РІШЕННЯ

іменем України

10 вересня 2019 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Попової О.М.,

за участю секретаря судового засідання Філіпенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа регіональна філія «Донецька залізниця» структурний підрозділ «Луганська дирекція залізничних перевезень» виробничий підрозділ «Комунарське вагонне депо» про стягнення одноразової матеріальної допомоги у зв`язку з народженням дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в обгрунтування якого зазначила, що згідно наказу № 58/ОС я, вона з 01 липня 2013 року, була прийнята на посаду бухгалтера 2 категорії у виробничий підрозділ «Комунарське вагонне депо» структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» у зв`язку з перепідпорядкуванням вагонного депо Сімейкине Державного підприємства «Донецька залізниця».Згідно наказу № 49, виданого начальником виробничого підрозділу «Комунарське вагонне депо» від 29 березня 2017 року, їйбула призначена до сплати одноразова матеріальна допомога з народження дитини у розмірі п`яти середньомісячних заробітних плат у сумі 24811,25 гривень, згідно п. 6.29 колективного договору Донецької залізниці на 2014-2016 роки. Відповідачем грошовий розрахунок зі нею не проведений. Просить суд стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» одноразову матеріальну допомогу у зв`язку з народженням дитини у розмірі 24811,25 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судових засіданнях участі не брала, згідно письмової заяви просила розглянути справу у її відсутність.

Представник відповідача в судовому засіданні участі не приймав, у відзиві та письмових заявах просив розглянути справу у його відсутність та в задоволенні позову відмовити.

Суд, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Українська залізниця» - працювала на посаді бухгалтера 2 категорії у виробничому підрозділі «Комунарське вагонне депо» структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень».

ІНФОРМАЦІЯ_1 2017 року ОСОБА_1 . народила дитину, що підтверджено копією свідоцтва про народження (а.с. 10).

У зв`язку з народженням дитини в судовому порядку має намір отримати відповідну матеріальну допомогу.

Наказом від 17.07.2017 року ОСОБА_1 звільнено з роботи за згодою сторін на підставі п. 1 ч. 1 статті 36 КЗпП України.

У відзиві на позовну заяву (а.с. 54-64) достовірність заяви про призначення допомоги, протокол комісії та наказ про надання матеріальної допомоги при народженні дитини відповідачем ставиться під сумнів, оскільки господарська діяльність виробничого підрозділу «Комунарське вагонне депо» тимчасово зупинена.

Позивач посилається в позові на порушення, окрім ст.ст. 116, 117 КЗпП України, норми ст. 237-1 КЗпП України, однак доказів на підтвердження вказаної вимоги не надала, належним чином не обгрунтувала в чому полягає завдана моральна шкода, таким чином така позовна вимога задоволенню не підлягає.

Щодо нарахування та виплати матеріальної допомоги у зв`язку з народженням дитини, то відмовляючи в задоволенні вимоги позивача, суд виходить з наступного.

Статтею 185 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган повинен у разі необхідності видавати вагітним жінкам і жінкам, які мають дітей віком до чотирнадцяти років або дітей з інвалідністю, путівки до санаторіїв та будинків відпочинку безкоштовно або на пільгових умовах, а також подавати їм матеріальну допомогу.

Згідно з частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно зі статтею 4 КЗпП України законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Враховуючи позовні вимоги у даній справі, зокрема, вимоги щодо виплати одноразової матеріальної допомоги у зв`язку з народженням дитини, та обставини, застосуванню підлягають положення трудового і цивільного законодавства.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків.

Відповідно до статті 117 КЗпП України підставою відповідальності власника за затримку розрахунку при звільненні є склад правопорушення, який включає два юридичних факти: порушення власником строку розрахунку при звільненні та вина власника.

Згідно зі статтею 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»).

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом України у постановах: від 11 листопада 2015 року у справі № 6-2159цс15, від 23 березня 2016 року у справі № 6-364цс16, від 11 травня 2016 року, у справі № 6-383цс15, від 25 травня 2016 року у справі № 6-948цс16, в яких були встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини.

Виробничий підрозділ «Комунарське вагонне депо», який входив до переліку виробничих підрозділів структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» здійснював господарську діяльність на території окремих районів Луганської області, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Висновком торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року щодо унеможливлення виконання обов`язків передбачених законодавством України про працю при вивільненні (звільненні) працівників, спричиненого впливом дії форм-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відносно ПАТ «Укрзалізниця» засвідчено настання форс-мажорних обставин при здійсненні господарської діяльності на території, непідконтрольній українській владі. З 20.03.2017 року господарська діяльність та управління виробничими потужностями відповідача унеможливлено неправомірними діями третіх осіб. Майно ПАТ «Укрзалізниця», що знаходиться в тому числі у Луганській області на непідконтрольній території, перебувають у незаконному володінні та під контролем третіх осіб. Фактично відповідач втратив контроль і доступ до своїх виробничих потужностей та іншого майна, у тому числі, до трудових книжок працівників, оригіналів наказів, у тому числі затвердження та введення в дію штатного розпису, особових справ працівників. Початком дій форс-мажорних обставин (обставин непереробної сили) є 20 березня 2017 року.

Таким чином, нарахування заробітної плати та інших виплат є неможливим, оскільки таке нарахування проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатним розписом, розцінками та нормами праці, табелем обліку використання робочого часу, розпорядженнями про надбавки та премії за умови, що господарська діяльність здійснювалась. Достовірно встановлено, що через захоплення підприємства невідомими особами відповідач втратив контроль над виробничими потужностями підприємства, нерухомим майном та документацією. Відповідно до розпоряджень Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р та від 05 травня 2015 року № 428-р місто Алчевськ Луганської області знаходиться на тимчасово окупованій території України, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В свою чергу, у ході розгляду даної справи позивачем ОСОБА_1 у порядку статті 81 ЦПК України, не було надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження позовної вимоги про стягнення з відповідача одноразової матеріальної допомоги у зв`язку з народженням дитини у розмірі 24811,25 грн. Ухвалюючи рішення у справі, суд встановивши, що у трудових правовідносинах між публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» та його працівниками, зокрема ОСОБА_1 , з 20 березня 2017 року виникли та дотепер існують обставини непереборної сили, які відповідач не міг передбачити чи відвернути, що завдали збитків як підприємству в цілому, так і його працівникам, у період існування яких публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» об`єктивно, з незалежних від нього причин було позбавлено можливості виконати зобов`язання, передбачені умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язки згідно із законодавчими та іншими нормативними актами щодо своїх працівників, у тому числі щодо позивача в частині матеріальної допомоги у зв`язку з народженням дитини, задоволенню не підлягають. Також суд звертає увагу, що обставини про те, що господарська діяльність виробничого підрозділу «Комунарське вагонне депо» зупинена 20 березня 2017 року, а наказ про надання матеріальної допомоги позивачеві датований 29 березня 2017 року, є суперечливими та не доводять обгрунтованості позовних вимог. Також позивачем не було обґрунтовано наявність передбачених статтею 82 ЦПК України обставин, які б зумовлювали звільнення від доказування наявності наведених ним обставин. За таких обставин, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи та наданих в їх обґрунтування доказів, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у справі, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що позов не підлягає задоволенню, так як позивачем не доведені підстави заявлених вимог в силу принципу змагальності сторін.

Керуючись ст.ст. 12-13, 76-79, 81, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 263, 617 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", третя особа регіональна філія "Донецька залізниця" структурний підрозділ "Луганська дирекція залізничних перевезень" виробничий підрозділ "Комунарське вагонне депо" про стягнення одноразової матеріальної допомоги у зв`язку з народженням дитини - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Луганського апеляційного суду через Сватівський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М. Попова