ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року

м. Харків

Справа № 642/6831/18

Провадження № 22-ц/818/3667/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів - Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

сторони справи:

позивач Комунальне підприємство «Харківводоканал»,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова, ухвалене 16 травня 2019 року о 15 годині 46 хвилин у складі судді Пащнєва В.Г. (повний текст рішення складений 24 травня 2019 року),

у с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року Комунальне підприємство «Харківводоканал» (надалі КП) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення, з урахування індексу інфляції та 3 % річних, у розмірі 8291 грн 81 коп.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення за адресою постійного місця проживання: АДРЕСА_1 . Однак в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення не здійснюють, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 1 липня 2014 року по 31 серпня 2018 року в розмірі 4176 грн 65 коп., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 1 липня 2014 року по 31 серпня 2018 року у розмірі 3081 грн 55 коп. У зв`язку з наявністю заборгованості на прострочену суму позивачем також нараховано інфляційні витрати в сумі 795 грн 52 коп. та 3% річних 238 грн 9 коп.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 травня 2019 року позов КП задоволений. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 8 291 грн 81 коп. заборгованості за надані послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення з урахуванням інфляційних витрат та 3% річних.

Рішення суду мотивовано тим, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Підстави для застосування до спірних правовідносин строку позовної давності відсутні.

В поданій у червні 2019 року апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення. Посилається на те, що рішення суду ухвалене з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають істотне значення по справі, що призвело до порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що посилання позивача на існування заборгованості не є належним чином обґрунтованим. Заборгованості, що стягнута судом, фактично не існує, оскільки відповідачі своєчасно та належним чином оплачують надані ним послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Суд не врахував, що апелянти отримують субсидію по оплаті зазначених послуг, що не надається у разі наявності боргів, зареєстровані у квартирі з 2009 року. Послуги отримують не в повному обсязі та неналежної якості. Належний розрахунок заборгованості з даними про надходження платежів, розміром субсидії позивачем не наданий. Зведена картка абонента таким доказом не є тому, що містить дані з 01.2018 по 01.04.2019, а заборгованість стягується з 01.07.2015. Вона не має спеціальної юридичної освіти, тому була позбавлена можливості якісно захищати свої права.

У відзиві на апеляційну скаргу КП посилається на те, що доводи апеляційної скарги не є обґрунтованими та не підлягають задоволенню тому, що нарахування за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за місцем проживання відповідачам проводилося відповідно до встановлених норм споживання та водовідведення. Апелянти у встановленому Законом України «Про житлово комунальні послуги» порядку не заверталися до КП з письмовою заявою про зменшення або не сплату наданих послуг, скаргами на надання послуг неналежної якості. Позивач є безпосереднім виконавцем послуг, тому нарахована субсидія по сплаті за надані ним послуги надходить на рахунок КП та врахована при розрахунку заборгованості, що підтверджується зведеним обліковим документом, складеним відповідно до вимог закону. Відсутність у апелянта юридичної освіти є підставою для отримання нею правової допомоги, в тому числі й безоплатної.

Згідно ч. 1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як установлено судом та вбачається із матеріалів справи, у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою від 04.12.2018 (а.с. 16).

Задовольняючи позов КП, суд правильно керувався вимогами ст. 256, 264, 322, 383, 541, 625 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), ст.ст. 20, 22 Закону України № 1875-IV від 24.06.2014 «Про житлово-комунальні послуги», п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, та обґрунтовано виходив з того, що позов про стягнення житлово комунальних послуг може бути пред`явлений до одного або всіх солідарних боржників.

Судом правильно встановлено, що відповідачі користуються послугами з централізованого водопостачання та водовідведення, проте належним чином свої зобов`язання щодо оплати зазначений послуг не виконують, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносять, внаслідок чого у них перед позивачем утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 1 липня 2014 року по 31 серпня 2018 року в розмірі 4176 грн 65 коп. та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 1 липня 2014 року по 31 серпня 2018 року у розмірі 3081 грн 55 коп. У зв`язку з наявністю заборгованості на прострочену суму позивачем також нараховано інфляційні витрати в сумі 795 грн 52 коп. та 3% річних 238 грн 9 коп.

На підтвердження зазначеного розміру заборгованості позивачем надано зведену картку абонента (а.с. 4 6), що складена відповідно до вимог ст. 9 Закону України № 996-XIV від 16.07.1999 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та містять дані про адресу, тарифи та період надання послуг, норми споживання, вартість наданих послуг, розмір здійснених платежів та час їх надходження, субсидії, пільги та залишок заборгованості. Розмір інфляційних витрат та 3 відсотків річних підтверджено відповідним розрахунком (а.с. 7 -8)

Доводи апеляційної скарги про неналежність та недопустимість зазначених доказів не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивної, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В супереч зазначених вимог апелянт не надала суду доказів на спростування вищезазначеної заборгованості перед КП. Сам факт надання їй субсидії на отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення наявності у відповідача заборгованості з оплати цих послуг не спростовує. Згідно даних зведеної картки абонента (а. с. 4 6) при нарахуванні плати за спожиті відповідачами послуги, субсидія у відповідні періоди її надання враховувалася та розмір нарахування зменшувався.

Судова колегія також відхиляє доводи скаржника щодо наявності у неї підстав для зменшення плати за спожиті послуги. В супереч вимог ст. 20 Закону України № 1875-IV від 24.06.2014 «Про житлово-комунальні послуги», що був чинний на час виникнення спірних правовідносин, пунктів 29, 33 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 № 630, ОСОБА_1 не надала суду доказів наявності у неї підстав для несплати або зменшення розміру плати за надані комунальні послуги. Такими доказами можуть бути дані про звернення до КП зі скаргами про надання послуг не в повному обсязі, відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання; дані про звернення до КП з письмовою заявою та надання до КП офіційного документа, що підтверджує відсутність споживача за адресою реєстрації місця проживання (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Апеляційний суд уважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року) .

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 382 384, 389 ЦПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 16 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 вересня 2019 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний