КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/824/8580/2019 Головуючий в 1-й інстанції - Луценко О.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 вересня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Шебуєвої В.А.

секретар - Зиль Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляцій скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 квітня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 ,треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-1», ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю,-

у с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, третя особа ТОВ «Житлобуд-1», ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю, стягнення компенсації за різницю між ідеальною та фактичною частками та розподіл особових рахунків. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу на праві власності належить 9/16 частина квартири АДРЕСА_1 , у якій вона протягом тривалого часу проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4 та пасинком ОСОБА_1 . Після смерті чоловіка відповідач створив в квартирі всі умови для того, щоб вона з неї з`їхала. На даний час вонавинаймає інше житло та не має можливості розпоряджатися власним майном, оскільки відповідачі змінили в квартирі замки, ключі позивачу не надають. Неодноразово зверталася до відповідача з пропозицією сплатити її вартість належної їй частки в спірній квартирі, проте останній категорично відмовляється від даної пропозиції.

Посилаючись на наведене, просила суд встановити наступний порядок користування квартирою: кімнату № 4 площею 15,0 кв.м. та веранду площею 17,6 кв.м., виділити в її користування, кімнату №1 площею 27,4кв.м., кімнату № 2 площею 22,8 кв.м., кімнату № 3 площею 16,0кв.м., кімнату № 5 площею 58,0 кв.м. виділити у користування відповідача, місця загального користування (кухня, 3 санвузли, коридори, кладові та хол) залишити у спільному користуванні, та стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію в розмірі 157 838,66грн. за різницю між її ідеальною та фактичною часткою та розділити особові рахунки по сплаті житлово- комунальних послуг по утриманню даної квартири.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 02 квітня 2019 року позов задоволено частково. Вирішено визначити порядок користування жилим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 , виділивши у користування позивача кімнату №4, площею 15,0 кв.м. та веранду площею 17,6 кв.м., а відповідачу - кімнату № 1 площею 27,4 кв.м., кімнату №2 площею 22,8 кв.м., кімнату № 3 площею 16,0кв.м., кімнату № 5 площею 58,0кв.м. Місця загального користування залишити у спільному користуванні співвласників. Розділити особовий рахунок на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру , загальною площею 255,5 кв.м, житловою площею 139,20 кв.м, відповідно до встановленого порядку користування цим житловим приміщенням. У решті позовні вимоги залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог і прийняти в цій частин нове рішення про залишення цих позовних вимог без задоволення. Зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження її пропозиції відповідачу врегулювати відносини між власниками за домовленістю, як це передбачено ст. 358 ЦК України. Судові рішення, на які послався суд (про вселення позивача в спірну квартиру, про усунення від спадщини) не свідчать про те, що вказаний позивачем порядок користування квартирою відповідачем був відхилений. Не враховано судом посилання ОСОБА_3 на агресивну поведінку позивача по відношенню до його сім`ї. Не ґрунтується на вимогах ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» рішення в частині розподілу особистих рахунків на оплату житлово-комунальних послуг.

При розгляді даної справи судом першої інстанції установлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений шлюб 12 серпня 2005 року, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис №1109 ( а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть(а.с.10).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.02.2017 року позивач ОСОБА_2 отримала у спадок після смерті ОСОБА_4 9/16 часток квартири АДРЕСА_1 (а.с.11).

Відповідно до довідки форми №3 від 23.09.2015року за №483 уквартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 з 01.12.2000 року, ОСОБА_2 з 30.09.2005рокута ОСОБА_6 з 27.02.2014 року ( а.с.25).

Спірна квартира перебуває у спільній частковій власності сторін по справі. На час розгляду даної справи у квартирі проживає відповідач та третя особа.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04.11.2013 року усунуто перешкоди в користуванні житлом шляхом вселення ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1 ( а.с.26).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02.08.2016 рокув задоволенні позовуОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Головне управління юстиції в м. Києві в особі Першої Київської державної нотаріальної контори про усунення від права на спадкування - відмовлено.

Відповідно до технічного паспорту на квартиру, квартира АДРЕСА_1 складається з п`яти кімнат площею 27,4 кв.м, 22,8 кв.м та 16,0 кв.м,15,0кв.м,58,0 кв.м, кухні площею 20.2 кв.м, санвузла площею 5,4 кв. м, 8.2кв.м,8.0 кв.м, коридорів площею 17,1 кв.м та 12.1кв.м, кладовою 3,6 кв.м,4.1кв.м,3.0кв.м, веранди 17,6 кв.м, хол 11,3 кв.м. Загальна площа квартири становить 255,5 кв.м, житлова площа 139,2 кв.м.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції, виходячи з того, що визначення запропонованого ОСОБА_2 порядку користування жилим приміщенням не буде порушувати прав всіх співвласників, прийшовдо висновку про задоволення вимоги про виділення у користування позивача кімнати, площею 15,0 кв.м, та веранди 17,6кв.м, а відповідачу - всі інші кімнати, залишивши місця загального користування у спільному користуванні.Крім того, зазначивши про те, що судом вирішено питання виділення у користування позивачу конкретної житлової площі, яка б підлягала оплаті за самостійним особовим рахунком, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення даної позовної вимоги як такої, що відповідає нормам Закону України «Про житлово-комунальні послуги»та Правилам надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до наступного.

Частинами 2, 3 ст. 358 ЦК України визначено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Верховний Суд України у Постанові № 20 від 22.12.1995 року із змінами роз`яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами склались неприязні відносини, що підтверджується судовими рішеннями наведеними вище.

Зважаючи на конфліктну ситуацію, що виникла між сторонами, ураховуючи розмір житлової площі, що припадає на кожного із співвласників, а також наявність окремих кімнат, які відповідають частці кожного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість встановлення порядку користування спільним майном у спосіб запропонований позивачем.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не може погодитись з висновком суду про задоволення вимоги ОСОБА_2 про розподіл особових рахунків.

Відповідно до норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» як у редакції на час розгляду справи судом першої інстанції ( ст.ст. 19,20), так і в новій редакції, яка набрала чинності 01.05.2019 року, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах ( ст. 12).

Розділом IV Закону України «Про житлово-комунальні послуги» регулюється порядок укладання договорів у сфері житлово-комунальних послуг.Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку З пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. ( частини 1, 4 ст.13).

Отже, позивач, у разі бажання упорядкувати свої обов`язки зі сплати комунальних платежів, має право звернутися до підприємств, які надають комунальні послуги, для укладення відповідних договорів на погоджених сторонами умовах і тільки в разі виникнення спору може звернутися до суду з позовом про захист споживчих прав.

Проте на вказане суд першої інстанції уваги не звернув, унаслідок чого неправильно вирішив вимогу ОСОБА_2 щодо розподілу особових рахунків.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про скасування рішення суду в частині розподілу особових рахунків на оплату житлово-комунальних послуг з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні зазначеної вимоги ОСОБА_2 , залишивши в решті рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 квітня 2019 року скасувати в частині розподілу особистих рахунків на оплату житлово-комунальних послугпо квартирі АДРЕСА_1 та позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-1», ОСОБА_3 про розподіл особистих рахунків на оплату житлово-комунальних послуг залишити без задоволення.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: А. О. Чобіток

Судді: О. В. Немировська

В.А. Шебуєва