ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7970/19 Справа № 208/1542/19 Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С.М. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - адміністрація Заводського району Кам`янської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 червня 2019 року провадження по цивільній справі №208/1542/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням закрито.

Зобов`язано Управління Державної казначейської служби у м.Кам`янське Дніпропетровської області повернути ОСОБА_3 сплачені, згідно квитанції №МР_АВ210589TON_6121152 від 05 березня 2019 року, 50 відсотків судового збору в розмірі 768 грн.40 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати, пов`язані з правничою допомогою в розмірі по 1.921 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просять ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 червня 2019 року скасувати в частині розподілу судових витрат та постановити в цій частині нову ухвалу про відмову в стягненні судових витрат з відповідачів, стягнути з позивача судовий збір на користь апелянтів за звернення з апеляційною скаргою.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не доведено порушення його прав, а саме, що розмір витрачених ним коштів на оплату комунальних коштів збільшився у зв`язку з реєстрацією відповідачів у спірному приміщенні; перед зверненням з позовом позивач не звертався до відповідачів з проханням про зняття з реєстраційного обліку; відповідачами не втрачено право користування житловим приміщенням, як просив у позові позивач, у результаті зміни реєстрації місця проживання; позивачем сплачено авансові кошти за отримання послуг адвоката.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 червня 2019 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження по цивільній справі та стягуючи з відповідачів на користь позивача витрати, пов`язані з правничою допомогою, суд першої інстанції виходив з того, що позивач відмовився від позову у зв`язку з добровільним задоволенням відповідачами його вимог, тому відповідно до ч.3 ст.142 ЦПК України витрати, пов`язані з наданням позивачу правничої допомоги повинні бути відшкодовані позивачу відповідачами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Положеннями ч.3 ст.142 ЦПК України встановлено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог внаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

З матеріалів справи вбачається (а.с.3-4), що підставою для звернення у березні 2019 року з позовом ОСОБА_3 зазначає ту обставину, що відповідачі не проживають у квартирі АДРЕСА_1 , хоча зареєстровані у вказаній квартирі з березня 2008 року, фактично в ній не проживають з травня 2018 року, тому позивач вимушений самостійно сплачувати комунальні послуги за всіх зареєстрованих у вказаній квартирі осіб. В позовних вимогах ОСОБА_3 просив визнати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 та мають бути зняті з реєстраційного обліку.

З матеріалів справи також вбачається, що позивач відмовився від позову (а.с.71) у зв`язку з добровільним задоволенням відповідачами його вимог, до заяви додано довідку ТОВ "ЄРЦ КП" від 14 червня 2019 року про реєстрацію та склад сім`ї позивача за адресою - квартира АДРЕСА_1 , згідно якої з 29 травня 2019 року у вказаній квартирі зареєстрований позивач та ОСОБА_4 , 1965 року народження.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що після звернення ОСОБА_3 з даним позовом відповідачі добровільно знялися з реєстраційного обліку за адресою квартири позивача.

За таких обставин, судом першої інстанції зроблено вірний висновок про те, що відповідачами фактично задоволені позовні вимоги шляхом зняття з реєстраційного обліку за адресою квартири позивача, а тому вимоги позивача про відшкодування понесених у справі витрат на правову допомогу у розмірі 3.842 грн. є обґрунтованими.

Посилання апелянтів на те, що позивачем сплачено авансові кошти за отримання послуг адвоката спростовуються тим, що позивач сплатив згідно квитанції від 01 березня 2019 року (а.с.31) суму в розмірі 3.842 грн. згідно умов укладеного між сторонами договору, у вказаній квитанції відсутні посилання на те, що даний платіж є авансовим, саме така сума попередньо погоджена сторонами договору про надання правової допомоги №38-01/03-19 в акті №1 приймання-передачі виконаних робіт (а.с.30), згідно якого дана сума складається з складання позовної заяви про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

У своїй апеляційній скарзі апелянти посилаються також на те, що судом першої інстанції не було враховано те, що позивач не здійснив всіх заходів позасудового врегулювання спору та не звертався до відповідачів з проханням про зняття їх з реєстраційного обліку, разом з тим з відзиву відповідачів вбачається, що вони заперечували проти задоволення позовних вимог та просили відмовити в їх задоволенні.

Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

З урахування наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не містять підстав для її задоволення, судом першої інстанції дотримано норми матеріального та процесуального права при постановлені оскаржуваної ухвали в оскаржуваній частині.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 червня 2019 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 09 вересня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.