Справа № 351/1458/19
Номер провадження №2/351/664/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 вересня 2019 року м.Снятин
Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого-судді Собка В.М.
секретар - Лакуста М.З
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -
ОСОБА_1 , звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання двох дітей.
Позовні вимоги мотивувала тим, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, який було зареєстровано 19.01.2018 р. виконкомом Прутівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, актовий запис №1. Від спільного проживання у них є двоє дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось з причин відсутності взаєморозуміння між сторонами, байдужості відповідача до неї та їх дочки, шлюб існує формально, збереження сім`ї неможливе, а тому перебувати в такому шлюбі вона не бажає. Позивачка також зазначає, що дочка проживає із нею та перебуває на повному її утриманні.
На підставі наведеного позивачка просить шлюб розірвати, а також просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі, у розмірі 2000,00 грн. до досягнення дитиною повноліття.
Позивачка подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задоволити, зазначила, що згідна на заочний розгляд справи у відсутності відповідача.
Відповідач будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання в судове засідання не з`явився за невідомих причин.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений без поважних причин або без повідомлення причин, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином у суду є підстави для розгляду справи заочно у відсутності відповідача.
Суд, аналізуючи обставини встановлені під час судового розгляду та дослідивши зібрані докази, встановив, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 19.01.2018 р. виконкомом Прутівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, було зареєстровано шлюб, актовий запис №1, ОСОБА_1 присвоєно прізвище « ОСОБА_1 »; відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_2 у подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 .
Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Таким чином враховуючи, що сторони після укладення шлюбу міцної сім`ї не створили, протиріччя між ними набули стійкого характеру, мирової угоди не уклали, перебування у шлюбі суперечить їх інтересам, шлюб існує формально, суд вважає, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід розірвати.
На підставі ч.1 ст.160 СК України, оскільки спору між батьками відносно місця проживання їх неповнолітньої дитини немає, тому суд, враховуючи, що їх неповнолітні діти постійно проживають біля матері та знаходяться на її утриманні, суд вважає, що дочку ОСОБА_3 слід залишити проживати із матір`ю ОСОБА_1 .
Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає, що вимогу позивачки щодо прізвища, яке їй встановити після розірвання шлюбу, слід задоволити, таким чином після розірвання шлюбу позивачці слід залишити прізвище « ОСОБА_1 ».
Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.
В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку, суд дійшов висновку, що слід стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи із дня подачі позову, оскільки суму у 2000,00 грн. суд вважає непомірною.
При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам процесу, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.
На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.
Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 768,40грн. в дохід держави.
Крім того, згідно з вимогами відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - покладаються на відповідача, тому, враховуючи, що при подачі позову позивачкою судовий збір за подачу позовної вимоги про розірвання шлюбу не сплачено, суд вважає, що із відповідача слід стягнути 768,40 грн. судового збору в дохід держави.
Отже із відповідача у дохід держави слід стягнути 1536,80 грн. (768,40 + 768,40) судових витрат (судового збору за дві позовні вимоги).
На підставі викладеного та ст. ст. 104, 105, 110, 112, 180-182, 191-192 СК України, керуючись ст.ст. 141, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 430 ЦПК України,-
Позов задоволити частково.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 19.01.2018 р. виконкомом Прутівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, актовий запис №1 - розірвати.
Дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати із матір`ю ОСОБА_1 .
Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_1 ».
Шлюб припиняється у день вступу даного рішення у законну силу.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.
Стягнення розпочати із 26.06.2019р.
У відповідності зі ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1536,80 грн. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Снятинського районного суду Собко В.М.