Справа №266/5444/19
Провадження№ 2/266/1059/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року м. Маріуполь

Суддя Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області Д`яченко Д.О., ознайомившись із матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 до Приватного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк", місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул.. Андріївська, 4, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Тарасівська, буд.20,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просила визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. 03.05.2019 року, реєстровий номер 9884 таким, що не підлягає виконанню, витрати по справі віднести на відповідача.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2019 року цивільну справу розподілено судді Д`яченко Д.О.

До Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Однак під час вивчення матеріалів вказаної заяви було встановлено, що вона не відповідає вимогам ч. 5 ст. 151 ЦПК України, зокрема, до заяви не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Натомість, у своїй заяві позивач посилається на положення ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно якої від сплати судового збору звільняються споживачі за позовами, що пов`язані з порушенням їхніх прав.

Однак, посилання позивача на те, що правовідносини між сторонами виникли на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставними, оскільки вирішити спір позивач просить саме на підставі відповідних норм ЦК України та Закону України «Про нотаріат», а не Закону України «Про захист прав споживачів».

Крім того, Законом України «Про захист прав споживачів» не передбачено такого способу захисту цивільних прав як визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, виходячи зі змісту позовної заяви, вбачається, що спір між сторонами виник саме на підставі відносин, які регулюються ЦК України та Законом України «Про нотаріат», а не Законом України «Про захист прав споживачів», позивач не підлягає звільненню від сплати судового збору в силу положень ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», а до позовної заяви має бути доданий документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених чинним законодавством розмірах.

В свою чергу, відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання заяви про забезпечення доказів або позову, які подаються до суду фізичною особою, становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (384,20 грн.).

Відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням викладеного, суддя вважає за необхідне заяву про забезпечення позову повернути заявнику.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 151, 153 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Д`яченко Д. О.