АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/183/19Головуючий у 1-й інстанції Ткаченко С.Є. Доповідач в апеляційній інстанції Фетісова Т.Л.
Категорія: 304090000
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач Фетісова Т.Л.

судді Гончар Н.І., Сіренко Ю.В.

секретар

Попова М.В.

учасники справи:

позивач - АТ КБ «Приватбанк»,

відповідач (скаржник) - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача на заочне рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 12.05.2016 (ухвалене о 14 год. 40 хв. у залі судових засідань Чигиринського районного суду, повний текст складено 13.05.2016, суддя в суді першої інстанції Ткаченко С.Є.) у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, :

в с т а н о в и в :

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду 07.04.2016 з даним позовом, яким просило стягнути з відповідача на свою користь 11176,78 грн. кредитної заборгованості, мотивуючи про те, що ОСОБА_4, як позичальник, не виконала належним чином свої зобов'язання по кредитному договору внаслідок чого у неї перед банком утворилася заборгованість, про стягнення якої разом з нарахованими згідно умов договору платежами банк порушує питання в даній справі.

Заочним рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 12.05.2016 позов задоволено з посиланням на те, що у відповідача перед банком наявна непогашена заборгованість по кредитному договору.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подала 19.12.2018 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, просить рішення суду скасувати. В обґрунтування вказано на те, що скаржника не повідомляли про розгляд справи належним чином, адже слали їй повістки не на адресу фактичного місця проживання. Борг у відповідача виник внаслідок банківської афери, оскільки кредитні кошти фактично одержала ОСОБА_5, викрадаючи їх з картки відповідача, що підтверджено вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 27.02.2012.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір б/н від 03.04.2009, згідно якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Цей договір укладено шляхом підписання позичальником (відповідачем) Анкети-Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку б/н, згідно якої вона погодилася з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею і банком договір про надання банківських послуг, ознайомилася з вищевказаними умовами, що підтверджується її підписом у заяві. Відповідач ОСОБА_4 підтвердила розуміння умов укладеного договору та ознайомилася з Умовами і Правил надання банківських послуг, тарифами банку, що підтверджується її підписом.

Відповідно до умов даного договору (п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг) відповідач зобов'язалася в порядку та на умовах, що визначені договором, повернути кредит, сплатити проценти за його користування та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Згідно п.6.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором, банк вправі вимагати виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту) та оплаті винагороди банку.

Власник картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виконання овердрафту, згідно п.6.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.3.2, п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в любий момент може змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

На підставі п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг банк має право на зміну тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що слідує з п.5.5 Правил користування платіжною карткою.

Відповідно до п.5.6 Правил користування платіжною карткою боржник доручає списувати з будь-якого рахунку, відкритого в банку, зокрема з картрахунку, грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань.

Також згідно п.4.6 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, в межах суми, що підлягають сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Відповідно до п.5.7 Правил користування платіжною карткою банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових обов'язків за даним договором. Також згідно п.5.2. Умов та правил надання банківських послуг, у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення овердрафту банк має право, зокрема, вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою банком частиною у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим договором.

Відповідно до п.5.5.1 Правил користування платіжною карткою за несвоєчасне виконання боргових обов'язків (використання простроченого кредиту та овердрафту) власник картки сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлюються тарифами, які викладені на банківському сайті.

У відповідності до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення договору, то він автоматично лонгується на такий же термін.

Крім того, п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні строків платежів більш ніж на 120 днів позивач вправі вимагати сплати штрафу в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до п.5.5.1 Правил користування платіжною карткою за несвоєчасне виконання боргових обов'язків (використання простроченого кредиту та овердрафту) власник картки сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлюються тарифами, які викладені на банківському сайті.

У відповідності до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення договору, то він автоматично лонгується на такий же термін.

У зв'язку з невиконанням позичальником після одержання в банку кредитних коштів умов кредитного договору, банком заявлено цей позов про стягнення заборгованості станом на 29.02.2016 по тілу кредиту, а також нарахованих згідно вищенаведених умов договору платежів - відсотків, пені, комісії та штрафів.

Правовідносини між сторонами у справі регламентуються наступними правовими нормами.

Згідно положень ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України - наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України про те, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованою договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Так як відповідач взяті на себе договірні зобов'язання не виконала та кредитні кошти банку не повернула у строки та порядку, визначені кредитним договором, відповідна заборгованість має бути стягнута у судовому порядку.

Апеляційний суд відхиляє апеляційні доводи про те, що скаржника не повідомляли про розгляд справи належним чином, адже слали їй повістки не на адресу фактичного місця проживання, а за місцем її реєстрації, оскільки вони не спростовують факту наявності у позичальника заборгованості перед банком.

Крім того, скаржнику слід врахувати, що за вимогами ч.5 ст.74 ЦПК України у редакції, чинній на момент ухвалення оскарженого рішення суду першої інстанції, судові повістки надсилаються на зареєстровану адресу місця проживання, а не на фактичну, про яку, крім того, при розгляді справи суд поінформований не був.

Також апеляційний суд не погоджується з доводами скаржника про те, що борг у відповідача виник внаслідок того, що кредитні кошти одержала інша особа протиправно, оскільки відповідні матеріальні збитки відповідачу у цій справі було компенсовано вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 27.02.2012, який набрав законної сили.

Крім того, зняття кредитних коштів з картки позичальника іншою особою саме по собі не може свідчити про припинення договірних правовідносин між сторонами кредитного договору, що суперечило б приписам ст. 598 ЦК України стосовно підстав припинення зобов'язання та положенням кредитного договору, укладеного між сторонами справи.

Питання про визнання недійсним кредитного договору відповідач перед судом не порушувала.

Положеннями ст.204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов'язки підлягають виконанню.

Позитивний висновок про наявність договірних правовідносин між сторонами кредитного договору за умови чинності відповідного правочину відображено у постанові ВС від 30.05.2018 у справі №191/5077/16-ц.

Апеляційний суд враховує, що позичальник не зверталася до банку із повідомленням про одержання поза її волею кредитних коштів, як це передбачено договором, наявним між сторонами.

Отже наведені апеляційні доводи не можуть свідчити про неможливість стягнення з позичальника кредитної заборгованості на користь банку та про необґрунтованість позовних вимог у справі.

Одночасно апеляційний суд враховує, що відповідно до правового висновку ВП ВС у постанові від 28.03.2018 (справа №444/9519/12) після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

У світлі вказаного правового висновку ВС, враховуючи дані, надані банком, про те, що строк дії картки позичальника становить до 31 грудня 2011 року, апеляційний суд вважає, що нарахування банком відсотків за користування кредитними коштами, пені, комісій та штрафів поза строком дії кредитного договору (який його сторонами визначений як строк дії картки) є безпідставним.

Також одностороння зміна банком кредитного ліміту не свідчить про можливість нарахування відсотків, пені та інших платежів поза строком дії кредитного договору.

Отже суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про можливість задоволення позовних вимог у цій справі в повному обсязі, не врахувавши, що строк дії договору між сторонами закінчився.

Таким чином з позичальника слід стягнути заборгованість, наявну станом на кінець грудня 2011 року, зарахувавши до неї кошти, сплачені в послідуючому на погашення боргу в загальній сумі 1510,29 грн., що слідує з розрахунку заборгованості на а.с.6-8. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 1502,44 грн. кредитної заборгованості (2709,70 грн. тіла кредиту + 153,07 грн. простороченої заборгованості за тілом кредиту + 149,96 грн. відсотків за користування кредитом - сплачені позичальником кошти в сумі 1510,29 грн.).

При цьому, колегія суддів зауважує, що відповідачка ОСОБА_4 та її представник ні в заяві про перегляд заочного рішення, ні в апеляційній скарзі з заявами про застосування до спірних правовідносин строків позовної давності не зверталися.

На підставі ч. 13 ст. 141 ЦПК України слід розподілити між сторонами справи судові витрати по сплаті судового збору за розгляді справи в судах першої та апеляційної інстанцій та за подачу оголошення про виклик відповідача в суді першої інстанції. При цьому апеляційний суд враховує, що позовні вимоги у справі задоволено на 13,44%, отже відповідач має компенсувати позивачу 185,20 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 24,19 грн. за подачу оголошення про виклик відповідача, а з позивача на користь відповідача слід стягнути 1789,19 грн. судового збору за розгляд справи в апеляційному суді. На підставі ч.10 ст.141 ЦПК України до суми відшкодування судових витрат, яка стягується з позивача на користь відповідача, слід зарахувати судові витрати, які стягуються з відповідача на користь позивача. Отже в кінцевому результаті з позивача на користь відповідача слід стягнути 1579,80 грн. судових витрат.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже заочне рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 12.05.2016 у даній справі слід скасувати у зв'язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та прийняти постанову про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу - задовольнити частково.

Заочне рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 12.05.2016 у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасувати.

Позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 1502,44 грн. кредитної заборгованості.

В решті вимог - відмовити.

Стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_4 1579,80 грн. судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 30 січня 2019 року .

Суддя-доповідач

Судді