Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 4-с/641/39/2019 Справа № 641/5118/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2019 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Фанда О.А.,

за участю секретаря судових засідань Конюх С.М.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

представника стягувача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Журавльової Єлизавети Вікторівни у виконавчому провадженні №46472633 про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

В липні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця в порядку, визначеному Розділом VІІ ЦПК України.

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилався на те, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2014 року стягнуто з нього на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 9 грудня 2014 року до досягнення дитиною повноліття.

27 квітня 2018 року державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції в місті Києві Журавльовою Є.В. здійснено розрахунок заборгованості по аліментам, відповідно до якого сума боргу нарахована з жовтня 2016 року по 27 квітня 2018 року та становить 52626 грн. При цьому у розрахунку зазначено, що за відсутності інформації про доходи боржника, розрахунок здійснено по середньомісячній заробітній платі по м. Київ.

ОСОБА_3 зазначав, що ніколи не проживав та не працював в м. Київ, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Працює в ТОВ «Талариа Трейд» в м. Харкові, а тому у державного виконавця не було підстав проводити розрахунок по аліментам виходячи з середньої заробітної плати по м. Київ.

Крім цього, ОСОБА_3 просив поновити строк на оскарження дій державного виконавця, посилаючись на те, що не отримував копій постанов державного виконавця та розрахунок, про наявність заборгованості дізнався 19 червня 2019 року.

Посилаючись на вказані обставини заявник просив: поновити строк для оскарження дій державного виконавця та визнати дії державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Київ Журавльової Є.В. щодо нарахування суми заборгованості зі сплати аліментів неправомірними, зобов`язати державного виконавця скасувати постанову від 24 квітня 2017 року за виконавчим провадженням ВП № 46472633 та здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів.

В судове засідання боржник не з`явився, направив до суду свого представника, який скаргу підтримав в повному обсязі.

Представник стягувача проти задоволення скарги заперечував, посилаючись на її безпідставність. При цьому зазначав, що відсутні підстави для поновлення пропущеного боржником строку на оскарження дій державного виконавця.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, а також копії матеріалів виконавчого провадження вважає за необхідне зазначити настпне .

Суд приходить до висновку про наявність підстав для поновлення строку на оскарження дій державного виконавця, оскільки матеріали виконавчого провадження не містять доказів отримання боржником розрахунку заборгованості та постанови про направлення виконавчого провадження до іншого відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковими до виконання, держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно із статтею 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За змістом п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 07.02.2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Цивільним процесуальним кодексом України, а саме розділом VІІ врегульовано судовий контроль за виконанням судових рішень.

За нормами ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 448 ЦПК України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судовим розглядом встановлено наступне.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2014 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 9 грудня 2014 року до досягнення дитиною повноліття.

12 лютого 2015 року державним виконавцем Солом`янського районного управління юстиції у м. Київ відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа.

Частиною першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

Стаття 195 СК України встановлює порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу).

Відповідно до частин першої та другої статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Згідно з частиною восьмою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини третьої статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Згідно розрахунку державного виконавця заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів станом на 27 квітня 2018 року була визначена в сумі 52626 грн за період з 1 жовтня 2016 року по 27 квітня 2018 року виходячи з середньої заробітної плати по м. Києву.

Встановлено, що ОСОБА_3 не проживав та не працював в м. Київ, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Працює в ТОВ «Талариа Трейд» в м. Харкові, а тому у державного виконавця не було підстав проводити розрахунок по аліментам виходячи з середньої заробітної плати по м. Києву.

Крім цього, боржником до скарги надані квитанції про добровільну часткову сплату аліментів на утримання дитини, в тому числі й за час, за який державним виконавцем здійснено розрахунок. Отримання стягувачем від боржника грошових коштів не заперечув й представник стягувача.

За таких підстав, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Журавльової Є.В. щодо проведення розрахунку заборгованості по аліментам виходячи з середньої заробітної плати по місту Києву не відповідають вимогам закону, а тому розрахунок заборгованості станом на 27 квітня 2018 року в розмірі 52626 грн є неправомірним.

Щодо інших вимог скарги, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положенням ст. ст. 6, 11 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язано виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до абзацу першого пункту 6 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року (надалі Інструкція), виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби.

Про передачу виконавчого провадження іншому органу державної виконавчої служби або до виконавчої групи державний виконавець виносить відповідну постанову, яку разом з матеріалами виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення надсилає до органу державної виконавчої служби, до якого передається виконавче провадження. Державний виконавець, якому передано виконавче провадження, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження матеріалів виконавчого провадження зобов`язаний винести постанову про прийняття виконавчого провадження, яку надсилає сторонам виконавчого провадження (пункт 9 розділу V Інструкції).

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (стаття 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

З урахуванням положень частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії вчиняються державним виконавцем державної виконавчої служби, у провадженні якого перебуває виконавче провадження.

З огляду на вищезазначене, відсутні підстави для зобов`язання державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Журавльової Є.В. здійснити перерахунок заборгованості боржника по аліментам.

Зазначене не перешкоджає учасникам виконавчого провадження звернутися до державного виконавця, в провадження якого перебуває виконавчий лист, з заявою про здійснення розрахунку заборгованості по аліментам, оскільки на час розгляду скарги виконавче провадження перебуває в іншому районному відділі державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З врахуванням вищезазначеного, суд задовольняє скаргу частково, в частині визнання неправомірними дій державного виконавця під час здійснення розрахунку заборгованості по аліментам та її розміру.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 259, 260, 263, 447, 448, 451 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

Поновити ОСОБА_3 строк на подання скарги на дії державного виконавця.

Скаргу Єглевського Євгена Олександровича на дії державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Журавльової Єлизавети Вікторівни у виконавчому провадженні №46472633 про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Журавльової Єлизавети Вікторівни під час здійснення ним розрахунку заборгованості по аліментам станом на 27 квітня 2018 року у розмірі 52626 грн.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно п.п. 15.5 п. 15 Розділу XIIІ «Перехідних положень» Цивільного процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заявник ОСОБА_3 , ІН НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Державний виконавець державний виконавець Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Журавльова Єлизавета Вікторівна, місцезнаходження: м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 76-а.

Стягувач ОСОБА_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Державний виконавець - державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Садник Світлана Олексіївна, місцезнаходження: м. Харків, майдан Свободи, 5 Держпром.

Повний текст судового рішення складений 13 вересня 2019 року.

Суддя -О. А. Фанда