Справа № 371/724/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої - судді Міланіч А.М.

при секретарі - Хоменко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину земельної ділянки та будівельних матеріалів, стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

У червні 2018 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 1967 року по 1978 рік, проте, фактично знаходились у шлюбних відносинах до 1991 року, мали спільний бюджет та вели спільне господарство.

За час шлюбу вони (сторони) сумісно придбали будинок в с.Ведмедівка Миронівського району Київської області.

Крім того, в 1985 році відповідач вніс пай у СТ «Будівельник-85» в с.Жовтневе Бородянського району Київської області, а в 1988 році за спільні кошти були придбані будівельні матеріали для будівництва будинку, а саме: цемент в кількості 3 тонн, панелі перекриття в кількості 14 штук, резервуари в кількості 2 штук, фундаментні блоки та шлакоблоки в кількості 2 одиниць, металевий гараж, загальна вартість яких становить 13 800 грн.

В 1992 році відповідач пішов із сім`ї та по домовленості йому був залишений дачний будинок в СТ «Будівельник-85», а їй (позивачці) - будинок в с.Ведмедівка Миронівського району Київської області. Однак, з 1998 року відповідач, всупереч домовленості, розпочав розподіл майна та придбаний за час спільного проживання будинок був розділений між ними. Тому вважала, що й інше спільне майно має бути розділене між нею та відповідачем.

Також в 1993 році з будинку АДРЕСА_1 відповідачем без її згоди було вивезене їх спільне майно: вулики в кількості 20 штук, бідони в кількості 10 штук, медогонка, пасічний інструмент, верстат столярний, насос для води, матеріали для електричної проводки, набір інструментів, дошки, моторолер, а всього майна на загальну суму 5180 грн.

Так як відповідач намагався приховати спільне майно, то вважала що має право на 2/3 частини вартості будівельних матеріалів та вивезеного відповідачем майна, а саме, на 12653,32 грн.

Тому просила визнати за нею (позивачкою) право власності на Ѕ частину земельної ділянки в СТ «Будівельник-85» с.Жовтневе Бородянського району Київської області, право власності на 2/3 частини вартості будівельних матеріалів для будівництва дачного будинку в даному товаристві, стягнути з відповідача в порядку поділу майна 12 653,32 грн.

В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала і викладене підтвердила.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, вважав його безпідставним, оскільки після розлучення вони з позивачкою однією сім`єю вже не проживали, отримана ним після розірвання шлюбу земельна ділянка для ведення садівництва в с.Жовтневе Бородянського району Київської області на даний йому вже не належить, так як він її продав багато років тому і ніякого будівництва на цій ділянці не здійснював. Інше майно, яке просить поділити позивачка, належало йому особисто, а тому позивачка жодних прав на це майно не має.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що сторони з 1967 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Дніпровського районного народного суду м.Києва від 6 червня 1978 року та 7 вересня 1978 року видано свідоцтво про розірвання шлюбу, що підтверджується матеріалами справи ( а.с.175-176,248-252) та визнається сторонами.

Відповідно до ст.22 КпШС України, який діяв на час перебування сторін у шлюбі, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном . Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі,

якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства,

доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного

заробітку.

Відповідно до ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч1,2 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Відповідно до ст.74 СК України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що після розірвання шлюбу з відповідачем в 1978 році вони до 1991 року продовжували проживати однією сім`єю і в цей період набули спірне майно, зокрема, земельну ділянку в с.Жовтневе Бородянського району Київської області, будівельні матеріали та інше майно.

Однак, дані обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, жодних доказів, які б підтверджували проживання сторін однією сім`єю після розірвання шлюбу та набуття ними вказаного майна суду не надано, а відповідач це заперечує.

Крім того, положення ст.74 СК України застосовуються до правовідносин, які виникли після 1 січня 2004 року і зворотньої дії в часі не мають, а тому посилання позивачки на набуття сторонами майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, в період їх спільного проживання однією сім`єю після розірвання шлюбу не грунтується на вимогах закону.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, суд визнає за необхідне в позові відмовити.

Керуючись ст.22,24 КпШС України, ст.57,60,61,68-71,74 СК України, ст. 10-13,259,263-265,268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину земельної ділянки та будівельних матеріалів, стягнення коштів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду через Бородянський районний суд Київської області.

Повне рішення складено 9 вересня 2019 року.

Головуючий-суддяА.Міланіч