Провадження № 2-о/161/285/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2019 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді Черняка В.В.,

присяжних - Філюка В.С., Пастерука П.О.

за участю секретаря судового засідання - Новаковської В.В.,

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника - ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_3 , про оголошення фізичної особи померлою,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_4 є її рідним братом, який проживав в АДРЕСА_1 . Приблизно 25 років тому ОСОБА_4 виїхав в Росію. З тих пір в Україну не приїжджав, спілкувались з ним тільки по телефону. На початку 90-х років ОСОБА_4 тяжко хворів, а з 1995 року перестав до них телефонувати. Вказує, що намагалась встановити його місце знаходження, однак безрезультатно. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.05.2015 року ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маливо Демидівського району Рівненської області визнано безвісно відсутнім з 01.01.1995 року. Задоволення заяви має для неї юридичне значення, що дозволить їй реалізувати право на приватизацію земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 та подальшого збереження майна ОСОБА_4 , а саме 1/12 частини даного житлового будинку. З урахуванням викладеного, на підставі ст. 46 ЦК України, ст.ст. 305-309 ЦПК України, просить суд оголосити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали заявлені вимоги, просили їх задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні суду пояснив, що дійсно з 1995 року відомості щодо ОСОБА_4 . відсутні, тому проти задоволення заяви не заперечив.

Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідка, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є власником 1/12 частини житлового будинку по АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 9). Крім нього, співвласниками вказаного житлового будинку є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

З доводів заявника ОСОБА_1 , заінтересованої особи ОСОБА_3 , а також висновку Луцького МВ УМВС України у Волинській області від 11.03.2015 року вбачається, що в ході проведення перевірки було встановлено, що ОСОБА_4 , який являється рідним братом ОСОБА_1 , який проживав в АДРЕСА_1 приблизно 25 років тому виїхав в Росію, на територію України не приїжджав і рідні підтримували зв`язок із ним лише по телефону. З 1995 року ОСОБА_4 перестав телефонувати і з того часу ніяких відомостей від нього не надходило, його місце проживання не відоме (а.с. 7).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.05.2015 року ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маливо Демидівського району Рівненської області визнано безвісно відсутнім з 01.01.1995 року (а.с.4).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 ствердив той факт, що ОСОБА_4 близько 25 років не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про місце його перебування йому нічого невідомо.

Нормами чинного законодавства визначено, що рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців.

Виняток встановлений ч. 2 ст. 46 ЦК України де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється нормами ЦПК України. Особливості цієї категорії справ, є те що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

Так нормами ст. 306 ЦПК України визначено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участі особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживанні і місце перебування якої є невідомим.

Судом встановлено, що оголошення особи - ОСОБА_4 померлим необхідне заявниці для реалізації права на приватизацію земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 та подальшого збереження майна ОСОБА_4 , а саме 1/12 частини даного житлового будинку.

Наведені заявником обставини та мета, з якою заявнику необхідно оголосити особу померлою, свідчать про відсутність іншого порядку встановлення даного факту.

Згідно з ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Відповідно до ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.

За змістом ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі, серед іншого, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Статтею 6 Конвенції встановлено, що справедливість судового рішення вимагає, аби таке рішення достатньою мірою висвітлювало мотиви, на яких воно ґрунтується. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення й мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

Враховуючи вищевикладене, та з урахуванням того, що відомості про місцеперебування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Маливо, Демидівського району Рівненської області, відсутні, суд вважає, що викладені обставини у заяві заявником доведені та знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому є всі підстави для оголошення ОСОБА_4 померлим, у зв`язку з чим, заяву слід задовольнити.

Оскільки день вірогідної смерті ОСОБА_4 у точності не може бути встановлено, тому, необхідно оголосити його померлим з дня набрання цим рішенням законної сили.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що відповідно до норм ч. 1 ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 293, 273, 315-319, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 про визнання фізичної особи померлою задовольнити.

Оголосити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Маливо, Демидівського району Рівненської області, померлим.

Днем смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вважати день набрання рішенням суду законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного тексту рішення 11 вересня 2019 року.

Головуючий Черняк В.В.

Присяжні Пастерук П.О.

Філюк В.С.