Єдиний унікальний номер: 448/215/17
Провадження № 2/448/17/19
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

18.01.2019 року м.Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя Білоус Ю.Б.,

за участю секретаря судового засідання Романченко І.А.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 не зявилася,

представник відповідача ОСОБА_2 міської ради - не зявився,

представник третьої особи Мостиської державної нотаріальної контори не зявився,

представник третьої особи Мостиської РДА не зявився,

представник третьої особи Відділу у Мостиському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Мостиського району Львівської області (правонаступника Довгомостиської сільської ради Мостиського району Львівської області), треті особи Мостиська державна нотаріальна контора, Мостиська районна державна адміністрація Львівської області та Відділ у Мостиському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що після смерті ОСОБА_3, який помер 13.12.1998року, залишилось спадкове майно, а саме: право власності на земельну ділянку (середню земельну частку) площею 1,81 га на території Довгомостиської сільської ради Мостиського району Львівської області.

Стверджує, що позивач фактично прийняв дану спадщину. Однак, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на право власності на зазначену земельну ділянку (оригіналу сертифікату) та неможливість отримання їх дублікатів, позивач не може в позасудовому порядку оформити свої спадкові права у нотаріуса, у звязку із чим змушений звертатися до суду із даним позовом.

З огляду на наведене, просить суд визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 1,81 га на території Довгомостиської сільської ради Мостиського району Львівської області, в порядку спадкування.

В судове засідання представник позивача не зявився, проте у позовній заяві такий просив справу розглядати у його відсутності за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради Мостиського району Львівської області у судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі.

Представник третьої особи Мостиської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності.

Представник третьої особи Мостиської РДА Львівської області в судове засідання не зявився та не повідомив про причини своєї неявки, а також не надіслав до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності чи відкладення справи.

Представник третьої особи Відділу у Мостиському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, в судове засідання не зявився та не повідомив про причини своєї неявки, а також не надіслав до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності чи відкладення справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.09.1997року відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_4.

До складу даної спадщини входить право приватної власності на земельну ділянку (середню земельну частку) площею 1,81 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території Довгомостиської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є ОСОБА_2 міська рада Мостиського району Львівської області), передана для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, що належала спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №12358 від 28.05.1997року.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом.

Відповідно до вимог ст. 548 цього кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як вбачається із матеріалів справи, за життя ОСОБА_4 заповіту не складала, своїм майном не розпорядилася. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом на момент відкриття спадщини був чоловік померлої ОСОБА_3, який відповідно до ст.549 ЦК України в редакції 1963 року спадщину прийняв, оскільки фактично вступив в управління спадковим майном (доглядав за будинком, сплачував комунальні платежі, обробляв земельну ділянку).

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №53242043 від 10.09.2018року вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця ОСОБА_4 в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті останньої до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Тобто, інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4, які б прийняли спадщину чи претендували б на таку, крім ОСОБА_3, немає.

Таким чином, після смерті спадкодавця ОСОБА_4, належне їй право на спірну середню земельну частку, перейшло в порядку спадкування до її чоловіка ОСОБА_3 як до спадкоємця за законом першої черги спадкування, що прийняв спадщину.

13.12.1998року відкрилася спадщина внаслідок смерті ОСОБА_3.

Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець ОСОБА_3 склав заповіт від 06.11.1997року, яким усе своє майно заповів внучці ОСОБА_5, яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, тобто у відповідності до ст.549 ЦК України в редакції 1963 року вчинила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини після смерті діда.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №51994057 від 21.05.2018року вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця ОСОБА_3 в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті останнього до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Тобто, інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3, які б мали право на обовязкову частку у спадщині чи претендували б на таку, крім ОСОБА_5, немає.

Таким чином, після смерті спадкодавця ОСОБА_3, належне йому на час смерті право на спірну середню земельну частку, перейшло в порядку спадкування до його внучки ОСОБА_5 як до спадкоємця за заповітом, що прийняла спадщину.

14.05.2006року відкрилася спадщина внаслідок смерті ОСОБА_5 (матері позивача).

Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець ОСОБА_5 заповіту не складала, своїм майном не розпорядилася. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом є дочка померлої ОСОБА_1 (позивач у справі), яка у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері, оскільки постійно проживала разом із нею на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявила про відмову від спадщини.

Крім позивача, спадкоємцями за законом першої черги спадкування є також мати померлої ОСОБА_6, чоловік ОСОБА_7 та син ОСОБА_8, однак такі відмовилися від спадщини після смерті ОСОБА_5 на користь позивачка ОСОБА_1

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №52791178 від 30.07.2018року вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця ОСОБА_5 в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті останньої до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Тобто, інших спадкоємців після смерті ОСОБА_5, які б претендували на спадщину, крім позивача ОСОБА_1, немає.

В той же час, через відсутність правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку (оригіналу вищевказаного сертифікату) позивач не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у звязку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтв про смерть спадкодавців ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5; копією Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №12358 від 28.05.1997року; копією заповіту ОСОБА_3 від 06.11.1997року; копіями заяв ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про відмову від прийняття спадщини; копіями довідок, виданих виконкомом Довгомостиської сільської ради Мостиського району Львівської області №1384 та №1385 від 13.06.2016року, №1455 від 21.06.2016року; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори) щодо спадкодавців ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та іншими матеріалами справи.

Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України).

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст.12, 13, 76-81, 206, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, 09.04.1984року народження, право власності на земельну ділянку (середню земельну частку) площею 1,81 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території Довгомостиської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є ОСОБА_2 міська рада Мостиського району Львівської області), передана для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, відповідно до Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №12358 від 28.05.1997року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.Б. Білоус

Рішення набрало законної сили: «___»___________ 20 р.

Суддя Ю.Б. Білоус

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1, 09.04.1984року народження; місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1; РНОКПП НОМЕР_1;

Відповідач: ОСОБА_2 міська рада Мостиського району Львівської області; місце знаходження: м.Судова Вишня, пл.І.Франка, 14, Мостиського району Львівської області; .