РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Трофимчук К.О.

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитро Олегович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Телявський Анатолій Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

03 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся в Голосіївський районний суд м. Києва з зазначеним позовом до АТ «Укрсоцбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги мотивував тим, що 27 серпня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О. вчинено виконавчий напис, за яким було запропоновано звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , що належить йому на праві власності та за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, задовольнити вимоги стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» за кредитним договором у розмірі 231362 долари 25 центів США та становить частину заборгованості по відсотках.

Вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки у нього відсутня заборгованість по відсотках за період з 07 листопада 2015 року по 18 червня 2018 року в розмірі 231362 долари 25 центів США.

16 вересня 2008 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 005/726479-KN, відповідно до якого надання кредиту буде здійснюватись окремими частинами зі сплатою 15 % річних та комісій в розмірі та в порядку, визначеному у додатку № 1 до цього договору, в межах максимального ліміту заборгованості до 550000 доларів США.

З метою забезпечення виконання кредитного договору між ним та АКБСР «Укрсоцбанк» 16 вересня 2008 року були укладені:

- іпотечний договір № 005/726484-Ю, за умовами якого він передав в іпотеку АКБСР «Укрсоцбанк» належну йому квартиру АДРЕСА_2 ;

- іпотечний договір № 005/726485-Ю, за умовами якого він передав в іпотеку АКБСР «Укрсоцбанк» належну йому квартиру АДРЕСА_1 .

16 липня 2009 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1, якою внесено зміни до п.п. 1.1.1. п. 1.1. кредитного договору, а саме збільшився максимальний ліміт заборгованості до 581433 долари 91 цент США.

Кінцевий термін повернення всіх траншів кредиту до 15 вересня 2028 року.

Станом на 28 серпня 2015 року банком нарахована заборгованість за кредитним договором у розмірі 1366112 доларів 47 центів США.

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків. Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 29 березня 2016 року стягнуто з нього на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту в сумі 24106493 гривні 72 копійки.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «Укрсоцбанк» про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішення третейського суду.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 12 грудня 2017 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року залишено без змін.

На даний момент у провадженні Солом`янського районного суду м. Києва знаходиться справа за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» від 05 лютого 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору за відсотками в розмірі 118694 долари 39 центів США.

Вбачається, що визначена відповідачем сума заборгованості в виконавчому написі в розмірі 231362 долари 25 центів США не є безспірною сумою.

Крім того, приватним нотаріусом під час вчинення виконавчого напису було порушено вимоги законодавства.

Приватним виконавцем зазначено стягувачем Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», в той час коли згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань наявна юридична особа - Акціонерне товариство «Укрсоцбанк».

У виконавчому написі не вказано розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника.

Приватним нотаріусом видано виконавчий напис про звернення стягнення на квартиру. Разом з тим, Законом України «Про нотаріат» не передбачено такого випадку вчинення виконавчого напису, як звернення стягнення на квартиру.

Іпотечний договір № 005/726485-Ю від 16 вересня 2008 року не передбачає сплату грошових коштів, передачу або повернення ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк», а тому за цим документом приватний нотаріус не мав права видавати виконавчий напис.

Просить суд ухвалити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенка Д.О. від 27 серпня 2018 року, зареєстрований у реєстрі за № 4550, про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2018 року позовну заяву передано за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову передано за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва.

Постановою Київського апеляційного суду від 05 листопада 2018 року ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2018 року залишено без змін.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26 листопада 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30 листопада 2018 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

11 грудня 2018 року ОСОБА_1 подано до суду заяву про зміну підстав позову, з якої вбачається, що ПАТ «Укрсоцбанк» вже зверталось до приватного нотаріуса КМНО Ковальчука С.П., яким 15 лютого 2013 року видано виконавчий напис № 857 щодо звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 .

Постановою старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві Махової Д.А. від 17 грудня 2014 року виконавчий документ повернено стягувачеві на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, ПАТ «Укрсоцбанк» неодноразово скористалось своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Відповідачем за одним і тим же іпотечним договором вже двічі здійснено спробу звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 175-185).

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17 грудня 2018 року задоволено заяву позивача про виправлення описки в ухвалах суду.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17 грудня 2018 року витребувано копію матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10 вересня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10 вересня 2019 року відмовлено в задоволенні заяви представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

З відзиву на позовну заяву представника відповідача вбачається, що він просить відмовити в задоволенні позову. Зазначено, що приватним нотаріусом КМНО Осипенком Д.О. було вчинено виконавчий напис на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_3 , який було виконано та квартиру продано з торгів. Разом з тим, коштів від реалізації цієї квартири на погашення всієї суми заборгованості за кредитним договором не вистачило, тому банк був змушений звернути стягнення на інше заставне майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 . Вважає, що наведені розрахунки спростовують твердження позивача про спірність нарахованої суми боргу.

Банк направляв позивачу вимогу про усунення порушення основного зобов`язання, яку останній отримав 23 липня 2018 року та направив ПАТ «Укрсоцбанк» відповідь. Позивач свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів не виконав, а тому банк правомірно продовжував нараховувати відсотки за користування кредитними коштами.

Позивач посилається на наявність судового процесу в Солом`янському районному суді м. Києва. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість по відсоткам. Рішення суду не набрало законної сили, оскільки оскаржене в апеляційному порядку.

АТ «Укрсоцбанк» є правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк», а тому немає підстав вважати, що приватним нотаріусом не було дотримано вимог статтей 43, 46-1, 89 Закону України «Про нотаріат». Також, зазначено, що сума вартості послуг є договірною і не несе публічно-правового характеру, а тому не має бути в обов`язковому порядку вказана як одна зі складових змісту виконавчого напису.

Оспорюваний виконавчий напис було вчинено на іпотечному договорі, п. 4.1. якого прямо передбачає звернення стягнення на іпотечне майно у випадку невиконання або неналежного виконання основного зобов`язання, зокрема, шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса (т. 1, а.с. 231-239).

Треті особи не подавали до суду пояснень щодо позову та відзиву на позовну заяву.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 16 вересня 2008 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 005/726479-KN, відповідно до якого надання кредиту буде здійснюватись окремими частинами зі сплатою 15 % річних та комісій в розмірі та в порядку, визначеному у додатку № 1 до цього договору, в межах максимального ліміту заборгованості до 550000 доларів США (т. 1, а.с. 46-50).

З метою забезпечення виконання кредитного договору між ним та АКБСР «Укрсоцбанк» 16 вересня 2008 року були укладені:

- іпотечний договір № 005/726484-Ю, за умовами якого він передав в іпотеку АКБСР «Укрсоцбанк» належну йому квартиру АДРЕСА_2 (т. 1, а.с. 53-54);

- іпотечний договір № 005/726485-Ю, за умовами якого він передав в іпотеку АКБСР «Укрсоцбанк» належну йому квартиру АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 38-41).

16 липня 2009 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1, якою внесено зміни до п.п. 1.1.1. п. 1.1. кредитного договору, а саме збільшився максимальний ліміт заборгованості до 581433 долари 91 цент США (т. 1, а.с. 51-52).

Кінцевий термін повернення всіх траншів кредиту до 15 вересня 2028 року.

27 серпня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О. вчинено виконавчий напис, за яким було запропоновано звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , що належить йому на праві власності та за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, задовольнити вимоги стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» за кредитним договором у розмірі 231362 долари 25 центів США та становить частину заборгованості по відсотках (а.с. 44).

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Частиною 3 цієї статті визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

У пунктах 2, 3. глави 16 розділу 2 наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Надсилання письмової вимоги ОСОБА_1 підтверджується описом вкладення та квитанцією ПАТ «Укрпошта» (т. 2, а.с. 1).

27 серпня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О. вчинено оспорюваний виконавчий напис за № 4550 про звернення стягнення на квартиру (т. 1, а.с. 44).

Звертаючись в суд з позовом ОСОБА_1 посилався на те, що на дату вчинення виконавчого напису, заборгованість не була безспірною.

У статті 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно з підпунктами 1.1., 1.2. пункту 1, підпунктами 3.1., 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.

Відповідно до пунктів 1, 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку).

Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

У постанові Верховного суду України від 05 липня 2017 року № 754/9711/14-ц зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

З позовної заяви вбачається, що ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків. Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 29 березня 2016 року стягнуто з нього на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту в сумі 24106493 гривні 72 копійки (т. 1, а.с. 61-63).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «Укрсоцбанк» про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішення третейського суду (т. 1, а.с. 64-65).

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 12 грудня 2017 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року залишено без змін (т. 1, а.с. 66-68).

Позивачем зазначено, що у провадженні Солом`янського районного суду м. Києва знаходиться справа за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» від 05 лютого 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору за відсотками в розмірі 118694 долари 39 центів США.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року у цій справі позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість по відсоткам за період з 06 листопада 2015 року по 31 березня 2016 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 січня 2019 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову (т. 2, а.с. 172-174).

За таких обставин, між сторонами існував та існує не вирішений судом спір щодо наявної заборгованості. Зазначене спростовує безспірність заборгованості боржника (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 4 березня 2015 року в справі № 6-27цс15, від 11 березня 2015 року в справі № 6-141цс14).

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 704 гривень 80 копійок судового збору.

Керуючись статтями 15, 16, 18 ЦК України, статтями 33, 35 Закону України «Про іпотеку», статтями 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, статтями 87,88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» № 296/5 від 22 лютого 2012 року, статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 274-279 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (04119, м. Київ, вул. Ковпака, 29, ), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитро Олегович (03150, м. Київ, вул. Горького, 47/12, літ. А, прим. 28), приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Телявський Анатолій Миколайович (02094, м. Київ, вул. Поправки Юрія, 6, оф. 26) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 27 серпня 2018 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем, зареєстрований в реєстрі за № 4550, яким звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (04119, м. Київ, вул. Ковпака, 29, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 708 гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: