Справа № 490/6577/18
н/п 2/490/3008/2018
25 січня 2019 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді Подзігун Г.В., за участю секретаря судового засідання Нірши Ю.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні дії,-
ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов'язати відповідача відновити становище, яке існувало до порушення шляхом демонтажу інженерних мереж (пластикових труб), які виведені на територію її земельної ділянки; демонтажу трьох стічних труб, виведених на територію її земельної ділянки; замурувати отвір в бетонному заборі; знести незаконну споруду, побудовану на межі земельних ділянок сторін; закопати басейн та вивезти з території все будівельне сміття.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона є власницею земельної ділянки по АДРЕСА_1. Відповідач є власницею суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_2. У 2017 році відповідач побудувала на території належної їй ділянки басейн, а також господарську будівлю на межі земельних ділянок сторін. В процесі будівництва відповідачем було порушено права позивача, як власника земельної ділянки, а саме: ґрунтом засипано кам'яну огорожу позивача; інженерні мережі, без згоди позивача, виведено на її територію та по трубах прокладено електропроводи; на земельну ділянку позивача виведено три стічні труби з яких постійно стікає вода, що утворює на ділянці калюжі; відповідач скидає будівельне сміття на земельну ділянку відповідача. Крім того, вода, що стікає по трубам, проведеним відповідачем, затоплює споруди, розташовані на земельній ділянці позивача, вимиває землю, створює стійкий неприємний каналізаційний запах, псує ґрунтові води, заболочує ділянку, що повністю унеможливлює її використання.
На підставі зазначеного, позивач просить зобов'язати відповідача відновити становище, яке існувало до порушення шляхом демонтажу інженерних мереж (пластикових труб), які виведені на територію її земельної ділянки; демонтажу трьох стічних труб, виведених на територію її земельної ділянки; замурувати отвір в бетонному заборі; знести незаконну споруду, побудовану на межі земельних ділянок сторін; закопати басейн та вивезти з території все будівельне сміття.
Представник відповідача, у встановлений йому строк, правом на подачу відзиву на позов не скористався.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
08.08.2018 року позивач звернувся з вищевказаною позовною заявою до Центрального районного суду м. Миколаєва.
03.09.2018 року справу було передано судді Подзігун Г.В.
Ухвалою суду від 06.09.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано п'ятиденний строк, з дня отримання ухвали, для усунення вказаних в ній недоліків.
24.09.2018 року від ОСОБА_1 на адресу суду надійшла виправлена позовна заява з усуненими недоліками.
Ухвалою суду від 01.10.2018 року відкрито провадження за вказаним позовом і справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 15.11.2018 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.
Позивач подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, місце та час розгляду справи (відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України), в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав.
Враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України.
ІІІ. Мотивувальна частина
ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
03.10.2017 року позивач звернулася до Голови адміністрації Центрального району м. Миколаєва з заявою в якій просила здійснити вихід та провести обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1, з метою фіксування факту наявності водовідведення труби на її земельну ділянку.
07.11.2017 року Комісією у складі: начальника відділу комунального господарства та благоустрою адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради ОСОБА_8, головного спеціаліста управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради ОСОБА_7 за зверненням позивача проведено обстеження території за адресою: АДРЕСА_1 на предмет фіксування факту наявності водовідведення труби на її земельну ділянку, про що складено відповідний акт.
Відповідно до вищевказаного акту від 07.11.2017 року, при обстеженні земельної ділянки по АДРЕСА_1 виявлено розміщення бетонної огорожі яка розділяє земельні ділянки НОМЕР_1 та НОМЕР_2, в якій влаштовано три пластикові труби водовідведення. труби виведені на земельну ділянку належну позивачу, під трубами на землі має місце накопичування калюжі. На паркані між земельними ділянками НОМЕР_2 та АДРЕСА_2 з боку земельної ділянки, що належить позивачу, зафіксовано наявність влаштування інженерних мереж у вигляді пластикових труб діаметром до 40 мм, якими користуються сусіди по АДРЕСА_2, та наявність господарської будівлі збудованої на межі земельних ділянок НОМЕР_2 та НОМЕР_1.
НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД
Стаття 13 ЦК України: цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.
Частина 1 статті 16 ЦК України: кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Пункт 4 частини 2 статті 16 ЦК України: способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення.
Частина 1 статті 13 ЦПК України: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частина 1 статті 19 ЦПК України: суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Стаття 81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Стаття 76 ЦПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Стаття 89 ЦПК України: суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частина 1 статті 316 ЦК України: правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Стаття 317 ЦК України:власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Частина 2 статті 319 ЦК України: власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Стаття 375 ЦК України: власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу.
Стаття 391 ЦК України: власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Пункт "г" частини 1 статті 91 ЗК України: власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати права власників суміжних земельних ділянок та та землекористувачів.
Частина 1 статті 103 ЗК України: власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).
Частина 2 статті 152 ЗК України: власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Пункт 22 Постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами ст. 376ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва) від 30.03.2002 року №6: під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, не додержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.
ОЦІНКА СУДУ
Згідно зі статтями 316, 317, 319 ЦК України передбачає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 391 ЦК України та ч. 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своєю земельною ділянкою. Позов про усунення порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню, якщо позивач доведе, що він є власником земельної ділянки, і що діями відповідача порушується його право власності.
Таким чином, із змісту наведених норм права випливає, що для застосування вимог цієї статті суд повинен встановити наявність певних обставин, які свідчать про те, що сторона відповідача порушила закон (технічних норм і правил), а також що такі дії порушують права позивача.
Наявність (відсутність) зазначених обставин суд повинен встановити за допомогою належних доказів. При цьому суд повинен оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Однак, в супереч вимогам ст. 81 ЦПК України, позивач не довела, що діями саме відповідача порушені її права в користуванні належної їй земельної ділянки. Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідач користується господарськими спорудами та комунікаціями, на які в своєму позові вказує позивач.
Позивач також просить суд зобов'язати відповідача знести незаконну споруду, побудовану на межі земельних ділянок сторін. Проте нею не надано суду належних доказів, які б підтверджували, щобудівництво такої споруди було незаконним або здійснено з істотним порушенням будівельних норм і правил.
Крім того, в матеріалах справи взагалі відсутні докази щодо належності земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, яка є суміжною з земельною ділянкою позивача, саме відповідачу.
За такого, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити певні дії, слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 18, 259, 263-265, 280, 281, 284 ЦПК України, суд, -
ІV. Резолютивна частина
У задоволенні позову - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складено 04 лютого 2019 року.

СУДДЯ Г.В. ПОДЗІГУН