Справа № 188/1718/18
Провадження № 2/188/108/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі Власенко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Петропавлівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідачка) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 18.11.2010 помер ОСОБА_3, за заповітом якого усе належне йому майно він заповів позивачу.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Осадченської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області площею 3,750 га.

Позивач протягом строку, передбаченого ст. 1270 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, не звернувся до нотаріуса з заявою на прийняття спадщини, звернувся лише 21.08.2018. Нотаріус своєю постановою від 21.08.2018 відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку у звязку з пропуском ним строку.

Відповідачка є рідною донькою спадкодавця, і вона проживала та була зареєстрована разом зі своїм батьком на день його смерті, на підставі чого вона вважається такою, що прийняла спадщину, але заяву до нотаріуса про прийняття спадщини за законом після смерті батька вона також не подавала. Відповідачці відомо про заповіт і вона не заперечує проти прийняття спадщини позивачем за заповітом після смерті її батька.

На підставі ст. 1272 ЦК України позивач просить суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом, що залишилася після смерті ОСОБА_4, який помер 18.11.2010, в розмірі 60 днів з дня набрання рішенням суду законної сили.

Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідачка подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала у повному обсязі.

Вивчивши надані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1).

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У судовому засіданні встановлено, що 18.11.2010 помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 370419, виданим 23.11.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.8).

За життя ОСОБА_3 склав заповіт, відповідно до якого усе належне йому майно, яке належатиме йому на момент його смерті, він заповів ОСОБА_1, позивачу у справі. Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Осадченської сільської ради Петропавлівського району 18.11.2004 та зареєстрований в реєстрі за № 59 (а.с. 10).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,750 га, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Осадченської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, що належала спадкодавцеві на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІV - ДП № 050703, виданого 27.03.2002 року Петропавлівською районною державною адміністрацією (а.с. 9).

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 53036328 від 21.08.2018, виданої приватним нотаріусом Петропавлівського нотаріального округу ОСОБА_5, заповіт є чинним (а.с. 12).

Родинні стосунки спадкодавця та відповідачки підтверджуються свідоцтвом про народження серії ІІ-УР № 272948, виданим 26.01.1960 Осадченською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області, відповідно до якого батьками ОСОБА_6 записані ОСОБА_3 та ОСОБА_7 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-КИ № 479523, виданим 05.02.1983 Петропавлівським РАГС Петропавлівського району Дніпропетровської області, відповідно до якого ОСОБА_6 та ОСОБА_8 уклали шлюб і ОСОБА_6Я взяла собі прізвище свого чоловіка «Лугіна» (а.с. 7).

Позивач та відповідачка є сином та матірю, що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії І-КИ № 670442, виданим 24.07.2018 Петропавлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, відповідного до якого батьками ОСОБА_1 записані ОСОБА_9 та ОСОБА_6 (а.с. 5).

Спадкодавець на день смерті проживав та був зареєстрований по вул. Калиновій (колишня назва Брагіна), 174 в смт. Петропавлівка Петропавлівського району Дніпропетровської області. Разом з ним проживали та були зареєстровані донька ОСОБА_2, зять ОСОБА_8, онука ОСОБА_10, про що свідчать довідка № 5091, видана 24.07.2018 Петропавлівською селищною радою Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с. 14) та копія паспорту відповідачки серії АН № 069215, виданого 16.09.2002 року Петропавлівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, в якому проставлено відтиск печатки з місцем реєстрації ОСОБА_2 за адресою: вул. Брагіна, 174, смт. Петропавлівка (а.с. 6).

Інші спадкоємці першої черги відсутні.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 53036309 від 21.08.2018, виданої приватним нотаріусом Петропавлівського нотаріального округу ОСОБА_5, спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилася (а.с. 13).

Позивачем було пропущено строк для прийняття спадщини через те, що позивач після смерті спадкодавця звернувся до орендаря, який обробляв спадкову земельну ділянку, з проханням виплачувати орендну плату тепер йому. Коли строк дії договору оренди закінчився, то орендар запропонував продовжити строк дії договору, але переукласти договір не вдалося через відсутність права власності у позивача на земельну ділянку. Позивач весь цей час вважав, що якщо він розпоряджається земельною ділянкою і у нього є заповіт, то він є таким, що прийняв спадщину.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ЦК України.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 1222 ЦК України визначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно з ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно із ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1).

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3).

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

21.08.2018 позивач особисто звернувся до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з питання оформлення своїх спадкових прав. Однак нотаріус своєю постановою від 21.08.2018 відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини, що вбачається з копії постанови (а.с. 11).

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1).

Позивач звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, у якому вказав, що строк на прийняття спадщини пропущений з поважних причин і суд може визначити додатковий строк для прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України).

У листі Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 зазначено, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Вказаним листом визначений також і перелік причин пропуску строку, які можуть бути визнані судом поважними, а саме: «…тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних силах України тощо…». Цей перелік не є вичерпним.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

У цій справі належним відповідачем є мати позивача ОСОБА_2, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і прийняла спадщину в порядку, визначеному ч.3 ст.1268 ЦК України.

Суд встановив, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, тому суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Позов є немайнового характеру, тому відповідно до вимог пп.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 704,80 грн., про що до позову додана квитанція банку від 19.11.2018 (а.с.1).

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1216, 1217, 1218, 1220-1223,1225, 1268-1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 76-81, 141, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: індекс 52700, вул. Брагіна, 182, смт. Петропавлівка, Петропавлівський район, Дніпропетровська область, до ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом, що залишилася після смерті ОСОБА_4, який помер 18.11.2010, в розмірі шістдесят днів з дня набрання рішенням суду у цій справі законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя ОСОБА_11