Справа № 454/3940/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2019 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М. Я. ,

за участю секретаря Мандрик І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із даним позовом до відповідачки ОСОБА_2 про стягнення боргу, свої вимоги мотивує тим, що 04.11.2015 року позичила відповідачці грошові кошти в сумі 100200грн., які перевела на її розрахунковий рахунок, підтвердженням чого є чеки видані КБ «Приватбанк» № та № . Зазначає, що відповідач зобов`язувалася через рік повернути кошти, тобто в строк до 05.11.2016 року. Однак, зазначає, що на її неодноразові прохання добровільно повернути борг відповідачка не реагує, кошти не повертає. Просить стягнути із відповідачки в її користь 100200грн. боргу та 3% річних від суми боргу, 6276грн., а також судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Чернявський Р.І. в судове засідання не прибув, надав суду заяву у якій просив розгляд справи проводити без його та позивачки участі, позовні вимоги підтримує, просять задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 будучи повідомленою про час розгляду справи, в судове засідання повторно не прибула, не повідомила суд про причину неявки, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Представник позивача у поданій заяві не заперечив проти такого порядку вирішення справи.

Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази в справі суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до копій квитанцій, що видані ПАТ КБ «Приватбанк» № від 04.11.2015р. та № від 05.11.2015р., встановлено, що ОСОБА_1 перерахувала на рахунок ОСОБА_2 двічі по 50100грн, загалом 100200грн.

Згідно тверджень позивачки, вказані кошти є позикою відповідачці, які вона зобов`язувалась повернути до 05.11.2016р., однак свого зобов`язання не виконала, коштів не повернула.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно приписів ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Разом з тим, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено в ході розгляду справи, відповідач свого зобов`язання не виконала, не повернула позивачу суму боргу в розмірі 100200грн., а крім цього, в зв`язку з невиконанням зобов`язання має перед позивачкою заборгованість із 3% річних, які згідно наданого позивачем розрахунку становлять 6276грн.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В свою чергу, відповідач в судове засідання не прибула, не скористалася своїм правом щодо надання заперечень та спростувань вимог позивача, відтак суд дослідивши наявні у справі докази доходить висновку щодо задоволення вимог позивачки.

Крім цього, із дослідженої квитанції від 07.12.2018р. встановлено, що позивачкою при зверненні в суд із даним позовом сплачено 1064,76грн. судового збору, які згідно приписів ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 223, 258, 259, 264 - 265, 268, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 100200 (сто тисяч двісті)грн. боргу, а також 3% річних від суми боргу в розмірі 6276 (шість тисяч двісті сімдесят шість) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1064 (одну тисячу шістдесят чотири) грн. 76 коп. сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , місце проживання - АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання - АДРЕСА_2.

Головуючий: М. Я. Адамович