ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 вересня 2019 року

м. Харків

справа № 626/686/19

провадження № 22ц/818/3927/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Огар І.В.,

імена (найменування) сторін:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача ОСОБА_3 ,

третя особа ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 06 червня 2019 року в складі судді Дудченка В.О.,

у с т а н о в и в:

В березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_4 , про розірвання договору оренди земельної ділянки.

Позовна заява, з урахуванням уточнень, мотивована тим, що він є власником земельної ділянки площею 17,0943 га (кадастровий номер :10:000:0174), що розташована на території Піщанської сільської ради Красноградського району Харківської області.

На даний час вказаною земельною ділянкою користується фізична особа-підприємець (далі ФОП) ОСОБА_2 на підставі Договору оренди № 2, укладеного 08 грудня 2016 року строком на 15 років. Договір був підписаний в його інтересах ОСОБА_4 на підставі довіреності від 19 грудня 2011 року, строк дії якої було припинено 24 березня 2017 року.

Посилаючись на те, що відповідач не виконує своїх зобов`язань за договором оренди земельної ділянки, орендну плату не сплатив за 2016-2018 роки, ОСОБА_1 просив розірвати Договір оренди земельної дідянки № 2 від 08 грудня 2016 року та стягнути з ФОП ОСОБА_2 на його користь заборгованість з орендної плати в розмірі 65 392 грн. 66 коп.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 06 червня 2019 року, уточненим ухвалою цього ж суду від 06 червня 2019 року про виправлення арифметичної помилки, позов задоволено частково.

Розірвано Договір оренди земельної ділянки № 2 від 08 грудня 2016 року, плошею 17,0943 га (кадастровий номер :10:000:0174), що розташована на території Піщанської сільської ради Красноградського району Харківської області, укладений між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на підставі довіреності від 19 грудня 2011 року в інтересах ОСОБА_1

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі в розмірі 58 704 грн. 91 коп. та 1 379 грн. 59 коп. судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що акти прийняття-передачі коштів, підписані ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , а також розписка про отримання останнім 10 грудня 2016 року грошових коштів в сумі 65 392 грн. 66 коп. не є належними та допустимим доказами на підтвердження виконання зобов`язань щодо сплати орендної плати за період 2016-2018 роки за Договором оренди земельної ділянки від 08 грудня 2016 року № 2, оскільки гроші були передані до реєстрації договору в установленому законом порядку.

19 березня 2019 року ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що передача земельної ділянки в оренду мала забезпечити виконання нотаріально посвідченого 19 листопада 2011 року Договору позики, відповідно до умов якого ОСОБА_4 надав у борг ОСОБА_1 300 000 грн. 00 коп. Вказані обставини встановлено рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 08 вересня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 01 листопада 2017 року (справа № 626/783/17).

Зазначає, що факт сплати орендної плати особою, яка мала повноваження їх отримувати та фактично отримала, однак не передала ОСОБА_1 , підтверджено ОСОБА_4 під час розгляду справи по суті. Тому з урахуванням приписів статті 82 ЦПК України цей факт не підлягає доказуванню.

Вказує, що суд першої інстанції помилково послався на вимоги статтей 18, 20 Закону України «Про оренду землі», які втратили чинність з 01 січня 2013 року, та на правову позицію, що міститься в постановах Верховного Суду України від 27 червня 2018 року у справі № 220/1897/16-ц та від 18 січня 2017 року у справі № 6-2777цс16, оскільки ці постанови стосуються інших фактичних обставин справи, які є відмінними від цією справи.

Крім того, суд не звернув увагу на те, що він є ФОП другої групи спрощеної системи оподаткування та звітності, а також справляння єдиного податку та не зобов`язаний вести касову книгу. Отже, висновок суду першої інстанції про те, що єдиним доказом сплати орендної плати є виключно видатковий касовий ордер, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства. При цьому орендна плата була ним сплачена за рахунок спільних сумісних збережень та накопичень під час шлюбу подружжя ОСОБА_5 .

15 серпня 2019 року ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.

03 вересня 2019 року ОСОБА_4 подав відповідь на відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу, в якому просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Відповідь на відзив на апеляційну скаргу мотивована тим, що він був уповноважений ОСОБА_1 на укладення 08 грудня 2016 року Договору оренди № 2 на підставі довіреності, згідно з якою, зокрема, мав право у період з 19 грудня 2011 року по 24 березня 2017 року одержувати продукцію чи гроші за цим договором, укладеним з ОСОБА_2 . За період з 2016 року по 2018 рік він отримав орендну плату за користування останнім спірною земельною ділянкою та гроші позивачу не передав, осільки ОСОБА_1 має перед ним заборгованість згідно з Договором позики від 19 листопада 2011 року.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до статті 2 Закону України Про оренду землі» правовідносини, що пов`язані з орендною землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі- це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 17,0943 га (кадастровий номер :10:000:0174), що розташована на території Піщанської сільської ради Красноградського району Харківської області, на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку Серії 1У-ХР, № 005443.

19 грудня 2011 року ОСОБА_1 довіреністю уповноважив ОСОБА_4 здійснювати нагляд над належною йому землею, мати вільний доступ до ділянки, при настанні сезону вживати заходів до обробки землі, змінювати ціьове призначення землі, вносити необхідні платежі за земельну ділянку, посвідчити договір оренди чи його розірвання, одержувати необхідні документи, подавати заяви, підписувати їх, одержувати продукцію чи гроші згідно договору оренди земельної ділянки, ставити питання перед компетентними органами про припинення права власності на землю, при необхідності одержати новий Державний акт в проектному інституті, представляти його інтереси в судових органах щодо зазначеної землі, оскаржувати рішення суду, розписуватися за нього та виконати всі інші дії, пов`язані з даною довіреністю.

08 грудня 2016 року між ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_2 укладено Договір оренди вказаної земельної ділянки № 2 строком на 15 років.

В пунктах 11, 40 Договору оренди землі № 2 сторони погодили, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 5% нормативної грошової оцінки землі, що складає 31 697 грн. 67 коп., з 01 серпня по 31 грудня; цей договір набирає чинності після підписання сторонами.

В цей же день земельна ділянка площею 17,0943 га (кадастровий номер :10:000:0174), що розташована на території Піщанської сільської ради Красноградського району Харківської області, передана в користування відповідчу за актом приймання-передачі, підписаним між ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_6 .М

Додатковими угодами від 10 грудня 2016 року та від 28 лютого 2017 року, укладеними між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , сторони уточнили, що Договір оренди № 2 від 08 грудня 2016 року укладено ОСОБА_4 від імені та в інтересах ОСОБА_1 та дійшли згоди про поширення дії договору та договірних відносин на акт приймання-передачі земельної дідянки від 08 грудня 2016 року та на акт прийняття-передачі коштів в рахунок орендної плати від 10 грудня 2016 року.

Договір оренди зареєстровано 23 лютого 2017 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 233, номер запису про право власності 19229942.

24 березня 2017 року дія довіреності була припинена.

Рішенням Красноградського районного суду Харкіської області від 08 вересня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 01 листопада 2017 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_4 , Реєстраційна служба Красноградського районного управління юстиції, про визнання договору оренди недійсним та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено (а. с. 4-11, 18, 24-29, 44, 47, 126).

Відповідно до частин першої та четвертої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної соби - орендаря на є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

У заявлених вимогах ОСОБА_1 як на підставу розірвання договору оренди земельної ділянки від 08 грудня 2016 року посилався на несплату відповідачем орендної плати за 2016-2018 роки.

Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Отже, договір оренди землі може бути розірваний за умови систематичної несплати орендної плати (два та більше випадків).

Факт сплати орендної плати за 2016-2018 роки ОСОБА_2 ОСОБА_4 , який був уповноважений на це довіреністю, підтверджується Актом прийняття-передачі та розпискою, згідно з якими ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_7 орендну плату в загальному розмірі 65 392 грн. 66 коп., із яких: за 2016 рік 1 997 грн. 32 коп., за 2017 рік 31 697 грн. 67 коп., за 2018 рік 31 697 грн. 67 коп.

При цьому пунктом 12 Договору оренди землі № 2 від 08 грудня 2016 року передбачена можливість сплати орендної плати наперед за весь період дії договору і додаткових угод до нього.

Відповідно до статті 3, 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору та визначенні умов договору на власний розсуд.

Виходячи з встановлених фактичних обставин справи та вищевказаних норм матеріального права, правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 та розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного ОСОБА_4 від імені та в інтересах ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , відсутні.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в позові ОСОБА_1

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина 1 статті 133 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами пункту «в» частини 4 статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має зазначатися розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Судовий збір за подання ФОП ОСОБА_2 апеляційної скарги в розмірах 2 070 грн. 00 коп. та 235 грн. 20 коп. документально підтверджується платіжним дорученням № 45 від 02 липня 2019 року та квитанцією № 14 від 12 липня 2019 року на а. с. 115, 135.

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позову, сума судового збору в загальному розмірі 2 305 грн. 20 коп. підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Красноградського районного суду Харківської області від 06 червня 2019 року скасувати та ухвалити нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_4 , про розірвання договору оренди земельної ділянки - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2 305 грн. 20 коп. (дві тисячі триста п`ять грн. 20 коп.) судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 12 вересня 2019 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

О.Ю.Тичкова