Єдиний унікальний номер 448/1641/14-ц
Провадження № 4-с/448/4/19
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

02.09.2019 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Керницької Л.М.,

скаржника - ОСОБА_1

та його представника адвоката Мороз Г.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська скаргу боржника ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 , на бездіяльність державного виконавця Мостиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Мостиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Скарга мотивована тим, що на виконанні в Мостиському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває ВП №45958718 по виконанню виконавчого листа про стягнення з нього ( ОСОБА_1 ) в користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Вказує, що постановою державного виконавця Мостиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 19.09.2016 року накладено арешт на все його майно в межах суми звернення стягнення 16099,99 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить йому, через заборгованість зі сплати аліментів.

Зазначає, що в травні 2018 року ним погашено заборгованість по аліментах та з цього часу він своєчасно щомісячно сплачує поточні платежі.

Вважає, що після погашення ним заборгованості по аліментах та регулярної сплати ним аліментів відсутні правові підстави для забезпечення виконання судового рішення та підстави вважати, що ним в майбутньому буде допущено будь-яке прострочення, а такий захід державного виконавця як арешт майна через заборгованість втратив свою актуальність та є таким, що порушує його право на вільне розпорядження своїм майном.

Стверджує, що неодноразово звертався до Мостиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області з заявами про скасування постанови державного виконавця про накладення арешту, про надання копії постанови про відмову у скасуванні арешту, накладеного на його майно, однак по даний час накладений арешт на його майно - не скасований.

З огляду на наведене, просить задовольнити подану ним скаргу, визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Мостиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо незняття арешту з усього належного йому майна, а також зобов`язати державного виконавця Мостиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Вергун І.Я. зняти арешт з майна боржника ОСОБА_1 , накладеного постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 19.09.2016 року у виконавчому провадженні ВП №45958718.

Стягувач ОСОБА_2 скерувала на адресу суду письмове заперечення на скаргу ОСОБА_1 , покликаючись на те, що державний виконавець правомірно відмовила боржнику ОСОБА_1 у скасуванні арешту, накладеного на його майно, оскільки стягнення аліментів є триваючим стягненням і той факт, що на даний час боржник не має заборгованості по аліментах не свідчить про те, що він буде і надалі своєчасно сплачувати аліменти. Також зазначила, що ОСОБА_1 ніде не працює, а отже іншого способу виконання судового рішення не може бути, лише арешт майна боржника зможе забезпечити належну сплату ним аліментів до повноліття дітей. Також просила розгляд справи проводити у її відсутності.

Державний виконавець Мостиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Буць М.І. подала заперечення на скаргу боржника ОСОБА_1 , у якому просить відмовити задоволенні такої. Заперечення мотивоване тим, що на виконанні у Мостиському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває виконавче провадження №45958718 з примусового виконання виконавчого листа №448/1641/14-ц, виданого Мостиським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 27.11.2014 року і до досягнення дітьми повноліття; після відкриття виконавчого провадження боржник надав пояснення, що не працює, сплачує кредити в банках та зобов`язується погасити заборгованість по аліментах частково в сумі 3-4 тисячі гривень; майна, належного боржнику на праві власності, - не виявлено; заборгованість згідно виконавчого листа станом на 19.06.2016р. становила 16099,99 грн., а тому 19.09.2016р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яку надіслано в реєструючі органи для виконання, відповідно запис про арешт майна внесено в Реєстр обтяжень майна; постанова про арешт майна боржника ОСОБА_1 була винесена через неналежне виконання покладених на нього зобов`язань; згідно ч.2 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника; підстави для зняття арешту з майна боржника передбачені ст.59 «Про виконавче провадження»; однією з таких підстав, що передбачена п.7 ч.4 вказаної статті, є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника, а у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду; 16.04.2019р. державним виконавцем надано відповідь боржнику ОСОБА_1 на його заяву від 19.03.2019р. щодо надання копії постанови державного виконавця про відмову у скасуванні арешту, яку надіслано на поштову адресу боржника.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник-адвокат Мороз Г.П. підтримали вимоги скарги. Також зазначили, що постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 19.09.2016 року у виконавчому провадженні ВП №45958718 винесена державним виконавцем Мостиського РВ ДВС Вергун І.Я., однак з огляду на те, що з 2018р. дане виконавче провадження перебуває на виконанні у державного виконавця Буць М.І., яка не реагувала належним чином на звернення боржника про скасування арешту майна, то оскаржують саме безділяність даного державного виконавця та просять зобов`язати державного виконавця Мостиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Буць М.І. зняти арешт з майна боржника ОСОБА_1 , накладеного постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 19.09.2016 року у виконавчому провадженні ВП №45958718.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, у поданому ж нею запереченні на скаргу наявне клопотання про розгляд даної справи у її відсутності.

Державний виконавець Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Буць М.І. подала заяву про розгляд скарги боржника ОСОБА_1 без представника Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області.

Заслухавши пояснення скаржника та його представника, дослідивши матеріали скарги, повно, всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що з 12.01.2015р. на виконанні у Мостиському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває виконавче провадження №45958718 з примусового виконання виконавчого листа №448/1641/14-ц від 23.12.2014 року, виданого Мостиським районним судом Львівської області за результатами розгляду цивільної справи №448/1641/14-ц (провадження №2/448/527/14) про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 500 (п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 27.11.2014 року до досягнення дітьми повноліття.

Як вбачається із матеріалів скарги, в межах даного виконавчого провадження, 19.09.2016 року державним виконавцем Мостиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Вергун І.Я. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Зі змісту даної постанови слідує, що у зв`язку з тим, що боржник добровільно не виконує рішення Мостиського районного суду Львівської області державний виконавець наклав арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення 16099,99 грн.; заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику, лише в межах суми боргу. Копію даної постанови направлено на виконання в органи та установи, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію на іншого власника, та сторонам виконавчого провадження.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що боржник ОСОБА_1 періодично сплачував аліменти на рахунок обліку депозитних сум Мостиського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області. В подальшому кошти перераховувались державним виконавцем на рахунок ОСОБА_2 , що підтверджується платіжними дорученнями.

Заборгованість боржника ОСОБА_1 згідно виконавчого документа станом на 01.05.2018р. становила 21533,34 грн.

16.05.2018р. на рахунок обліку депозитних сум Мостиського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області від боржника ОСОБА_1 надійшли грошові кошти в сумі 21 535 грн.

Станом на 20.06.2018р. у боржника ОСОБА_1 відсутня заборгованість зі сплати аліментів відповідно до вищезгаданого виконавчого документа та з цього часу боржник регулярно сплачує аліменти на утримання дітей.

З часу погашення боржником заборгованості по аліментах та по даний час дане виконавче провадження перебуває на виконанні у державного виконавця Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Буць М.І.

19.07.2018року боржник ОСОБА_1 звернувся до Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області із заявою щодо скасування обмежень, застосованих до нього в межах даного виконавчого провадження.

26.07.2019р. боржник ОСОБА_1 звернувся до Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області із заявою про скасування арешту, накладеного на його майно, де отримав письмову відповідь про те, що відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у даному випадку підставою для зняття виконавцем арешту з майна боржника є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Оскільки боржником виконання покладених на нього зобов`язань по сплаті аліментів виконувалось неналежним чином та погашення заборгованості із сплати періодичних платежів не може бути забезпечено в інший спосіб, то відсутні підстави для зняття виконавцем арешту з усього мана боржника.

У жовтні 2018р. боржник ОСОБА_1 звернувся до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області зі скаргою на дії державного виконавця та начальника Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області щодо незняття арешту з належного йому (боржнику) майна.

26.03.2019р. боржник ОСОБА_1 в черговий раз звернувся до Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області з заявою про надання йому копії постанови державного виконавця про відмову у скасуванні арешту.

Однак, у відповідь, листом начальника Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області № 09-26/5457 від 16.04.2019 року, ОСОБА_1 було повідомлено, що Законом «Про виконавче провадження» не передбачено постанову державного виконавця про відмову у скасуванні арешту.

Заборгованість боржника ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 04.07.2019р. відсутня.

У зв`язку з відмовами у задоволенні заяв про зняття арешту з майна, вважаючи бездіяльність державного виконавця Мостиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Буць М.І. щодо незняття арешту з майна неправомірною, боржник ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною скаргою.

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

До передбачених законом обмежень у здійсненні права власності відносяться заходи примусового виконання судових рішень, які застосовуються в межах виконавчого провадження, в тому числі, арешт майна боржника, як складова звернення стягнення на майно боржника згідно Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно дост.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Арешт майна - тимчасове позбавлення власника права користування та розпорядження майном, тривалість якого встановлюється вповноваженою особою у спосіб, визначений законодавством.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд вважає, що накладення арешту на майно боржника є винятковим заходом обмеження права власності фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням.

Відповідно до п.7 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, крім іншого, погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Таким чином, підставою для зняття арешту з майна боржника згідно п. 7 ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження'' є одночасне настання двох юридичних фактів: 1) погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів 2) можливість забезпечення виконання рішення в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Законодавець передбачив імперативний обов`язок державного виконавця зняти арешт з усього майна (коштів) боржника або його частини за настання вищезазначеного складу юридичних фактів.

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Як встановлено судом, заборгованість зі сплати аліментів боржника ОСОБА_1 перед стягувачем ОСОБА_2 на даний час відсутня, що підтверджується відповідним розрахунком ДВС.

Отже, враховуючи те, що арешт на майно боржника накладався лише в межах суми боргу, прийняті державним виконавцем заходи у вигляді арешту майна боржника втратили свою актуальність та є такими, що порушують право власності скаржника на вільне розпорядження своїм майном.

Суд вважає, що після погашення заборгованості та послідуючої регулярної сплати аліментів відсутні правові підстави для забезпечення виконання рішення та підстави вважати, що боржником буде допущено прострочення в майбутньому, а тому державний виконавець мав усі законні підстави для скасування арешту майна боржника.

Щодо покликань представників Мостиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області у відповідь на заяву боржника ОСОБА_1 в тій частині, що погашення заборгованості із сплати періодичних платежів не може бути забезпечено в інший спосіб, то суд зазначає, що у державного виконавця мітиться весь спектр повноважень щодо виконання рішення суду, передбачений законом України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що скарга боржника ОСОБА_1 є обґрунтованою, а відтак бездіяльність державного виконавця Мостиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Буць М.І. щодо не зняття арешту з майна боржника у виконавчому провадженні ВП №45958718 слід визнати неправомірною та зобов`язати її зняти арешт з майна боржника ОСОБА_1 , накладеного постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 19.09.2016 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.258-260, 450-451 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Скаргу боржника ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 , на бездіяльність державного виконавця Мостиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Мостиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Буць Марії Ігорівни у виконавчому провадженні ВП №45958718 в частині незняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 .

Зобов`язати державного виконавця Мостиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Буць Марію Ігорівну зняти арешт з майна боржника ОСОБА_1 , накладеного постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 19.09.2016 року у виконавчому провадженні ВП №45958718.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому ухала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.В.Кічак

Рішення набрало законної сили «___» ______________ 20 р.

Суддя Ю.В.Кічак