ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

04 вересня 2019 року

м. Харків

справа № 619/1255/18

провадження /№ 22-ц/818/4377/19

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Кругової С.С., Маміної О.В.,

за участю секретаря судових засідань - Плахотнікової І.О.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «СВ»,

представник відповідача - Радутний Олександр Едуардович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «СВ» про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`ю, з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «СВ», в особі директора Холодкова О.А.,

на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 12 липня 2019 року, постановлену суддею Болибока Є.А., в залі суду в місті Дергачі,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ Фірма «СВ», в якому на підставі ст.ст.22, 23, 1166, 1168, 1195, 1197, 1202 ЦК України просила стягнути з відповідача на її користь в рахунок втраченого заробітку внаслідок зменшення професійної працездатності за період 28.02.2017 року по 01.03.2018 року 19070,00 грн одноразово; в рахунок втраченого заробітку внаслідок зменшення професійної працездатності за 3 роки наперед з 01.03.2018 року по 01.03.2021 року - 124020,00 грн; 3445,00 грн щомісячно до відновлення професійної працездатності або зміни відсотків втрати професійної працездатності; матеріальну шкоду в розмірі - 5255,00 грн та моральну шкоду в розмірі - 3000000,00 грн.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 12 липня 2019 року направлено цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «СВ» про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, разом з медичною документацією до Комунального закладу Київської області «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» для проведення комплексної судово-медичної експертизи, призначеної ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 22 червня 2018 року.

Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

В апеляційній скарзі ТОВ Фірма «СВ» просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволені клопотання позивача відмовити у повному обсязі, направити справу до суду першої інстанції для завершення стадії підготовчого провадження.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було помилково прийнято рішення про направлення матеріалів цивільної справи до експертної установи для проведення експертизи, на підставі ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 22.06.2018 року, оскільки таке рішення вже приймалося судом та було виконано. Вказує, що чинним ЦПК не передбачено можливості та не надано повноважень суду для прийняття повторного рішення про направлення матеріалів справи для проведення тієї самої експертизи. Зазначає, що судом грубо порушені принципи змагальності сторін, диспозитивності, пропорційності, розумності строків розгляду справи, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Панасенко П.П. надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить ухвалу суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення. Відзив мотивований тим, що ухвала Дергачівського районного суду Харківської області від 22.06.2018 року про призначення експертизи не була виконана; експертиза не була проведена, у зв`язку із повернення без виконання через ненадання на клопотання експерта усієї необхідної медичної документації, при цьому вказана ухвала суду є чинною, ніким не скасована та підлягає обов`язковому виконанню. Вказує, що направлення справи для проведення експертизи після отримання додаткових документів, визначених експертом, не суперечить процесуальному законодавству.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що направлення справи для проведення експертного дослідження після отримання додаткових документів, визначених експертом не суперечить процесуальному закону та сприяє повноті розгляду справи, та оскільки для проведення зазначеної експертизи потрібний значний проміжок часу, на час проведення експертизи провадження у справі слід зупинити.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, виходячи з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 22 червня 2018 року ухвалою суду у справі було призначено комплексну судово-медичну експертизу, проведення якої доручено експертам Комунального закладу Київської області «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи», з залученням фахівців Клініки професійних захворювань державної установи «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України».

06 вересня 2018 року та 02 жовтня 2018 року на адресу суду від експертної установи надходили клопотання про надання оригіналів медичної документації необхідної для проведення експертизи.

11 лютого 2019 року листом №150 від 06.02.2019 ухвалу суду повернуто без виконання, оскільки не були надані додаткові матеріали, необхідні для проведення експертизи. 13 лютого 2019 року поновлено провадження у справі.

06 березня 2019 року за клопотанням позивача ухвалою суду витребувано у: Комунальному закладі охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Харківської обласної державної адміністрації, карту огляду у МСЕК Винник О.О.; Державної установи «Інститут медицини праці ім. Ю.І. Кундієва НАМН України» оригінал медичної карти №722 від 21.06.-07.07.2016 року та оригінал Медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії ДУ «Інститут медицини праці НАМН України» №2995 від 30.11.2016 ОСОБА_1 ; Комунальному закладі охорони здоров`я «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», оригінал медичної карти №4.2646 від 18.-28.04.2016 року стаціонарного хворого ОСОБА_1 ; Державної установи «Національний інститут фтизіатрії і пульмонології імені Ф.Г. Яновського НАМН України» оригінал медичної карти №СК-003587- 2016 від 07.-18.07.2016 р. стаціонарного хворого ОСОБА_1 ; НДІ гігієни праці та професійних захворювань ХНМУ оригінал медичної карти №07-01-13/1264 від 21.12.2017-16.01.2018 р. стаціонарного хворого ОСОБА_1

13 червня 2019 року за клопотання позивача ухвалою суду витребувано у Комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня» оригінал медичної карти №4.2646 від 18-28.04.2016 стаціонарного хворого ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 заявили клопотання про направлення справи до Комунального закладу Київської області «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» для проведення комплексної судово-медичної експертизи, призначеної ухвалою суду від 22 червня 2018 року та зупинення провадження у справі на час проведення експертизи.

Відповідно до вимог статті129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду.

Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог статей 12, 76, 79, 81 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобов`язана доказами довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Водночас, за змістом ч. 5 ст. 76 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до ст. 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: характер і ступінь ушкодження здоров`я; психічний стан особи; вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

За змістом ч.ч.1, 3 ст. 107 ЦПК України матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи.

Колегія суддів вважає безпідставними твердження представника відповідача про відсутність процесуальних підстав для направлення справи для проведення раніше призначеної експертизи, оскільки така експертиза проведена не була, ухвала суду про її призначення повернута без виконання, вказані дії суду не суперечать ст. ст. 103, 104 ЦПК України.

Колегія суддів не вбачає в процесуальних діях суду порушень принципу змагальності, диспозитивності, пропорційності. Суд першої інстанції сприяв учасникам справи в реалізації ними своїх прав, за клопотанням позивача витребував медичну документацію, яка згідно клопотання експерта є необхідною для проведення експертизи. Зупинення провадження у справі на час проведення експертизи відповідає вимогам ст. ст. 252, 253 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «СВ», в особі директора Холодкова О.А. - залишити без задоволення.

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 12 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - О.В. Маміна

С.С. Кругова