Справа № 2/1519/7751/11
Провадження № 6/521/407/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Бобуйок І.А.,

секретаря судового засідання Бендери О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

13.08.2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, посилаючись на такі обставини.

17 жовтня 2014 року Малиновським районним судом м. Одеси (суддя Целух А.П.) було постановлено ухвалу в цивільній справі № 2/1519/7751/11 за поданням з Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, якою було тимчасово обмежено громадянку України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання нею обов`язків, які покладені на неї рішенням суду.

Такі вимоги державний виконавець обґрунтував тим, що на примусовому виконанні у Другому Малиновському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-6223/08, виданого 14.06.2010 р. Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь АТ «Про Кредит Банк» у розмірі 20 274,34 грн., виконавчого листа № 1519/02-7751/11, виданого 28.02.2013 р. Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» у розмірі 105 724,15 грн., на загальну суму 125 998,49 грн.

Боржник ОСОБА_1 , як було зазначено в поданні, ухилялась від сплати заборгованості, що унеможливлювало виконання рішень суду, призводило до порушень прав та законних інтересів стягувачів.

Заявниці відомо, що постановою Малиновського ВДВС ОМУЮ від 16.11.2016 р. виконавчий документ, а саме виконавчий лист № 2-6223/08 від 14.06.2010 р., було повернуто стягувачу; постановою Малиновського ВДВС ОМУЮ від 30.11.2016 р. виконавчий документ, а саме виконавчий лист № 1519/02-7751/11 від 28.02.2013 р. також було повернуто стягувачу, та в подальшому більше виконавчі документи не пред`являлися до виконання.

2016 року в процесі виконавчого провадження № у Київському ВДВС ОМУЮ ОСОБА_1 було погашено заборгованість перед Пенсійним фондом України в розмірі 674,16 грн.

Таким чином, на теперішній час у провадженні державної виконавчої служби не перебувають виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів. Це дозволяє вважати, що достатніх підстав для застосування до неї обмеження у вигляді заборони виїзду за межі України немає.

При цьому боржник не заперечує проти свого обов`язку виконати рішення суду та має намір вживати з цією метою всіх належних заходів.

Одночасно просить суд взяти до уваги, що на території України на ім`я боржника одноосібно зареєстровано нерухоме майно - двокімнатну квартиру загальною площею - 45,4 кв. м, житловою площею - 40,0 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявниця звертає увагу суду на ту обставину, що вона народилась у місті Криулень Республіки Молдова, що її мати та більшість її рідних та близьких людей проживають на території Молдови.

Батько заявниці - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та похований у місті ОСОБА_4 . Мати ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , 1948 року народження, постійно проживає в АДРЕСА_2 , страждає на кілька хронічних захворювань.

Після смерті батька боржниця отримала 21 серпня 2009 року разом із матір`ю свідоцтво про право на спадщину щодо житлового будинку за вказаною вище адресою та присадибну ділянку.

Крім того, у м. Кишинів Республіки Молдова, за ОСОБА_1 зареєстроване товариство з обмеженою відповідальністю «ARTOLA», яке займається, головним чином, роздрібною торгівлею одягом.

Застосовані на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2014 року заходи забезпечення виконання рішення істотним чином обмежують права боржника як людини, що охороняються як національним, так і міжнародним законодавством.

Із 2014 року ОСОБА_1 полишена можливості відвідувати хвору матір та надавати їй певну матеріальну та іншу допомогу, не може побувати на могилі батька. Внаслідок заборони виїзду за межі України вона втратила можливість належним чином керувати своїм майном на території Молдови. Для нормальної організації роботи TOB «ARTOLA» необхідна її періодична присутність у компетентних органах Молдови та за місцем розташування конкретних об`єктів торгівлі. Внаслідок відсутності такої можливості значно знизились доходи, які Заявниця отримувала в Молдові, та які є для неї основними. Це, в свою чергу, не дає їй можливості хоча б частково проводити погашення заборгованості перед банками за судовими рішеннями. Внаслідок цього органи ДВС трактують фізичну неможливість боржника погашати заборгованість як свідоме ухилення від виконання рішень суду.

Суд дослідивши матеріали справи та заяву про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України вважає, що її необхідно залишити без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до п. 12.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 р. № 512/5, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України стосовно особи знімається в разі винесення державним виконавцем постанови про: повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), на підставі ч. 1 ст. 48 Закону «Про виконавче провадження»; закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 16, 89, 1114 ч. 1 ст. 49 Закону «Про виконавче провадження»; скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України в разі належного виконання особою зобов`язань щодо сплати періодичних платежів.

У постанові вказуються номер та дата винесення судового рішення про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Постанова затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і протягом трьох робочих днів надсилається до ГЦОСІ ДПС.

У разі виконання боржником відповідних зобов`язань, а також у зв`язку із закінченням виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 (повна сплата боргу за виконавчим документом) Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець виносить відповідну постанову, копія якої підлягає обов`язковому направленню до Адміністрації ДПС для своєчасного зняття особи (боржника) з контролю.

ОСОБА_1 до суду не надано, жодного доказу щодо того, що вона зверталась до державної виконавчої служби для того, щоб державний виконавець звернувся до суду з вимогою про скасування тимчасового обмеження її у праві виїзду за межі України.

Суд роз`яснює ОСОБА_1 , що скасування (зняття) тимчасового обмеження у праві виїзду громадян за межі України на підставі заяв сторін виконавчого провадження або державного виконавця є неправильним, цим правом наділені органи ДВС, які повинні винести постанову про закінчення виконавчого провадження та на підставі ч. 1 ст. 48, ч. 2 і ч. 3 ст. 49 Закону «Про виконавче провадження» надіслати її до суду або іншого органу (посадовій особі), який її видав.

Згідно ч. 5 ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Судом встановлено, що вищевказані виконавчі листи були повернені стягувачам, а отже, рішення суду не було виконано, до того ж у матеріалах справи відсутні докази виконання рішення суду, у зв`язку з яким, було тимчасово обмежено заявницю у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ч. 8 ст. 441 ЦПК України, відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Суд зазначає, що заявниця звернулася не вперше з такою заявою, з аналогічними заявами ОСОБА_1 зверталася до Малиновського районного суду м. Одеси 14.06.2018 року, 16.08.2018 року, 03.07.2019 року. Згідно матеріалів даних заяв про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України та додатків до них, суд не знайшов ні в одній з цих заяв нових обставин, що могли б обґрунтувати необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 44, 48, 49 Закону України «Про виконавче провадження», п. 12.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 р. № 512/5, ст.ст.44, 258, 260, 441 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати дії представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 зловживанням своїми процесуальними правами.

Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ:

11.09.19