ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 450/905/17

провадження № 61-1679 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Гамаліївська сільська рада Пустомитівського району Львівської області,

треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 жовтня 2017 року в складі судді Мусієвського В. Є. та на постанову Львівського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року в складі колегії суддів Савуляка С. В., Мікуш Ю. Р., Приколоти Т. І.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила зобов`язати Гамаліївську сільську раду Пустомитівського району Львівської області відновити її порушене право на користування присадибною ділянкою та встановити межі її земельної ділянки в с. Гамаліївка Пустомитівського району.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що за її домоволодінням АДРЕСА_1 рахується0,27 га присадибної земельної ділянки. В натурі є 0,2343 га шириною зі сторони дороги 16,0 м, зі сторони пасовища - 23 м, довжиною 119,4 м згідно абрису від 12 серпня 2004 року. Однак дані розміри суперечать первісним письмовим документам 1957 року про розміри та периметр земельної ділянки, виділеної її дідусеві ОСОБА_4 під забудову.

На звернення до сільської ради їй повідомлено, що встановити межі земельних ділянок за даними 1957 року неможливо, оскільки в сільській раді не збереглися документи.

Рішенням Гамаліївської сільської ради від 11 березня 2016 року № 281 позивачеві надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовно площею 0,23 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Оскільки в указаному рішенні сесії не зазначені межі земельної ділянки, ОСОБА_1 уважала, що відповідач ухиляється від розгляду її звернення щодо встановлення меж присадибної ділянки, належної позивачеві, а також розміру цієї ділянки.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 жовтня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження факту порушення відповідачем її прав та законних інтересів, а тому відсутні правові підстави для задоволення даного позову.

Короткий зміст судового рішення апеляційного суду

Постановою Львівського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 жовтня 2017 року - без змін.

Апеляційний суд виходив із того, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи та дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, а доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

16 січня 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України щодо її форми та змісту, а також положень Закону України «Про судовий збір».

Ухвалою Верховного Суду від 01 лютого 2019 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі позивач просить скасувати оскаржувані судові рішення як такі, що прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Відзив на касаційну скаргу

Відзив на дану касаційну скаргу від інших учасників справи до Верховного Суду не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що на підставі договору дарування житлового будинку від 24 січня 2002 року ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_6 житловий будинок АДРЕСА_2 .

Докази про те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_1 є однією й тією ж особою, відсутні.

Згідно з довідкою виконкому Гамаліївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 29 листопада 2013 року, виданою ОСОБА_7 , у користуванні її батька ОСОБА_8 знаходилася земельна ділянка площею 0,27 га.

Рішенням Гамаліївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 11 березня 2016 року № 281 ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,23 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд в с. Гамаліївка Пустомитівського району Львівської області.

Зазначене рішення органу місцевого самоврядування позивач у судовому порядку не оскаржувала.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скар га не підля гає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскаржувані судові рішення відповідають зазначеним вимогам закону.

Частиноюпершою статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з частиною першою статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 118 ЗК України.

Статтею 12 ЗК Українивизначено повноваженнясільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст.

Погодження меж земельної ділянки не належить до повноважень Гамаліївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

Згідно зі статтею 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка, крім того межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам.

Статтею 198 ЗК України передбачено, щокадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

Ураховуючи наведене, правильним є висновок судів, що погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами є складовою кадастрової зйомки та полягає втому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки, повинен виходити не з самого факту відмови від підписання акту, а з мотивів відмови, наприклад, провести додаткову перевірку.

Погодження меж є виключно допоміжною стадією в процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на уникнення технічних помилок, а підписання акту погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі громадянам безоплатно земельних ділянок на праві приватної власності.

Такий висновок зроблений у постанові Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 11 липня 2018 року в справі № 263/11779/16-ц.

Згідно з частинами першою, третьою сттаті 10, частиною першою статті 60 ЦПК Українив редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, що позивач не довела в установленому законом порядку, які саме її права та законні інтереси були порушені відповідачем і підлягають захисту в судовому порядку відповідно до статті 15 ЦПК України, а тому правові підстави для задоволення даного позову відсутні.

Доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до переоцінки встановлених судами обставин, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться за межами повноважень касаційного суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших ор ганів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вима гає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК Українипідстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 жовтня 2017 року та на постанову Львівського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підля гає.

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

М. М. Русинчук