Єд.унік. № 243/4967/19
Провадження № 2/243/1773/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10 вересня 2019 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Старовецького В.І.

за участю секретаря судового засідання Каліух К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що син позивача - ОСОБА_3 перебував у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_2 з січня 2015 року по лютий 2016 року. Протягом даного періоду часу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 спільно мешкали в будинку АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 від вищевказаних шлюбних відносин ОСОБА_2 народила сина - ОСОБА_4 . В актовому записі про народження дитини відомості про батька дитини зазначені зі слів матері згідно ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Після народження дитини відповідач виїхала з м. Слов`янська до м. Донецьк, а після - до м. Горлівка Донецької області, де мешкає на теперішній час. При цьому, відповідач покинула свого сина та з моменту народження не здійснювала за ним догляд, не приймає участі у його вихованні, не піклується про стан його здоров`я, не утримує дитину та не спілкується із нею.

Рішенням Слов`янської міської ради Донецької області від 06.07.2017 року № 474/1 ОСОБА_4 було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, згідно акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину від 30.01.2017 року, в якому зазначено, що відповідач ОСОБА_2 покинула свого сина - ОСОБА_4 . Рішенням Слов`янської міської ради Донецької області від 15.11.2017 року № 726/3 було встановлено опіку над малолітнім ОСОБА_4 та позивача було призначено опікуном дитини. Судовим наказом від 26.12.2017 року Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з ОСОБА_2 на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_4 стягуються аліменти у розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Проте відповідач ухиляється від сплати аліментів, у зв`язку із чим утворилася заборгованість зі сплати аліментів, яка за період з 12.12.2017 року по 01.03.2019 року становить 24 588 гривень.

Позивач зазначає, що саме вона піклується про дитину, займається його вихованням, фізичним та духовним розвитком. Між ними склалися теплі, щирі відносини. ОСОБА_4 мешкає разом із ОСОБА_1 , яка забезпечує дитину матеріально та піклується про стан його здоров`я. На підставі викладеного просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її сина ОСОБА_4 .

Позивач ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до судового засідання не з`явилася, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні, просила розгляд справи провести без її участі та вказала, що проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує (а.с.42).

Відповідач ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, до судового засідання не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи у свою відсутність до суду не надала (а.с.46).

Представник Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до судового засідання не з`явився, надав заяву, в якій вказав, що просить справу розглянути без його участі та просив врахувати висновок органу опіки та піклування (а.с.40).

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, але в судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив на позов та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи.

Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25.05.2017 року, виданого Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 та його батьками записані ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с.6).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 СК України, запис про батька дитини ОСОБА_4 здійснено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.12).

Відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 30.01.2017 року, було встановлено, що 30.01.2017 року ОСОБА_4 був покинутий матір`ю ОСОБА_2 Зі слів ОСОБА_1 її син є біологічним батьком дитини (а.с.49-50).

Згідно копії паспорта ОСОБА_1 , вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5).

Як слідує з довідки про реєстрацію місця проживання особи від 29.11.2017 року та довідки виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 25.03.2019 року, ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7,13).

Рішенням Слов`янської міської ради Донецької області від 06.07.2017 року № 474/1 ОСОБА_4 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.10).

Рішенням Слов`янської міської ради Донецької області від 15.11.2017 року № 726/3 встановлено опіку над малолітнім ОСОБА_4 та ОСОБА_1 призначено опікуном дитини (а.с.11).

Відповідно до договору про здійснення соціального супроводу № 1 від 12.01.2018 року, укладеного між Слов`янським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді та ОСОБА_1 , метою соціального супроводу є організація та виконання заходів для забезпечення потреб дитини під опікою, а саме ОСОБА_4 (а.с.14).

Згідно довідки Слов`янського МРВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області від 18.03.2019 року, з 12.12.2017 року по 01.03.2019 року заборгованість по аліментам, що стягуються з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 становить 24 588,00 гривень (а.с.16).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Слов`янської міської ради від 06.08.2019 року, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.36).

Відповідно до ч. 1 ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відносно своїх дітей батьки мають як права так і обов`язки стосовно її виховання.

Так, відповідно до приписів ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам, мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Згідно зі ст. 164 СК України батьки можуть бути судом позбавленні батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли до нього батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, … засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що матеріалами справи достовірно встановлений і підтверджений належними доказами той факт, що ОСОБА_2 протягом тривалого періоду часу свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого сина, не займається його вихованням, не спілкується із ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не утримує належно в матеріальному плані, не цікавиться станом його здоров`я, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не проявляє до дитини турботи та уваги, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не опікується духовним розвитком та підготовкою до самостійного життя, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не забезпечує необхідного і належного харчування та медичного догляду.

Доказів, які б спростовували такі доводи позивача ОСОБА_2 до суду не надала.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Отже, оскільки позов судом задоволений у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 768 гривень 40 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 10, 12 Закону України «Про охорону дитинства», п.п. 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, ст.ст. 19, 150-151, 164-165 Сімейного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН невідомий, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН невідомий, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , суму судового збору у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду В.І.Старовецький