АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/112/19Головуючий по 1 інстанції - Гончарук В.М.
Категорія: на ухвалу Доповідач в апеляційній інстанції - Нерушак Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого Нерушак Л.В. (суддя - доповідач)

Суддів Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.

за участю секретаря Винник І.М.

учасники справи:

позивач - АТ «Райффайзен Банк Аваль»;

відповідач - ОСОБА_4;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 вересня 2011 року, постановлену під головуванням судді Гончарука В.М. в Уманському міськрайонному суді Черкаської області 02.09.2011 року про забезпечення позову у справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, - :

в с т а н о в и в :

31.08.2011 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається, що відповідач ОСОБА_4 не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 12.12.2007 року № 3544/7955/0936-7, укладеним з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Згідно умов даного договору банк надав відповідачу ОСОБА_4 кредит в розмірі 25000 доларів США на строк до 12 грудня 2027 року, який ОСОБА_4 зобов`язувався повернути, сплачуючи кредит щомісячними платежами з встановленими відсотками. В зв`язку з несплатою кредиту та відсотків станом на 22 серпня 2011 року утворилась заборгованість, що складає 29528,22 доларів США, з них: 26093,85 доларів США - сума неповернутого кредиту; 74,35 доларів США - заборгованість по відсотках; 3360,02 доларів США - прострочені відсотки за кредитом.

13.12. 2007 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки № 3544/7955/0936-7/і, предметом якого є нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4 на праві власності.

30.08.2011 року АТ Райффайзен Банк Аваль» подав в суд заяву про забезпечення позову, в якій просить обмежити відповідача по справі ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 вересня 2011 року заяву АТ «Райффайзен Банк Аваль» про забезпечення позову - задоволено.

Обмежено ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в АДРЕСА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_4 оскаржив ухвалу в апеляційному порядку, подавши 28.11. 2018 року апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_4 зазначає, що ухвала судом постановлена з грубим порушенням норм процесуального права, тому прямо порушує його конституційні права. Він вказує, що заява не містить жодного доказу, який би підтвердив обставину, що боржник саме ухиляється від виконання зобов`язань по сплаті коштів за кредитом. Обґрунтування ухилення боржника від зобов`язання вказана заява банку також не містить. ОСОБА_4, вказує, що мотивувальна частина ухвали не містить мотивів, з яких суд дійшов висновків про задоволення заяви про забезпечення позову, якими нормами права керувався, постановляючи ухвалу та обмежуючи його у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань .

ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 вересня 2011 року у справі № 2-1690-2011 про обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України.

22 січня 2018 року на адресу апеляційного суду Черкаської області надійшло заперечення від АТ «Райффайзен Банк Аваль», в якому банк вказує, що заперечує проти задоволення апеляційної скарги, оскільки банк, подаючи заяву про забезпечення позову, просив суд врахувати великий розмір заборгованості відповідача, та що він ухиляється від виконання своїх зобов'язань по поверненню коштів за кредитним договором, тому може ухилитися від виконання рішення суду та виїхати за межі України, щоб уникнути виконання рішення суду, що в подальшому ускладнить та зробить неможливим виконання рішення суду. Тому позивачем було використано право на забезпечення позовних вимог відповідно до ст.ст.151 - 153 ЦПК України в редакції на час подання заяви. Банк вказує, що ухилення відповідача підтверджується відсутністю щомісячних регулярних платежів у розмірі, передбаченому кредитним договором. Банк вважає, що судом правомірно задоволено заяву про забезпечення позову з правильним застосуванням законодавства, яке діяло на той час. Банк вказує, що станом на січень 2019 року заборгованість відповідачем ОСОБА_4 не сплачена по кредитному договору від 12.12. 2007 року в повному обсязі. Тому АТ «Райффайзен Банк Аваль» просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача на ухвалу суду від 02.09. 2018 року.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Дана справа підлягає розгляду апеляційним судом Черкаської області у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням та викликом сторін у судове засідання.

Сторони у судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а ухвалу суду першої інстанції скасуванню, виходячи із таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладеним у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам закону.

Згідно норм ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Задовольняючи заяву АТ «Райффайзен Банк Аваль» про забезпечення позову шляхом обмеження відповідача ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції послався на ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», в якій зазначено, що громадянину України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзду за кордон у випадку, якщо діють неврегульовані договірні невиконані зобов`язання та щодо нього подано цивільний позов.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає, що вони не відповідають обставинам справи та вимогам закону, оскільки судом першої інстанції допущено порушення вимог процесуального права, що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу , що, постановляючи ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову, суд обов`язково повинен зазначити як вид забезпечення позову, так і підстави його обрання.

Відповідно до ст. 33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежено лише законом.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено можливість обмеження виїзду з України громадян, щодо яких подано цивільний позов до суду, до закінчення провадження у справі.

Проте, є неприпустимим ототожнення судом питання щодо тимчасового обмеження боржників у праві виїзду за межі України із видами забезпечення позову, таке як слід брати до уваги, що повноваження судів першої інстанції при вирішенні цивільних справ визначені ЦПК України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин ), у тому числі повноваженнями щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 151 ЦПК (чинної на момент виникнення спірних правовідносин та на момент винесення оскаржуваної ухвали) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом види забезпечення позову. Перелік видів забезпечення позову визначений у ст. 152 ЦПК. Серед видів такого забезпечення у ст. 152 ЦПК не передбачено вжиття судом тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України.

Тому, враховуючи, що в цивільному процесі відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 151 - 153 ЦПК (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), застосовувати такий вид забезпечення позову, як тимчасове обмеження у виїзді за межі України, слід дійти висновку, що суд не може застосовувати зазначений спосіб забезпечення позову на стадії розгляду цивільної справи про стягнення заборгованості та виконання інших зобов'язань, оскільки це порушує норми ЦПК та свідчить про вихід суду за межі своїх процесуальних повноважень.

Також слід врахувати, що ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України в редакції 2004 року, даною статтею доповнено кодекс від 04.11.2010 року (чинної на момент постановлення ухвали) передбачено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Таким чином, питання про обмеження особи у праві виїзду за межі України на час звернення із заявою про забезпечення позову і дату прийняття оскаржуваної ухвали могло вирішуватися не при розгляді заяви про забезпечення позову, а при розгляді відповідного подання органу ДВС на стадії виконання судового рішення.

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню колегією суддів апеляційного суду, оскільки судом допущено порушення вимог процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 вересня 2011 року про забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження відповідача ОСОБА_4 у праві виїзду за кордон слід скасувати у зв`язку з порушенням судом норм процесуального права ст. 152 ЦПК України (чинної на момент розгляду заяви), та відмовити у задоволенні відповідної заяви про забезпечення позову за безпідставністю, оскільки за змістом ст. 152 ЦПК України (чинної на момент розгляду заяви) позов у справі не може бути забезпечено шляхом обмеження у праві виїзду за кордон.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції не може бути визнана законною та обґрунтованою, оскільки постановлена з порушенням вимог процесуального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставою для її скасування та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, поданої банком.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати за сплату судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду з АТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь відповідача ОСОБА_4 у розмірі 320 грн. 40 коп. згідно даних квитанції про оплату.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 вересня 2011 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки - скасувати.

Відмовити у задоволенні заяви АТ «Райффайзен Банк Аваль» про забезпечення позову шляхом обмеження права виїзду ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України.

Стягнути з АТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_4 судові витрати за подачу апеляційної скарги у розмірі 320 грн. 40 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови в порядку та за умов, визначених цивільно - процесуальним законом.

Головуючий Нерушак Л.В.

Судді Бородійчук В.Г.

Василенко Л.І.