БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1900/18
Провадження № 2/497/113/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2019 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання Бекметова Х.В.,

розглянувши за відсутністю сторін у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Болград цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Каракуртської сільської ради Болградського району Одеської області про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

01.11.2018 року позивачі звернулися до суду з уточненим вищезазначеним позовом, яким просять визнати право власності за кожним з них на 1 / 4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, що розташовані на вул.Христа Ботєва,13, у с.Каракурт Болградського району Одеської області, мотивуючи свої вимоги тим що, зареєструвати за собою право власності на свої частки вищезазначеного домоволодіння, що належать їм, як членам колгоспного двору, вони на даний час не можуть через відмову реєстраційною службою Болградського районного управління юстиції Одеської області в реєстрації цього їхнього права з-за відсутності правовстановлюючого документу.

Крім того, позивач ОСОБА_1 просить також ще визнати право власності на 2 / 4 частини цього ж будинку як за спадкоємцем за законом після смерті його батьків - спадкодавців ОСОБА_3, яка померла 01.01.2007 року, та ОСОБА_4, який помер, 25.05.2015 року, мотивуючи вимогу тим, що нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину з тієї ж причини з-за відсутності належних правовстановлюючих документів на нерухоме майно вищевказане домоволодіння.

У судове засідання позивачі не з'явилися, надавши суду заяву про розгляд справи за їхньою відсутністю, підтримали свої позовні вимоги, просили задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача - Каракуртської сільської ради Болградського району Одеської області, - надіслав суду заяву про те, що відповідач копії позовної заяви отримав, вимоги позивачів визнає, просить розглянути справу без участі його представника.

Згідно ст.200ч.3 ЦПК України, в разі, якщо відповідач позов визнав, суд ухвалює рішення у підготовчому судовому засіданні.

Розглянувши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини:

- станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарськими будівлями і дворовими спорудами за адресою: вул.Христо Ботєва,13, що у с.Каракурт Болградського району Одеської області, - на праві власності належав колгоспному двору, до складу двору входили: ОСОБА_4, що помер 25.05.2015р., ОСОБА_3, що померла 01.01.2007р., а також їхні сини - позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2, кожному члену цього колгоспного двору на праві власності належало по 1 / 4 частині вищезазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, що підтверджується довідкою Каракуртської сільської ради Болградського району Одеської області від 18.07.2018р. за №534 (а.с.25);

- 01.01.2007 року померла ОСОБА_3 (свідоцтво про її смерть серії І-ЖД №083170, видане 03.01.2007 року Жовтневою сільською радою Болградського району Одеської області, актовий запис №02 (а.с.19), після її смерті відкрилась спадщина на її майно, у тому числі на її частку у вищевказаному домоволодінні, яку успадкував після її смерті її син позивач ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_4;

- 25.05.20156 року помер ОСОБА_4 (свідоцтво про його смерть серії І-ЖД №412140, видане 27.05.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №16 (а.с.18), після його смерті відкрилася спадщина на його майно, у тому числі на його частку у вищезазначеному домоволодінні, яку успадкував після смерті за законом його син позивач ОСОБА_1;

- згідно свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1 (І-ЖД №0994790 виданого 22.12.1966р. а/з 47, його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (спадк. справа №348/2015 а.с.12), тому позивач ОСОБА_4Г є спадкоємцем за законом першої черги майна батьків;

- згідно свідоцтва про одруження (ХV-УА №101436 від 09.05.1949р., а/з 11), батьки позивачів є чоловіком та дружиною ( а.с.18);

- згідно довідки Каракуртської сільської ради Болградського району Одеської області від 18.07.2018 року за №533, спадкодавець ОСОБА_3 з народження постійно проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, з нею на день її смерті проживали: її чоловік ОСОБА_4, позивач син ОСОБА_1, невістка ОСОБА_5 та онуки ОСОБА_6 і ОСОБА_7 (а.с.26);

- згідно цієї ж довідки Каракуртської сільської ради Болградського району Одеської області від 18.07.2018 року за №533, спадкодавець ОСОБА_4, постійно проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, з ним на день його смерті проживали: син позивач ОСОБА_1, невістка ОСОБА_5 та онука ОСОБА_6 (а.с.26);

- з технічного паспорту на садибний житловий будинок від 2014р., спірне домогосподарство розташоване по вул.Христо Ботєва,13 у с.Каракурт Болградського району Одеської області (а.с.21-23);

- рішеннями державного реєстратора прав на нерухоме майно №42852436 від 05.09.2018р., ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (позивачам) відмовлено у державній реєстрації права власності на їхні частини вказаного житлового будинку через відсутність правовстановлюючого документу на цей будинок (а.с.27);

- постановою державного нотаріуса ОСОБА_8 від 19.01.2018року, позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частки домоволодіння, які він успадкував після смерті батька ОСОБА_4, що помер 25.05.2015року та матері ОСОБА_3, яка померла 01.01.2007 року (а.с.25-26);

- згідно відповіді на ухвалу суду завідувача Одеського державного нотаріального архіву ОСОБА_9 від 28.12.2018р. за №2706/01.16, - спадкова справа щодо майна спадкодавця ОСОБА_3, яка померла 01.01.2007 р., - заводилася, спадкоємцем її майна за законом є її син позивач ОСОБА_1, що вже на частину спадщини отримав свідоцтво про право на спадщину за законом (спадк. справа №374/07, а.с.14), також спадкова справа містить заяву чоловіка померлої ОСОБА_4 про відмову від прийняття зазначеної спадщини (спадк. справа №374/07, а.с.2);

- згідно відповіді на ухвалу суду державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у місті ОСОБА_5 ОСОБА_8 від 29.11.2018р. за №1153/01-16, - спадкова справа щодо майна спадкодавця ОСОБА_4, який помер 25.051.205р., - заводилася, спадкоємцем його майна за законом є його син позивач ОСОБА_1, що вже на частину спадщини отримав свідоцтво про право на спадщину за законом (спадк. справа №348/2015, а.с.38), також спадкова справа містить заяви сина померлого ОСОБА_2 про відмову від прийняття зазначеної спадщини (спадк. справа №348/2015, а.с.4-5);

- відповідно до заяви представника Каракуртської сільської ради Болградського району Одеської області - її голови, - сільська рада вимоги позивачів визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення.

Пленумом Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено щодо правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність», - застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, що належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.120 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (ч.2 ст.123 ЦК України в редакції 1963 року).

Відповідно до ст.ст.1216,1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а відповідно до ст.1268 ч.5 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, - вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

Згідно вимог діючого законодавства на час розгляду справи, порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. 4 ст. 182 ЦК України).

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, із змінами і доповненнями.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 15 названого Закону, перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703.

За п.26 Порядку для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, необхідними документами є ті, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є укладений в установленому законом порядку договір, свідоцтво про право власності на спадщину, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, державний акт на право власності на земельну ділянку, рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, а також інші документи, визначені пунктом 27 Порядку.

Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1ч.2ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути їх визнання.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За результатом розгляду даної справи судом встановлено, що в даному випадку мають місце обставини, передбачені ст.392 ЦК України, оскільки позивачі, будучи як члени колгоспного двору власниками житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами при ньому, - не можуть зареєструвати своє право власності на цю нерухомість у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, тому, внаслідок цього порушуються їх права як власників користуватися, володіти та розпоряджатися своїм нерухомим майном, і це порушене їх право потребує захисту у судовому порядку.

Відповідно до ст.ст.1216, 1220, 1268ч.5 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином, розглянувши спір всебічно, повно та обєктивно на підставі вищевикладених письмових доказів, суд дійшов висновку, що право власності позивачів на вищезазначений житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, а саме, за кожним - на 1 / 4 частину домоволодіння як за членом колгоспного двору, а за ОСОБА_1 - на 2 / 4 частини - як за спадкоємцем за законом після смерті батьків, - підтверджується доказами, вказаними судом, а також іншими доказами, що були досліджені судом, які містяться в матеріалах справи та ніким й нічим не спростовані.

Відомостей того, що задоволенням позовних вимог будуть порушені права третіх осіб, судом не встановлено.

Керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.1-5,9-13,15,16,20, 316-319, 321, 328, 392,1216-1218,1220-1223,1268,1270,1296 ЦК України, ст.ст.1,2,12,13,76-84, 89, 95,247ч.2,258-259,263-266,273,352,354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Каракуртської сільської ради Болградського району Одеської області про визнання права власності задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_3, як за спадкоємцем за законом право власності на 2 / 4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, загальною площею 114,1кв.м. і житловою площею 57,2кв.м., - що розташовані за адресою: Одеська область, Болградський район, с.Каракурт, вулиця Христо Ботєва,13, - які належали його батькам спадкодавцям ОСОБА_3, що померла 01.01.2007 року та ОСОБА_4, що помер 25.05.2015 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, як за членом колгоспного двору право власності на 1 / 4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, - загальною площею 114,1кв.м. і житловою площею 57,2кв.м., що розташовані за адресою: Одеська область, Болградський район, с.Каракурт, вулиця Христо Ботєва,13.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, як за членом колгоспного двору право власності на 1 / 4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, - загальною площею 114,1кв.м. і житловою площею 57,2кв.м., - що розташовані за адресою: Одеська область, Болградський район, с.Каракурт, вулиця Христо Ботєва,13.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, що не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки) - повністю або частково, - шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду у письмовій формі з дотриманням вимог ст.356 ЦПК України, - протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту; учасником справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня отримання копії повного тексту рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску й з інших поважних причин.

Законної сили рішення суду набирає після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або ухвалення постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: bg.od.court.gov.ua.

Відповідно до п.п.15.5п.15ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення складено 29.01.2019 року.

Суддя А.В. Кравцова