КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №554/4122/19
Провадження № 2/552/1239/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.09.2019 року Київський районний суд м.Полтави в складі :

Головуючого судді - Турченко Т.В.

При секретарі - Силці І.О.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину та повернення грошових коштів у порядку двосторонньої реституції, -

В С Т А Н О В И В :

11 травня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину та повернення грошових коштів у порядку двосторонньої реституції, мотивуючи свій позов тим, що 21 червня 2014 року між ним та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу розбірного металевого гаража, який був встановлений у 1982 році на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу був укладений у простій письмовій формі за підписом обох сторін та в присутності свідків, які також виступали свідками передачі ним ОСОБА_3 коштів у сумі 5 000 грн. за вказаний гараж. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Спадкоємцем після її смерті став ОСОБА_2 . Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 29.05.2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу гаража недійсним, стягнення збитків та моральної шкоди задоволено частково. Суд визнав договір купівлі-продажу металевого гаража від 21.06.2014 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 недійсним. У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_2 відмовив. Постановою Полтавського апеляційного суду від 11.12.2018 року рішення Київського районного суду м.Полтави від 29.05.2018 року залишено без змін. За договором ним було сплачено ОСОБА_3 5 000 грн. Для приведення гаража до стану придатного до можливості використання за призначенням, йому довелося найняти бригаду вантажників для прибирання та винесення непотребу з гаража, захаращеного речами ОСОБА_2 Вантажникам він сплатив кошти на загальну суму 300 грн. Крім того, ним були витрачені кошти на ремонт гаража в розмірі 1 211 грн. 03 коп., з них на придбання труб профільних - 811 грн. 03 коп., на оплату електрозварювальних робіт - 400 грн. Таким чином, витрати на придбання гаража та приведення його до належного стану склали 6 511 грн. 03 коп. 15.12.2018 року він письмово повідомив ОСОБА_2 проте, що готовий повернути йому гараж у присутності двох свідків, запрошених за їхньою спільною згодою, з підписанням відповідних документів про передачу йому ОСОБА_2 коштів у загальній сумі 6 267 грн. 43 коп., а ним йому - гаража. Станом на день підписання даного позову відповідь на його пропозицію з мирного врегулювання спору від ОСОБА_2 не надійшла. Відповідно до даних Державної служби статистики України ним розраховано суму, що підлягає відшкодуванню ОСОБА_2 із застосуванням індексів інфляції (індексів споживчих цін) станом на 11 травня 2019 року в сумі 13 707 грн. 54 коп. Водночас сума компенсації ним судових витрат ОСОБА_2 з моменту набрання законної сили постанови Полтавського апеляційного суду в справі №554/4200/15-ц (11.12.2018 року) становить 251 грн. 49 коп. Отже, сума, яку ОСОБА_2 належить повернути йому відповідно до визнаного недійсного правочину складає (13 707 грн. 54 коп. 251 грн. 49 коп.) = 13 456 грн. 05 коп. Тому він був змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти в сумі 13 456 грн. 05 коп.

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 10.07.2019 року відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду за правила спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

06 серпня 2019 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшло заперечення на ухвалу суду щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Просив суд здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням, викликом сторін за позовом ОСОБА_1 по причині складності характеру спірних правовідносин та відсутності в повному обсязі предмету доказування у справі, що вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Також просив суд відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 07.08.2019 року у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 щодо розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін відмовлено.

Інших процесуальних документів від сторін по справі до суду не надходило.

Дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 21 червня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений простий письмовий договір купівлі-продажу металевого гаражу, що розташований у АДРЕСА_2 будинку АДРЕСА_1 . Договір підписаний сторонами.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла.

Відповідно до заповіту від 07 травня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Сидоренко Ю.Ю., зареєстрованого в реєстрі №88, ОСОБА_3 за життя заповіла все належне їй майно ОСОБА_2 .

В провадженні Київського районного суду м.Полтави знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, стягнення збитків та моральної шкоди.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 29.05.2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, стягнення збитків та моральної шкоди задоволено частково. Визнано договір купівлі-продажу металевого гаражу від 21 червня 2014 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 недійсним. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено (а.с.8-12).

Постановою Полтавського апеляційного суду від 11.12.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Київського районного суду м.Полтави від 29 травня 2018 року залишено без змін (а.с.13-17).

В своїй позовній заяві позивач ОСОБА_1 просить суд стягнути з ОСОБА_2 5 000 грн. за купівлю металевого гаража на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 у ОСОБА_3 , але суд позбавлений можливості задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині з наступних підстав.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1, 2, 3 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Частиною 1 статті 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження своїх позовних вимог щодо сплати ним ОСОБА_3 вартості металевого гаража в сумі 5 000 грн., позивачем ОСОБА_1 додано до матеріалів справи договір купівлі-продажу металевого гаража (а.с.7). Інші документи (розписки, квитанції), які б підтверджували, що ОСОБА_1 дійсно сплатив ОСОБА_3 кошти за придбаний гараж в матеріалах справи відсутні.

Також судом не може бути прийнято до уваги розписка ОСОБА_4 від 22.07.2014 року про отримання ним від ОСОБА_1 300 грн. (а.с.19), як розрахунок за роботу бригади вантажників, які здійснили винесення речей з металевого гаража встановленого у дворі будинку АДРЕСА_1 , оскільки квитанції, чеки та інші розрахункові документи в матеріалах справи відсутні.

Не може судом бути прийнято до уваги видаткова накладна №382 від 12.11.2016 року про сплату ОСОБА_1 811 грн. 03 коп. за придбання труб профільних (а.с.20), оскільки в даній видатковій накладній відсутні дані про те, що позивач розрахувався та отримував ці труби, та здійснював їхню порізку.

Розписка від 19.11.2016 року (а.с.21) про те, що ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 400 грн. за виконання електрозварювальних робіт з метою укріплення даху металевого гаража, розташованого у дворі будинку АДРЕСА_1 не може бути прийнята судом, оскільки передача коштів документально не підтверджена.

Наведений позивачем розрахунок інфляційних втрат стягненню не підлягає, так як відсутні підстави стягнення коштів в сумі 5 000 грн. за придбання гаража, 300 грн. за винесення непотребу з гаража, 1 211 грн. 03 коп. за ремонт гаража.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.3-13, 76-81, 258, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину та повернення грошових коштів у порядку двосторонньої реституції відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 12.09.2019 року.

Головуючий суддя Турченко Т.В.