Справа № 299/2794/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 лютого 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Собослоя Г.Г., розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на ухвалу Виноградівського районного суду від 25 жовтня 2018 року (у складі судді Леньо В.В.) за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - орган опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 і ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом у вересні 2018 р.

Просили встановити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, із його батьком - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, і бабусею - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, які проживають за адресою: АДРЕСА_1

Відповідачем у справі є ОСОБА_4 - мати дитини, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2Ухвалою судді Виноградівського районного суду від 17 вересня 2018 р. було відкрито провадження у справі (а.с.39-40).

Ухвалою Виноградівського районного суду від 25 жовтня 2018 р. (оскаржувана ухвала) цивільну справу № 299/2794/18 за позовом ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було передано до Енергодарського міського суду Запорізької області (71503, Запорізька обл., м. Енергодар, пр.-т. Будівельників,17) за територіальною підсудністю.

Суд виходив із того, що відповідач фактично проживає у АДРЕСА_3. Разом із нею проживає малолітній син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_2 і ОСОБА_3 просять скасувати цю ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Доводять про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права. Указують, що суд першої інстанції не правильно визначився із характером спірних правовідносин і помилково передав справу на розгляд іншого суду за територіальною підсудністю. Зазначає, що звернулися із позовом до Виноградівського районного суду з повним дотриманням норм процесуального закону, а саме ст.27 ЦПК України.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала - скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, із таких мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону N 2453-VI).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Законодавець установлює правила територіальної підсудності, яка необхідна в цивільному судочинстві для того, щоб розмежувати компетенцію по розгляду підвідомчих судам справ між однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх діяльність. Таке просторове розмежування компетенції (територіальна компетенція суду) називається особистою або суб'єктивною компетенцією.

Територіальна підсудність персоніфікує суди по розгляду справ, визначає, який конкретно суд може розглянути конкретну справу по першій інстанції.

Правила загальної підсудності застосовуються до всіх справ позовного провадження, за винятком тих, для яких ЦПК встановлює інший вид підсудності.

ЦПК виділяє декілька видів територіальної підсудності: загальна (залежно від місця проживання фізичної чи місцезнаходження юридичної особи), альтернативна (за вибором позивача), договірна (за угодою між сторонами), виключна (залежно від характеру спірного правовідношення), за зв'язком справ.

Встановлюючи ці види підсудності, законодавець мав подвійну мету, яка пов'язана зі створенням максимальних гарантій (можливостей) особи реалізувати своє право на судовий захист та захистити своє порушене суб'єктивне право чи законний інтерес. З однієї сторони, окремі види територіальної підсудності надають сторонам пільги при виборі суду (наприклад, договірна підсудність, підсудність за вибором позивача), а з іншої сторони - окремі види такої підсудності покликані створити для суду та учасників справи найбільш сприятливі умови щодо вирішення цивільної справи (підсудність справ за місцезнаходженням відповідача, виключна підсудність).

Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Згідно з ст.1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" від 15.05.2003 р.: місце проживання фізичної особи - житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово, що знаходиться за певною адресою, за якою здійснюється зв'язок з фізичною особою - підприємцем.

Реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Відповідно до ст. 6 Закону громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Особи, які перебувають більше одного місяця за межами адміністративно-територіальної одиниці, в якій зареєстроване їх місце проживання, і які мають невиконані майнові зобов'язання, накладені в адміністративному порядку чи за рішенням суду, або призиваються на дійсну військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов'язані зареєструвати місце перебування.

При зміні місця проживання в межах адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється повноваження органу реєстрації, особа, яка зареєструвала місце проживання, або її законний представник повинні письмово повідомити про це відповідний орган реєстрації протягом семи днів.

Місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Відповідно до ст. 8 Закону реєстрація місця перебування здійснюється за заявою особи, яка зобов'язана подати її протягом семи днів після прибуття до місця перебування. При реєстрації місця перебування особи інформація про неї повідомляється до органу реєстрації за місцем проживання особи. Таким чином, місце проживання не вважається місцем перебування громадянина.

Як видно з матеріалів справи, зареєстроване місце проживання ОСОБА_4 - АДРЕСА_4 (а.с.38). Відповідач не зверталася до Буківської сільської ради щодо зняття її із реєстрації і дійсне місце реєстрації ОСОБА_4 є АДРЕСА_4 (а.с.46).

Відповідно до довідки №7754 від 02.08.2018 р., виданої Енергодарською міською радою (а.с.53), ОСОБА_4 зареєстрована за адресою АДРЕСА_5

Згідно з довідкою №2485/01-23-12 від 18.10.2018 р. про надання інформації завідувача сектору реєстрації Енергодарської міської ради ОСОБА_4 не зареєстрована на території м. Енергодар Запорізької області (а.с.82).

Позов до фізичної особи може бути пред'явлений як за місцем проживання, так і за місцем перебування. Проте це місце повинно бути зареєстрованим у встановленому законом порядку. Отже, саме реєстрація фізичної особи - відповідача є визначальною для правильного визначення підсудності.

Оскільки ОСОБА_4 у встановленому законом порядку зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6, то позивачі правильно звернулися до Виноградівського районного суду із позовом, а суд першої інстанції у порушення норм процесуального права направив матеріали цивільної справи до іншого суду за територіальною юрисдикцією.

Згідно з положеннями п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У контексті наведеного та відповідно до вимог ст. 379 ч.1 п.4 ЦПК України оскаржена ухвала підлягає скасуванню як незаконна, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, ст.ст.382,384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити.

2.Ухвалу Виноградівського районного суду від 25 жовтня 2018 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

4.Повне судове рішення складено 05 лютого 2019 року.

Судді: