справа № 489/3283/16-ц провадження №4-с/489/10/19
УХВАЛА

Іменем України

01 лютого 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Коденко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві скаргу ОСОБА_1 про скасування постанови державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі державний виконавець) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою в якій просить скасувати постанову начальника відділу Єланецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 12.09.2018 про встановлення йому тимчасового обмеження у праві у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Скаргу мотивує тим, що 27.08.2000 Ленінським районним судом міста Миколаєва видано виконавчий лист № 13-252 про стягнення з нього щомісячно аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання спільного сина ОСОБА_3 у розмірі ј частини від усіх видів заробітку, але не менше Ѕ неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

01.12.2016 Ленінським районним судом міста Миколаєва у звязку із зміною розміру аліментів видано новий виконавчий лист про стягнення з нього аліментів на дитину в розмірі 600 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

12.09.2018 начальником відділу Єланецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області в межах виконавчого провадження № 21074592 винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Постановою від 17.09.2018 виконавче провадження передано до Корабельного відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Із постановою від 12.09.2018 заявник не погоджується, оскільки сукупний розмір заборгованості який згідно розрахунку державного виконавця від 01.08.2018 становить 22836,13 грн. утворився за період до внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження», які набрали чинності з 06.02.2018, а тому відповідно до ст.58 Конституції України положення вказаного Закону до спірних правовідносин застосуванню не підлягають.

Стягувач ОСОБА_2 у відзиві просила скаргу залишити без задоволення у звязку із правомірністю винесеної постанови у межах виконавчого провадження, яке на теперішній час за її заявою знаходиться на примусовому виконанні в Корабельного відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, за місцем фактичного проживання боржника. Також вказала, що сума заборгованості зі сплати аліментів у боржника утворилася ще за попереднім виконавчим листом та в подальшому за новим виконавчим листом, яку ОСОБА_1 не намагається погасити.

Державний виконавець у своєму відзиві в задоволенні скарги просила відмовити, посилаючись на те, що обмеження прав боржника встановлені у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в боржника наявна заборгованість зі сплати аліментів сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 11.12.2018 скаргу прийнято до розгляду та до участі в справі в якості заінтересованої особи залучено стягувача ОСОБА_2

У судове засідання сторони виконавчого провадження та державний виконавець не зявилися, до суду надали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали скарги та наявні в справі докази, вважає, що скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

У ході розгляду скарги встановлено, що на примусовому виконанні в Корабельному відділі державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області знаходиться виконавче провадження № ВП № 21074592 з примусового виконання виконавчого листа № 13-252, виданого Ленінським районним судом міста Миколаєва 29.08.2000, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку.

Із матеріалів цивільної справи № 489/3283/16-ц встановлено, що рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 01.12.2016, зміненим рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 01.12.2016, зменшено розмір аліментів та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 600 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття.

Виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа відкрито постановою державного виконавця Єланецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 31.08.2010 та на підставі постанови цього Відділу від 17.09.2018 передано для примусового виконання до Корабельного відділі державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

До передачі виконавчого провадження, начальником відділу Єланецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 12.09.2018 винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Із змісту цієї постанови вбачається, що у боржника ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 01.08.2018 за період з 14.08.2017 по 14.08.2017 складає в сумі 22836,13 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Листом державного виконавця від 26.12.2018 № 21074592В13 підтверджується, що станом на 26.12.2018 заборгованість по аліментам складає 29049,51 грн. (нараховано 54717,51 грн., сплачено 25665,00 грн.).

Із доданого до листа державного виконавця розрахунку вбачається, що сплата аліментів в 2010 2012 роках божником не здійснювалася; у 2013 році нараховано аліментів на суму 6675,03 грн., сплачено 9138,00 грн. (переплата становить 2462,97 грн.); у 2014 році нараховано 3350,59 грн., сплачено 4227,00 грн. (переплата становить 876,41 грн.); у 2015 році нараховано 5875,91 грн., сплачено 3600,00 грн.; у 2016 році нараховано 7511,24 грн. (враховуючи змінений рішенням суду розмір аліментів), сплачено 3600,00 грн.; у 2017 році нараховано 4470,90 грн. (до досягнення дитиною повноліття), сплачено 3600,00 грн.; у 2018 році нараховано 0,00 грн., сплачено 1500,00 грн.

Таким чином, розрахунком державного виконавця підтверджується, що станом на дату винесення оскаржуваної постанови (12.09.2018) сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Відповідно до статті 447 та частини 1 статті 448 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Частинами 1, 2 ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Законом України від 07.12.2017 № 2234-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», (далі - Закон від 07.12.2017 № 2234-VIII), який набрав чинності з 06.02.2018, статтю 11 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено частиною четвертою такого змісту: «Строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частин девятої, дванадцятої статті 71 цього Закону, обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження».

Відповідно до вимог частини 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції законів України від 07.12.2017 № 2234-VIII та 03.07.2018 № 2475-VIII (чинної на дату винесення оскаржуваної постанови) за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Згідно статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи, що сукупний розмір заборгованості боржника зі сплати аліментів на дату винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови (12.09.2018) перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, тому вказана постанова є правомірною та відповідає наведеним вище положенням Закону України «Про виконавче провадження», внаслідок чого скарга задоволенню не підлягає.

Доводи заявника, які ґрунтуються на положеннях статті 58 Конституції України, суд вважає помилковими, оскільки для застосування державним виконавцем заходів, визначених статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження», визначальним чинником є факт наявності заборгованості у встановленому розмірі, обчислення якого відповідно до частини 4 статті 11 вказаного Закону здійснюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Керуючись статтями 447, 450, 451 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 про скасування постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду на протязі п'ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя І.В.Коваленко