Номер провадження 2/754/3651/19
РІШЕННЯ

Іменем України

14 січня 2019 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду міста Києва Бабко В.В., розглянувши у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 30.11.2018 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, визначено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 31.05.2013 позивач ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_1 у ОСОБА_3 та ОСОБА_4, даний договір був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 1437. У вказаній квартирі зареєстрований ОСОБА_2. Проте дана особа у вказаній квартирі з серпня 2017 року не проживає, що підтверджується актом. У зв'язку з викладеним вище позивач просить суд визнати ОСОБА_2 особою, що втратила право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31.05.2013 позивач ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_1 у ОСОБА_3, ОСОБА_4, даний договір був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Н.В., зареєстрований в реєстрі за №1437.

Право власності на вказану квартиру було зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 від 31.05.2013, номер запису про право власності 4246102, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб, ОСОБА_2 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1.

Відповідно до акту від 11.05.2018, складеним комісією Житлово експлуатаційної дільниці № 303 та сусідами, ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 не проживає з серпня 2017 року.

Відповідно до ст. 321 ч. 1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов'язані з позбавленням його володінням майном.

Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вищенаведені норми цивільного законодавства України дають підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, № 4, №7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідач порушує право власності позивача, позбавляє можливості розпорядитись своїм майном на власний розсуд, тобто позивач обмежений у здійсненні свого права власності. Факт реєстрації в квартирі відповідача завдає додаткових матеріальних витрат на оплату комунальних послуг, що завдає позивачу матеріальної шкоди.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання ОСОБА_2 особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Водночас, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Отже, рішення суду про визнання ОСОБА_2 особою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття його з реєстраційного обліку квартири АДРЕСА_1

На підставі ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати в розмір 704,80грн.

Керуючись Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 16, 319, 321, 391 ЦК України, статтями 2, 4, 12, 76-81, 89, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такими, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі по 704,80грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання через Деснянський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, ІПН: НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Повний текс складено та підписано 14 січня 2019 року.

Суддя В.В. Бабко