ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2188/19 Справа № 183/862/18 Суддя у 1-й інстанції - Майна Г. Є. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2018 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2018 року позивач звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що у період з 02 червня 2007 року по 04 березня 2017 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2017 року з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 грн. щомісяця, однак після ухвалення судом вищезазначеного рішення 28 вересня 2017 року у нього народилась друга донька, що значно підвищило його витрати на утримання дітей, а також витрати на утримання дружини, оскільки після народження другої доньки вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення нею трирічного віку. Крім того, йому значно скоротили заробітну плату, яка наразі, з урахуванням податків та зборів, становить 2 997,02 грн. на місяць.

Враховуючи, що за рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області він щомісячно сплачує на користь відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 2 000,00 грн., а прожитковий мінімум для дитини такого віку у 2018 році становить 1 860 грн., він просив змінити розмір аліментів, утримуваних з нього на користь відповідача на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягувати з нього аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 930,00 грн. щомісяця, починаючи із дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2018 року позов задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, які стягуються у твердій грошовій сумі на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2017 року з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2 000 грн. щомісяця на 1 650 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування справленого судового збору в розмірі 704 гривні 80 коп.

Виконавчий лист, виданий Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відкликано після набрання цим рішенням законної сили.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно зясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Ураховуючи положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом першої інстанції установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 червня 2007 року по 04 березня 2017 року і 24 вересня 2007 року у сторін від шлюбу народилась донька ОСОБА_3, зазначені обставини визнані сторонами та встановлені рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2017 року у цивільній справі № 183/3254/17, цим же рішенням, стягнено з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень щомісяця, починаючи стягнення з 11 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття та вирішено питання стосовно судових витрат (а.с. 5). Рішення суду набрало законної сили.

Судом установлено, та не заперечувалось сторонами у судовому засіданні, що малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з матір'ю, знаходиться на її утриманні та вихованні (а.с. 66).

21 квітня 2017 року ОСОБА_2 уклав шлюб із ОСОБА_4, про що Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис № 204 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 7). 28 вересня 2017 року у ОСОБА_2 та ОСОБА_4 народилась донька ОСОБА_4 (а.с. 6).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності. Колегія суддів у повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції. Та погоджується з посиланням позивача про наявність на його утриманні іншої дитини від нового шлюбу, а тому вважає, що є підстави для зменшення аліментів, оскільки відповідно до ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною першою статті 184 СК України суд за заявою стягувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права і обовязки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

При розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (п.п. 3, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України).

У ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року 1 860 гривень, з 1 липня 2018 року 1944 грн., з 1 грудня 2018 року 2027 гривень.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів колегія суддів враховує рівність прав та обов'язків батьків щодо дітей, у відповідності до ст. 141 СК України та те, що у відповідності до вимог ст. 184 СК України розмір аліментів не може бути менше, ніж 50 відсотків від розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, суд першої інстанції, враховуючи всі обставини справи та надані сторонами докази, правильно дійшов до висновку, про зменшення розміру аліментів з 2000 грн. до 1650 грн.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вирішуючи спір, суд з дотриманням вимог ст.ст. 263, 264 ЦПК України повно, всебічно та обєктивно зясував обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові.

Отже, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для його скасування немає, а тому доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Судові витрати понесені сторонами в звязку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П.Красвітна

ОСОБА_5