БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/926/19
Провадження № 2/497/657/19
11.09.2019 року м.Болград
Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Кодінцевої С.В.,
за участю секретаря - Стоянової І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Болград, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000.00 гривен щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Свої вимоги мотивує тим, що донька знаходиться на її утриманні і проживає спільно з нею. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча таку можливість має, так як працює неофіційно за межами України, та його заробітна плата становить 800-1000 доларів США на місяць.
Позивач в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлялася неодноразово згідно чинного законодавства за адресою зазначеною в позовній заяві (а.с.23, 40). Втім вся кореспонденція повернулася до суду з відміткою, що адресат вибув (а.с.26-27, 50-53).
Через канцелярію суду від імені позивача було подано заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.37).
Представник позивача ОСОБА_1 (а.с.13-15), діючий на підставі довіреності від 03.06.2019 року, посвідченої віце-консулом Генерального консульства України в Мілані ОСОБА_4 , зареєстрована в реєстрі за №1590н (а.с.10-12) подав заяву про підтримання позовних вимог та задоволення їх у повному обсязі. Просив розгляд справи проводити у його відсутність та у відсутність позивача (а.с.30, 58).
Відповідач до суду не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся згідно вимог чинного законодавства за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 (а.с.23, 40), що підтверджується довідкою Відділу адресно-довідкової роботи Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області та довідкою сільської ради (а.с.21,28).
Суд направляв повідомлення про виклик в судове засідання на 22.07.2019 року, 11.09.2019 року, однак поштові листи повернувся з відміткою, що адресат вибув (а.с.34, 55-57).
Згідно ст.128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою (ч.2).
Днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про … про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (ч.8 п.4).
Будь-яких заяв, пояснень, заперечень щодо спростування доводів, викладених в позовній заяві, від відповідача до суду не надходило.
Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи.
Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України (а.с.37).
Розглянувши подані документи та матеріали, заяви сторін по справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав.
Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України.
Так, відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстрований Василівською сільською радою Болградського району Одеської області згідно свідоцтва серії НОМЕР_1 від 22.05.1994 року, актовий запис №14, від якого у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якого є позивач та відповідач по справі, що підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_2 , актовий запис № 29 (а.с.6,7).
Згідно довідок №1302 від 13.06.2019 року (а.с.8), №1307 від 14.06.2019 року (а.с.9), №1375 від 26.06.2019 року, виданих Василівською сільською радою Болградського району Одеської області, позивач, відповідач та їх донька ОСОБА_3 , 2003 року народження зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8), але позивач та донька ОСОБА_5 фактично проживають без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 спільно з бабусею ОСОБА_6 (а.с.9), донька ОСОБА_3 перебуває на утриманні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.29).
Будь-яких інших доказів в підтвердження передбачених ст.182 Сімейного кодексу України обставин на підтвердження матеріального стану та стану здоров`я як відносно позивачки, так і відносно відповідача суду не надано, крім тих, що досліджені в судовому засіданні, не встановлено таких і при розгляді справи.
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч.1 ст. 141 СК України).
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Згідно ст.181 СК України - способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до положень ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції).
Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.
Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України).
Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.
Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 19 червня 2019 року і саме з цієї дати підлягають стягненню аліменти на утримання дитини.
Твердження позивача, що відповідач виїжджає за межі України на заробітки і його місячний дохід складає 800-1000 доларів США суд розцінює критично, оскільки це твердження жодним чином не доведено.
Більш того, за весь час розгляду справи судом, позивач до суду не з`являлася, позовна заява від її імені підписана представником, усі поштові листи на її ім`я повернулися до суду без вручення з відміткою, що адресат вибув. Враховуючи, що позивач на представлення своїх інтересів надала довіреність, яка посвідчена віце-консулом Генерального консульства України в Мілані 03.06.2019 року (а.с.10), то суд дійшов глибокого переконання, що сама позивач перебуває за межами України, та не повідомляє суд про свої доходи, про своє місце знаходження, та чи в дійсності дитина перебуває з нею і знаходиться на її утриманні.
Таким чином, враховуючи, що позивач належними і допустимими доказами не довела заявлений нею розмір аліментів, а також те, що відповідач працює і спроможний сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі, але також і той факт, що відповідач, являючись батьком дитини зобов`язаний її утримувати до досягнення дитиною повноліття, проте домовленості про утримання дитини між сторонами не досягнуто, та донька знаходиться на утриманні позивача ОСОБА_1 . згідно довідки сільської ради, приймаючи до уваги, що батьки мають рівні права та несуть рівні обов`язки по вихованню та утриманню дитини, постановлюючи рішення виключно в інтересах дитини, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково.
Аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, а також норми Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», яким визначено, що мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років з 01.01.2019 року становить 1013.00 гривен (2 027.00 гривен х 50 %), з 01.07.2019 року - 1059.00 гривен (2 118.00 гривен х 50%), з 01.12.2019 року 1109.00 гривен (2 218.00 гривен х 50%), суд приходить до висновку, що аліменти у розмірі - 2 000.00 гривень, є саме тим розміром який може визнаватися необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак в силу вимог ст.141 ч.6 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 768.40 гривен.
На підставі викладеного і керуючись ст.51 Конституції України, ст.ст.141, 180, 181, 182, 192 СК України, ст.5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.2, 4, 10, 13, 19, 76-83, 95, 133, 134, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 354, 355, 430 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 14 лютого 2007 року Болградським РВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 000.00 гривен (дві тисячі гривен) щомісячно, починаючи з дати звернення до суду 19 червня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 14 лютого 2007 року Болградським РВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 на користь держави судовий збір у розмірі 768.40 гривен (сімсот шістдесят вісім гривен сорок копійок).
Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя С.В.Кодінцева