РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24 січня 2019 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Трофимчук К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

12 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Свої вимоги мотивує тим, що з 07 грудня 2012 року вона є власником квартири АДРЕСА_1. Раніше зазначена квартира належала ОСОБА_3, яка є її матір'ю.

29 січня 2009 року ОСОБА_3 зареєструвала у спірній квартирі ОСОБА_2

У 2014 році відповідач звільнив квартиру та більше там не проживає, його особистих речей там немає, витрат по утриманню квартири не несе.

З 20 серпня 2016 року спірну квартиру на підставі договору оренди винаймає ОСОБА_4, де вона проживає разом з сім'єю та сплачує за комунальні послуги.

Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року відкрито провадження у справі.

Представник позивача у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 86). Подала через канцелярію суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, пред'явлені вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення в справі заочного рішення (а.с. 87).

Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась.

Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі договору дарування квартири від 07 грудня 2012 року (а.с. 17-18). Зазначене також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с. 20-21).

Зазначена квартира до цього належала на праві власності ОСОБА_3

29 січня 2009 року ОСОБА_3 зареєструвала у спірній квартирі ОСОБА_2 (а.с. 8).

Позивач посилається на те, що у 2014 році відповідач звільнив квартиру та більше там не проживає, його особистих речей там немає, витрат по утриманню квартири не несе, тому останній втратив право на проживання в спірній квартирі.

З 20 серпня 2016 року спірну квартиру на підставі договору оренди (а.с. 22-25) винаймає ОСОБА_4, де вона проживає разом з сім'єю та сплачує за комунальні послуги.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України встановлено права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

На підтвердження свого права власності на спірну квартиру, позивач надала суду витяг з Державного реєстру правочинів (а.с. 19).

Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Наведе свідчить про те, що позивач, як власник житла, має право на реалізацію свого права власності, оскільки колишній власник житла в силу закону втратив право користування житлом.

Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири.

Колишній власник житла ОСОБА_3 втратила право власності та право користування жилим приміщенням.

Право користування спірною квартирою у відповідача ОСОБА_2 є похідним від прав колишнього власника житла ОСОБА_3

За таких обставин, відповідач ОСОБА_2 підлягає визнанню таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 321, 334, 383, 391 ЦК України, статтями 109, 156 ЖК України, статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_3) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640 гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: