Єдиний унікальний номер: 448/1683/17
Провадження № 2/448/43/19
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

18.01.2019 року м.Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Білоус Ю.Б.,

за участю секретаря судового засідання Романченко І.А.,

учасників справи:

позивача ОСОБА_1 не зявився,

представника відповідача ОСОБА_2 сільської ради не зявився,

представника третьої особи Мостиської державної нотаріальної контори не зявився,

третьої особи приватного нотаріуса ОСОБА_3 не зявилася,

представника третьої особи Відділу у Мостиському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Мостиського району Львівської області, треті особи Мостиська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_3 та Відділ у Мостиському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

Позивач 27.12.2017року звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що після смерті його матері ОСОБА_4, яка померла 26.02.2010року, залишилось спадкове майно, а саме: право власності на земельні ділянки загальною площею 1,2258 га, що розташовані на території ОСОБА_2 сільської ради Мостиського району Львівської області, згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №036743 від 14.12.2004року.

Стверджує, що він як спадкоємець за законом першої черги спадкування та вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері, оскільки проживав разом із нею (спадкодавцем) на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців першої черги спадкування немає. Його батько ОСОБА_5 (чоловік спадкодавця) помер 21.09.2011року, і після його смерті спадщину прийняв також він (позивач). Однак, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на право власності на зазначену земельну ділянку (втрату оригіналу вищевказаного державного акта) та неможливість отримання їх дублікатів, позивач не може в позасудовому порядку оформити свої спадкові права у нотаріуса, у звязку із чим змушений звертатися до суду із даним позовом.

З огляду на наведене, просить суд визнати за ним право власності на земельні ділянки загальною площею 1,2258 га, що розташовані на території ОСОБА_2 сільської ради Мостиського району Львівської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6, яка померла 26.02.2010року.

В судове засідання позивач не зявився, проте подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути у його відсутності та зазначає, що у позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Мостиського району Львівської області у судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі.

Представник третьої особи Мостиської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності.

Третя особа приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, проте подала до суду копію Спадкової справи №80/2017року після смерті ОСОБА_5

Представник третьої особи Відділу у Мостиському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, в судове засідання не зявився та не повідомив про причини своєї неявки, а також не надіслав до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності чи відкладення справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.02.2010року відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_4 (матері позивача).

До складу даної спадщини входить право власності на земельну ділянку загальною площею 1,2258 га (0,8022 га та 0,4235 га), що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Мостиського району Львівської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер земельної ділянки :03:000:0102 та :01:000:0184), що належала спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №036743 від 14.12.2004 року.

Із матеріалів справи відомо, що за життя ОСОБА_4 склала заповіт, яким вищевказану спірну земельну ділянку заповіла сину ОСОБА_1 (позивачу у справі), який у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявив про відмову від спадщини.

Спадкоємцем, який відповідно до положень ст.1241 ЦК України мав право на обовязкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_4, був чоловік спадкодавця ОСОБА_5 (батько позивача), ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 21.09.2011року, на час відкриття спадщини був непрацездатним та вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем та протягом встановленого законодавством строку не заявив про відмову від спадщини.

Як вбачається із матеріалів спадкової справи №80/2017, заведеної у приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_3, після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняв його син ОСОБА_1 (позивач у справі) як спадкоємець за законом першої черги спадкування.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №53241964 від 10.09.2018року вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця ОСОБА_4 в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті останньої до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Тобто, інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4, які б претендували на спадщину, крім позивача, немає.

В той же час, через відсутність правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку (оригіналу вищевказаного державного акта) позивач не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у звязку із чим звернувся до суду із зазначеним позовом.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавців ОСОБА_4 та ОСОБА_5; копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №036743 від 14.12.2004 року; копією свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1; копією довідки, виданої виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Мостиського району Львівської області №779 від 04.07.2016року; копією заповіту ОСОБА_4 від 26.01.2006року; копією спадкової справи №80/2017, заведеної у приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_5; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори) щодо спадкодавців ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та іншими матеріалами справи.

Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України).

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст.12, 13, 76-81, 206, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на земельну ділянку загальною площею 1,2258 га (0,8022 га та 0,4235 га), що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Мостиського району Львівської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер земельної ділянки :03:000:0102 та :01:000:0184), відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №036743 від 14.12.2004 року, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, яка померла 26.02.2010року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.Б.Білоус

Рішення набрало законної сили: «___»___________ 20 р.

Суддя Ю.Б.Білоус

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2; місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3; РНОКПП НОМЕР_1;

Відповідач: ОСОБА_2 сільська рада Мостиського району Львівської області; місце знаходження: с.Мишлятичі, вул.Центральна, 80, Мостиського району Львівської області; .