Ухвала

04 лютого 2019 року

місто Київ

справа № 456/256/18

провадження № 61-2020ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. дослідив касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 06 вересня 2018 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області

(далі - ГУПФУ у Львівській області) 15 січня 2019 року із застосуванням засобів поштового зв'язку звернулося з касаційною скаргою на зазначені судові рішення.

Касаційну скаргу подано без додержання вимог процесуального закону, чинного на момент звернення зі скаргою.

І. Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними.

Суд виходить з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними, зокрема у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об'єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали скаржникові своєчасному зверненню з такою скаргою.

Заявник у касаційній скарзі зазначає, що повний текст постанови апеляційного суду від 06 вересня 2018 року отримав лише 26 грудня 2018 року.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови Апеляційного суду Львівської області від 06 вересня 2018 року представник заявника ОСОБА_2 був присутній у судовому засіданні 06 вересня 2018 року, в якому ухвалено оскаржувану постанову, отже про існування оскаржуваного судового рішення заявнику було відомо. Повний текст постанови складено 17 вересня 2018 року. Зазначена постанова надіслана до Єдиного державного реєстру судових рішень 17 вересня 2018 року, зареєстрована - 18 вересня 2018 року, оприлюднена - 19 вересня 2018 року.

Наведені доводи про поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження не дають достатніх підстав для визнання їх поважними, оскільки ГУПФУ не зазначено обставин, які перешкоджали заявнику отримати повний текст оскаржуваного судового рішення у строк, передбачений законом для його оскарження. Наведене свідчить, що заявником протягом чотирьох місяців добросовісно не вживались заходи щодо реалізації свої процесуальних прав. Тому зазначені ГУПФУ у Львівській області причини пропуску строку на касаційне оскарження є неповажними.

З урахуванням положення частини третьої статті 393 ЦПК України Верховний Суд роз'яснює заявнику право звернутись до суду із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших поважних підстав пропуску строку на касаційне оскарження зазначених рішень.

Згідно із частиною третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою у зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

ІІ. Крім того, подана касаційна скарга не підлягає прийняттю Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду до розгляду, оскільки заявником у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ на підтвердження сплати судового збору.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви у справах окремого провадження фізичною особою становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, сума судового збору за подачу заяви у цій справі становить 0, 2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» станом на 01 січня 2018 року, тобто 1 762, 00 грн.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції станом на час подання касаційної скарги) за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Враховуючи викладене, заявник за подання касаційної скарги має сплатити 704, 80 грн судового збору.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі/ Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 06 вересня 2018 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу залишити без руху.

Надати для усунення зазначених недоліків строк до 04 березня 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний