КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження 22-ц/824/2202/2019 доповідач: Сліпченко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сліпченка О.І., суддів Іванової І.В., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря: Пітенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 квітня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2016 року публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (надаліПАТ "Універсал Банк" та/або Банк) звернувся з вищевказаним позовом, який обґрунтовував тим, що між ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_1 15 травня 2008 року було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 106 839 доларів США строком користування до 10 травня 2038 р. зі сплатою 12,45% річних.

10 жовтня 2011 року, 25 жовтня 2011 року та 30 жовтня 2012 року між банком та позичальником було укладено додаткові угоди до кредитного договору, якими змінювався розмір плати за користування кредитом.

Позивач зазначає, що він виконав свої зобов'язання у повному обсязі, а відповідач в порушення умов кредитного договору не виконував взяті на себе зобов'язання.

30.04.2015 р. відповідачу були направлені вимоги про погашення суми заборгованості, які були йому вручені 12.05.2015 р.

Для забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором, 30 жовтня 2012 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, згідно п. 1.4 поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

Позивач направив 30.04.2015 р. листи-вимоги ОСОБА_2, але, порушуючи п. 2.2 договору поруки, поручитель не виконав умов договору, суму заборгованості не повернув.

30.09.2015 р. постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків, відповідно до третейської угоди постановлено рішення, яким позов ПАТ «Універсал Банк" задоволено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Унівесрал Банк" солідарно заборгованість в розмірі 106 097,55 доларів США та третейський збір в сумі 23 539 грн. 88 коп.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 лютого 2017 року задоволено заяву відповідача про скасування рішення Третейського суду при Асоціації Українських банків від 30 вересня 2015 року.

Позивач зазначає, що у відповідачів виник обов'язок повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти. Сума заборгованості за кредитним договором станом на 13.05.2016 р. складає 117 426,99 доларів США, з яких:

- заборгованість по кредиту - 93 899,16 доларів США,

- відсотки - 23 352,48 доларів США,

- підвищені відсотки - 175,35 доларів США.

Проте, позивач просив стягнути за кредитним договором прострочену заборгованість у розмірі 48 600 доларів США, з яких:

- прострочена заборгованість за тілом кредиту - 25 072,17 доларів США,

- прострочені відсотки - 23 352,48 доларів США,

- прострочені підвищені відсотки - 175,35 доларів США.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19 квітня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк" прострочену заборгованість за тілом кредиту у розмірі 25 072,17 доларів США, прострочені відсотки у розмірі 23 352,48 доларів США та прострочені підвищені відсотки у розмірі 175,35 доларів США.

Вирішено питання по сплаті судового збору.

В частині позовних вимог ПАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ПАТ «Універсал Банк" звернулось з апеляційною скаргою, обґрунтовуючи її тим, що суд першої інстанції не дослідив повністю обставини справи та доводи позивача, дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову та визнання договору поруки припиненими.

Представник банку ОСОБА_3 посилається на те, що договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за кредитним договором.

Зазначає, що 30 квітня 2015 року Банк надіслав вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту і пов'язаних з ним платежів від 28 квітня 2015 року, чим у відповідності до ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання і був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, з дати отримання боржником такої вимоги.

Позовна заява була направлена до Третейського суду 03 вересня 2015 року, тобто в межах шестимісячного строку, а тому порука ОСОБА_2 не припинена.

Позивач просив вимоги в частині стягнення заборгованості з поручителя задовольнити, в іншій частині оскаржуване рішення залишити без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що ПАТ «Універсал Банк» звернулось з позовом лише 12 серпня 2016 року, тобто після шестимісячного строку, а тому порука є припиненою. Посилання позивача на звернення до Третейського суду відхиляє, оскільки відповідний позов був поданий до не належного суду, що підтверджується Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18 лютого 2016 року.

В судовому засіданні, представник Банку - адвокат Орел С.О. та представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_5 свої позиції підтримали.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами;

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів

3) показань свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи позов частково, стягнувши заборгованість за кредитним договором лише з ОСОБА_1, та відмовивши в задоволенні вимог до ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що після зміни строку основного зобов`язання протягом 6 місяців вимог до поручителя про погашення кредиту банк не заявляв, а тому відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука є припиненою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту.

Строк дії договору закінчується 10 травня 2038 року, проте відповідач станом на час розгляду справи не повернув кредитні кошти, які станом на 13.05.2016 року складав як вказував позивач - 117 426,99 доларів США.

Також з матеріалів справи вбачається, що для забезпечення виконання зобов'язань відповідачем ОСОБА_1 за кредитним договором від 30 жовтня 2012 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, згідно п. 1.3 якого поручитель відповідає перед позивачем у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами кредитного договору.

Пунктом 1.4 договору поруки передбачено, що поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. (а.с. 63).

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора вимагати від боржника виконання зобов'язання.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Згідно з п. 4.2 договору поруки порука припиняється із припиненням всіх зобов'язань боржника за основним договором, що забезпечуються такою порукою (а.с. 67, І том).

У зв'язку з невиконанням боржником своїх зобов'язань за кредитним договором банк згідно п. 2.1 договору поруки направив 28.04.2015 р. листи-вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 про необхідність сплатити прострочену заборгованість за Кредитним договором, проценти нараховані за користування кредитними коштами, та штрафні санкції за порушення виконання зобов'язань.(а.с. 93, 96, І том.)

Крім того, в листі було зазначено, про визначення дострокового терміну повернення кредиту, а саме на шістдесят перший день з моменту отримання.

Дана вимога відповідно до копій зворотних повідомлень, не була отримана поручителем.

З наданого Банком розрахунку заборгованості вбачається, боржник після 18.11.2014 року перестав сплачувати кошти за договором.

Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобов'язань боржника за кредитним договором.

Якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Такий же висновок застосування норм матеріального права викладено в постанові Верховного Суду України від 06 липня 2015 року у справі № 6-616цс15.

З 18.11.2014 рік по 25.08.2015 рік, тобто більше ніж шість місяців платежі від позичальника на рахунок банку не зараховувались.

25.08.2015 року за договором між сторонами сплачено 500,14 дол. США

Наступного розрахункового періоду, а саме з 10.09.2015 року по 09.10.2015 рік, як і в подальшому(кінцева дата в розрахунку 13.05.2016) платежі більше не здійснювались.

ПАТ «Універсал Банк» звернулось з позовом у серпні 2016 року, вимог про повернення заборгованості до поручителя до подачі позову не надсилав з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі.

Тобто, навіть якщо обчислювати строк для пред'явлення вимоги до поручителя з 09.10.2015, позивач пропустив шестимісячний строк.

Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що порука є припиненою відповідно до вимог ч.4 ст.559 ЦК України.

Доводи зазначені в апеляційній скарзі про те, що Банк вчасно звернувся з позовом до Третеського суду при Асоціації українських банків апеляційний суд відхиляє, оскільки Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18 лютого 2016 року рішення Третейського суду було скасоване, так як позов був поданий до не належного суду.

Підстав для поновлення строку поруки чинним законодавством не передбачено.

Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Крім вищевикладеного, надані апелянтом в апеляційній скарзі доводи, колегією суддів не можуть бути взяті до уваги, оскільки апеляційна скарга переповнена оцінкою доказів апелянтом, при цьому не вказується, які з доказів неправомірно були судом першої інстанції не прийняті чи досліджувались із порушенням установленого законом порядку.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Інших доводів, які спростовували б законність і обґрунтованість постановленого судом рішення апеляційна скарга в собі не містить.

Відповідно до п.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: