ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2019 року м. Чернівці

справа № 724/360/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів Височанської Н.К., Кулянди М.І.,

учасники справи

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 8 травня 2019 року, головуючий у першій інстанції Єфтеньєв О.Г.

встановила:

ОСОБА_1 у лютому 2019 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Зазначала, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Хотин Чернівецької області.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 2 грудня 2016 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Хотинського районного управління юстиції Чернівецької області 17 жовтня 2006 року актовим записом 94, розірваний.

Посилалась на те, що з жовтня 2016 року ОСОБА_2 проживає окремо, не надає утримання дитині.

ОСОБА_2 не має інших дітей, проживає з непрацездатними батьками.

Справа №724/360/19 Головуючий у 1 інстанції Єфтеньєв О.Г.

Провадження №22-ц/822/707/19 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Хотин Чернівецької області у розмірі 1300 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позову.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 8 травня 2019 року позов задоволено, постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Хотин Чернівецької області у розмірі 1300 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 21 лютого 2019 року.

Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежів за один місяць.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 8 травня 2019 року змінити, визначити розмір аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Хотин Чернівецької області у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Вказує на недоведеність ОСОБА_1 розміру доходу останньої, погіршення майнового стану, ухилення ОСОБА_2 від утримання дитини, спроможність ОСОБА_2 сплачувати аліменти у розмірі, визначеному ОСОБА_1

Посилається на те, що судом першої інстанції не враховано те, що ОСОБА_2 не скористався правом надати відзив на позов з об`єктивних причин, не витребувано докази сімейного та майнового стану ОСОБА_2

Зазначає, що не працює за станом здоров`я, відсутнє нерухоме майно та транспортні засоби, одружений.

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не надходило.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, суд першої інстанції керувався положеннями ч.1 ст.180, ч.3 ст.181, ч.1 ст.182, ч.1 ст.184, ч.1 ст.191 СК України та вважав, що підлягає захисту право ОСОБА_1 на стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Хотин Чернівецької області у розмірі 1300 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 21 лютого 2019 року.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам відповідає.

Відповідно до правила, встановленого ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Хотин Чернівецької області.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 2 грудня 2016 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Хотинського районного управління юстиції Чернівецької області 17 жовтня 2006 року актовим записом 94, розірваний, ОСОБА_2 залишено дошлюбне прізвище.

ОСОБА_2 з жовтня 2016 року проживає окремо, не надає утримання дитині.

Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.17 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

На підставі ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням обставин, викладених у ч.1 ст.182 цього Кодексу.

За вимогами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини , стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина , наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів , доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно наведеного матеріальне становище платника аліментів є предметом доказування.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на не встановлення судом першої інстанції майнового стану останнього.

Сам ОСОБА_2 не зазначає про наявність обов`язку з утримання інших дітей, батьків.

У матеріалах справи відсутні докази наявності у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів.

Непрацевлаштування ОСОБА_2 не дає підстав для висновку про відсутність іншого доходу.

На підставі частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Ураховуючи матеріальне становище та потреби дитини з урахуванням її віку та стану здоров`я, а також матеріальне становище платника аліментів ОСОБА_2 , його стан здоров`я, відсутність на утриманні іншої дитини, непрацездатних дружини, батьків, відсутність рухомого майна та нерухомого майна, грошових коштів, судом першої інстанції обгрунтовано визначено аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Хотин Чернівецької області у розмірі 1300 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 21 лютого 2019 року.

Не можна погодитися з доводами ОСОБА_2 , на які є посилання в апеляційній скарзі, щодо зміни рішення суду першої інстанції у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не подано відзиву, судом першої інстанції не витребувано доказів майнового стану ОСОБА_2 .

Відповідно до правила, встановленого ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» судам необхідно виходити з того, що порушення або неправильне застосування норм процесуального права можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення, якщо таке порушення призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, порушення вимог статті 59 ЦПК щодо допустимості засобів доказування, необґрунтована відмова суду в задоволенні клопотання осіб, які беруть участь у справі, у дослідженні доказів (стаття 60 ЦПК), порушення вимог статті 215 ЦПК щодо змісту рішення суду тощо.

У разі скасування рішення суду у зв`язку з порушенням норм

процесуального права (частина третя статті 309 ЦПК) апеляційний суд повинен зазначити причинний зв`язок між порушенням норми процесуального права та прийняттям неправильного рішення.

На підставі ч.1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

ОСОБА_2 відзиву, не витребування судом першої інстанції доказів майнового стану ОСОБА_2 не призвело до неправильного вирішення справи.

За змістом ч.7, 8 ст.178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала Хотинського районного суду Чернівецької області від 19 березня 2019 року про відкриття провадження у справі отримана ОСОБА_2 25 березня 2019 року.

Сам ОСОБА_2 не посилається на поважність причин ненадання відзиву.

Отже, ОСОБА_2 не був позбавлений можливості у визначений судом строк подати відзив та додати докази.

Ураховуючи наведене рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 8 травня 2019 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 8 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 10 вересня 2019 року.

Головуючий Н.Ю. Половінкіна

Судді Н.К. Височанська

М.І. Кулянда