Справа № 146/1030/18
Провадження № 22-ц/801/1852/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пилипчук О. В.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 рокуСправа № 146/1030/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Марчук В.С., Міхасішина І.В., секретар Кирилюк Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 21 червня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області, Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, третя особа: відділ Держгеокадастру у Томашпільському районі ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання права користування земельною ділянкою та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати за ним право користування земельною ділянкою площею 0,0744 га, кадастровий номер :04:000:0090, яка розташована в селищі Вапнярка Томашпільського району Вінницької області; зобов`язати відділ Держгеокадастру у Томашпільському районі ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області визначити кадастровий номер земельної ділянки, на якій знаходиться приміщення-будівлі майстерень, загальною площею 779,4 кв.м., яке розташоване по АДРЕСА_1 та визнати за ним право користування цією земельною ділянкою.

Позовна заява мотивована тим, що 04.06.2016 між сторонами укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, відповідно до якого позивач купив нежитлове приміщення - склад, загальною площею 540,9 кв.м., яке знаходиться в АДРЕСА_2 , та розміщено на земельній ділянці, яка не приватизована та не перебуває в оренді, площею 0,0744 га, кадастровий номер :04:000:0090.

26.02.2018 за результатами проведення аукціону на замовлення Вапнярської селищної ради він став власником приміщення-будівлі майстерень загальною площею 779,4 кв.м., яке розташоване по АДРЕСА_1 .

Придбане нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці, яка значиться за квартирно-експлуатаційним відділом м. Вінниці Міністерства оборони України. Загальна площа земельної ділянки, на якій розташовані об`єкти нерухомого майна, які були придбані позивачем у Вапнярської селищної ради, складає 1,8688 га, що підтверджується технічною документацією про встановлення меж земельної ділянки.

Зазначає, що вказані земельні ділянки знаходяться в межах населеного пункту селища Вапнярка Томашпільського району Вінницької області. Вапнярська селищна рада не має можливості оформити право користування земельною ділянкою на нього, у зв`язку із тим, що ця земля в статистичних даних Держгеокадастру значиться за Міністерством оборони України.

Квартирно-експлуатаціний відділ м. Вінниця Міністерства оборони України відмовило йому у вирішенні питання стосовно оформлення права користування земельною ділянкою через відсутність повноважень на ці дії.

Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 16 травня 2019 року залучено до участі у справі співвідповідача - Головне управління Держеокадастру у Вінницькій області (а.с.65-66).

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 21 червня 2019 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що помилковим є висновок суду першої інстанції, що позивачем невірно обрано спосіб захисту та про відсутність належного суб`єктного складу учасників справи; судом порушено норми процесуального права щодо оцінки доказів, невірно застосовано норми матеріального права і судову практику.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ГУ Держеокадастру у Вінницькій області просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Від інших учасників справи відзиву на апеляційну скаргу не надійшло

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Встановлено, що 04 червня 2016 року між Вапнярською селищною радою Томашпільського району Вінницької області та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, складу, яке знаходиться в АДРЕСА_2 , загальною площею 540,9 кв.м., та розміщене на земельній ділянці, яка не приватизована та не перебуває в оренді, площею 0,0744 га, кадастровий номер :04:000:0090 (а.с.11-15).

Також ОСОБА_1 відповідно до протоколу № 18/1к проведення аукціону від 26.02.2018 визначено переможцем лоту № 2-будівля майстерень (літ.А) загальною площею 779,4 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.23-24).

04 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця Міністерства оборони України із заявою, в якій просив вчинити необхідні дії та надати документи, які дадуть можливість оформити за ним право на користування земельною ділянкою площею 1,8688 га, яка розташована в селищі Вапнярка Томашпільського району Вінницької області, оскільки Вапнярська селищна рада не має можливості оформити за ним право користування, так як згідно статистичних даних Держеокадастру вона значиться за квартирно-експлуатаційним відділом м. Вінниця Міністерства оборони України (а.с.8).

На дану заяву 13.06.2018 відділом надано відповідь, із якої слідує, що вказана земельна ділянка відноситься до земель оборони, тому повноваженнями щодо її відчуження та надання в користування іншим особам наділений Кабінет Міністрів України. Військові частини, установи, організації користуються землями оборони на праві оперативного управління (а.с.32).

15 серпня 2018 року Головним квартирно-експлуатаційним управлінням Збройних Сил України ОСОБА_1 на його звернення повідомлено, що відповідно до розпорядження КМУ від 09.05.2011 майновий комплекс військового містечка №97 в смт. Вапнярка передано Вапнярській селищній раді. Земельна ділянка не передавалася. Згідно з інформацією квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця на обліку перебуває земельна ділянка площею 215,3 га військового містечка №97, яка належить до категорії земель оборони. З метою вирішення порушеного питання на адресу Вапнярської об`єднаної територіальної громади Головним управлінням надіслано лист від 17.07.2018 щодо проведення заходів із розмежування земельної ділянки з подальшим розглядом питання припинення права постійного користування з урахуванням інтересів Міністерства оборони України (а.с.43).

На звернення Вапнярської селищної ради щодо оформлення та передачі земельної ділянки, на якій розташований цілісний майновий комплекс площею 109,2 га в територіальних межах селища Вапнярка Головним управлінням зазначено, що станом на 01.01.2019 на обліку КЕВ м. Вінниця перебуває земельна ділянка орієнтовною площею 215,3 га військового містечка № 97 в смт Вапнярка. Правовстановлюючі документи відсутні, в тому числі акт визначення меж земельної ділянки. Управління неодноразово надсилало на адресу Вапнярської селищної ради листи, в яких зазначалося про необхідність визначити площу земельної ділянки, на якій розташоване передане нерухоме майно, з визначенням розміру (площі), конфігурації окремих земельних ділянок під переданими об`єктами житлового та соціального культурного призначення.

Подальше опрацювання зазначеного питання потребує проведення заходів в частині виготовлення Вапнярською селищною радою Томашпільського району Вінницької області планово-картографічних матеріалів, погоджених з квартирно-експлуатаційними органами (КЕВ м.Вінниця) по визначенню площі земельної ділянки під переданим цілісним майновим комплексом військового містечка № 97 з їх наступним наданням до Міністерства оборони України (а.с.59).

Згідно листа Головного управління Держеокадастру у Вінницькій області від 22.02.2019, нерухоме майно загальною площею 779,4 кв.м., яке розташоване по АДРЕСА_1 , в смт. Вапнярка знаходиться на земельній ділянці площею 1,8688 га, що рахується за квартирно-експлуатаційним відділом м. Вінниці Міністерства оборони України (а.с.61).

Квартирно-експлуатаційним відділом м. Вінниця Міністерства оборони України 16.05.2016 голові Вапнярської селищної ради надіслано лист щодо припинення права користування земельними ділянками, що перебувають у користуванні Міністерства оборони України. У вказаному листі зазначено, що орган місцевого самоврядування, орган виконавчої влади, як власник земельної ділянки (або власник прийнятого нерухомого майна) має ініціювати питання щодо припинення права постійного користування (а.с.29-30).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач пред`явив позов до неналежного відповідача, клопотання про його заміну не заявляв, а суд першої інстанції позбавлений можливості залучити до участі у справі належного відповідача.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 просив визнати за ним право користування земельною ділянкою загальною площею 1,8688 га, яка придбана ним у Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області.

Як слідує із матеріалів справи, придбане ОСОБА_1 у Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області нерухоме майно розташоване на земельній ділянці, яка може перебувати на обліку квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця Міністерства оборони України. У частині вищезазначених листів категорично стверджується про те, що земельна ділянка рахується за вказаним відділом.

При цьому відповідачем у справі позивач зазначив лише Вапнярську селищну раду Томашпільського району Вінницької області.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.

Виходячи із положень ст.175 ЦПК України, викладаючи зміст позовної заяви, позивач самостійно визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Під час розгляду справи суд має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати до участі у справі співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і щодо тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 12 ЦПК України, п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Як слідує із матеріалів справи, ОСОБА_1 клопотань про заміну відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідача - квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця Міністерства оборони України (чи Міністерства оборони України) не заявляв.

Суд в силу покладених на нього процесуальних законом повноважень позбавлений можливості самостійно визначити суб`єктний склад учасників справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Також суд першої інстанції прийшов до висновку про недоведеність на підставі ст. 81 ЦПК України вибраного позивачем способу захисту своїх прав та інтересів, з яким колегія суддів не погоджується.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Відповідно до положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

ОСОБА_1 , обравши спосіб захисту свого порушеного права, звернувся до суду із позовом про визнання права на користування земельною ділянкою.

Колегія суддів звертає увагу, що ст. 16 ЦК України, яка визначає способи захисту цивільних прав та інтересів, не може бути застосована одночасно із ст. 81 ЦПК України, яка передбачає обовязок сторони довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Отже, не можна обгрунтовувати висновок про неналежний спосіб захисту, обраний позивачем, на підставі ст. 81 ЦПК України.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову з тих підставі, що позивачем обрано невірний спосіб захисту.

За таких обставин, рішення суду на підставі ст. 376 ЦПК України підлягає зміні шляхом виключення з мотивувальної частини висновку суду про недоведеність вибраного позивачем способу захисту.

Доводи апеляційної скарги не впливають на висновки суду та не можуть бути підставою для скасування рішення і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 21 червня 2019 року змінити, виключивши з мотивувальної його частини висновок суду про недоведеність (на підставі ст. 81 ЦПК України) вибраного позивачем способу захисту своїх прав та інтересів, як на підставу для відмови в позові.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 вересня 2019 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді В.С. Марчук

І.В. Міхасішин