Номер провадження: 22-ц/813/6194/19
Номер справи місцевого суду: 523/3942/19
Головуючий у першій інстанції Сувертак І.В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, на?рішення Суворовського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Сувертак І.В. 08т травня 2019 року у м. Одеса, -

встановила:

У березні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 06 квітня 2018 року, котре було змінене постановою Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року, з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 7500 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку зі зміною обставин, а саме: позивач вказує, що він перебуває на обліку у державній службі зайнятості України та постійного прибутку не має, останній просив суд задовольнити його вимоги та зменшити розмір аліментів, встановивши їх розмір в твердій грошовій сумі у розмірі 2 800 гривень щомісячно.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 08 травня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів було задоволено.

Змінено розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягується з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 06 квітня 2018 року, котре було змінене постановою Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року, по справі №523/10175/17, а саме з 7500,00 грн. на 2800,00 грн. щомісячно.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 800,00 грн. щомісячно, до досягнення повноліття - до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно, але не менш 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь матері ОСОБА_1 , з моменту набрання рішенням законної сили.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись необґрунтованість рішення суду, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, судом не було спростовано законні та обгрунтовані висновки судів першої та апеляційної інстанцій про те, що позивач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 7 500 грн. щомісячно. Крім того, приймаючи до уваги посилання позивача про проходження лікування, судом першої інстанції не встановлено, чи є таке лікування оплатним і якщо так, скільки грошей витрачено на проходження лікування.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Ухвалюючи рішення про задоволення вимог ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, згідно довідок Центру зайнятості Суворовського району м. Одеси, ОСОБА_2 перебуває на обліку в зазначеній державній установі (а.с. 6, 42).

Окрім того, ОСОБА_2 проходить комплексну реабілітацію порожнини роту та йому проведено декілька операцій імплантації з встановленням 9-ти імплантів та виготовлено 18 металевих коронок, що, на думку суду, також відобразилось на його фінансовому стані (а.с. 39-41).

Однак, колегія суддів не може погодитись зі вказаним висновком суду з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 06 квітня 2018 року (справа №523/10175/17), яке було змінене постановою Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року, з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 7500 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с. 7-11, 24).

Постановляючи вищевказані судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що неповнолітня дитина проживає разом з матір`ю - ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 , будучи батьком дитини, може сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Так, судами встановлено, що відповідач є моряком та працює на судах іноземних судновласників, що підтверджується інформацією з ТОВ «ЕМ ЕС СІ Крюінг Сервісі», а також відомостями з Державної прикордонної служби України про те, що з 2013 року по 2018 рік відповідач регулярно перетинав державний кордон України з різницею у декілька місяців.

Оскільки суд першої інстанції пропонував стороні відповідача надати до суду копії його контрактів, трудових договорів щодо його працевлаштування, а відповідач вказані документи до суду не представив, суд з урахуванням встановлених обставин, стягнув з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини аліменти в твердій грошовій сумі 7500 грн. щомісячно та зазначив, що відповідач не надав достатньо доказів для підтвердження його неспроможності виплачувати суму аліментів у вказаному розмірі.

Ухвалою Верховного Суду від 12 квітня 2019 року було відмовлене у відкритті провадження за касаційною скаргою Коверги ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обгрунтування підстав для задоволення позовних вимог суд першої інстанції посилався на те, що відповідно довідок Центру зайнятості Суворовського району м. Одеси від 26 грудня 2018 року та 23 квітня 2019 року, ОСОБА_2 перебуває на обліку в зазначеній державній установі.

Однак, вказані документи свідчать лише про направлення ОСОБА_2 на робочі місця (вакансії) і не містять даних, чи дійсно перебуває позивач на обліку у Центрі зайнятості Суворовського району м. Одеси, і якщо так, то з якої дати.

Окрім того, безпідставним є посилання суду першої інстанції на той факт, що ОСОБА_2 проходить комплексну реабілітацію порожнини роту та йому проведено декілька операцій імплантації з встановленням 9-ти імплантів та виготовлено 18 металевих коронок, що, на думку суду, також відобразилось на його фінансовому стані.

Так, матеріали справи не містять жодного доказу стосовно оплати саме ОСОБА_2 вказаної реабілітації, відсутні дані щодо вартості проведеного лікування, у зв`язку із чим є незрозумілим, з чого виходив суд першої інстанції, зазначаючи, що вказане лікування відобразилось на фінансовому стані позивача.

Крім того, колегія суддів враховує, що комплексна реабілітація порожнини роту не є довготриваючим захворюванням, позивачу не встановлена інвалідність, у зв`язку із чим вказане не може бути підставою для зменшення розміру аліментів, що стягуються до повноліття дитини, а саме, до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно з ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Під зміною матеріального положення сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Відносно платника аліментів враховується також зміна складу осіб, які зобов`язані за законом надавати утримування. Погіршення або поліпшення стану здоров`я платника або одержувача аліментів враховується судом як підстав для зміни розміру аліментів. Так, якщо суд встановить, що платник аліментів став інвалідом I, II чи III групи, він повинен цю обставину врахувати як підставу для зменшення їх розміру.

За змістом ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного із батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

За змістом Преамбули Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенції), ратифікованої Верховною Радою Української РСР 27 лютого 1991 року, Організація Об`єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Так, ст.180 СК України покладає обов`язок на батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 роз`яснено, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У відповідності до ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом ст. 77 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить до висновку, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу зміни його фінансового стану, погіршення стану здоров`я тощо, у зв`язку із чим вимоги позивача про зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_5 є необгрунтованими та недоведеним, та задоволенню не підлягають.

При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку із чим рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08 травня 2019 року підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08 травня 2019 - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів- відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 13 вересня 2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе