Єдиний унікальний номер 235/3685/18
Номер провадження 22-ц/804/780/19
Справа №235/3685/18 Головуючий в суді першої інстанції - Хмельова С.М.
Номер провадження №22-ц/804/780/19 Суддя-доповідач - Біляєва О.М.
У Х В А Л А

01 лютого 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд в складі судді Біляєвої О.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка не брала участі у справі, на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 серпня 2018 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 серпня 2018 року позов задоволений.

Визнати ОСОБА_5 і ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

На зазначене рішення ОСОБА_7, яка не брала участі у справі, подала апеляційну скаргу з підстав вирішення судом питання про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки неповнолітньої ОСОБА_8, народження ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Обґрунтовуючи своє право на апеляційне оскарження, ОСОБА_7 зазначила, що відповідач ОСОБА_9 є платником аліментів на користь заявника на неповнолітню дочку, має заборгованість за аліментами, стосовно нього порушено кримінальне провадження за ухилення від сплати аліментів і оголошено розшук. Постановою старшого державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Сокор О.В. від 21 листопада 2018 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 235/2861/18, виданого 07.11.2018 Красноармійським міськрайонним судом Донецької області, про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дочку.

Крім того, визнання ОСОБА_6 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, яке є його власністю, порушує право неповнолітньої на проживання за спірною адресою, тобто за місцем проживання її батька.

У прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_3, яка не брала участь у справі, слід відмовити і повернути скаргу заявникові з наступних підстав.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року №11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1,2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до вимог частини 1 статті 17, частини 1 статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Системний аналіз вищенаведених норм дає підстави дійти висновку про те, що особи, які не брали участь у справі, мають право на апеляційне оскарження лише за умови, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, при цьому ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається в несприятливих для них наслідках.

Із матеріалів справи, змісту судового рішення, апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що судовим рішенням від 20 серпня 2018 року питання про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки неповнолітньої ОСОБА_8 не вирішувалися.

Відповідно до вимог статей 71, 72 ЖК України особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені законом строки.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч. 2 ст. 405 ЦК України).

Місце проживання фізичної особи визначається згідно зі статтею 29 ЦК України. Зокрема, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ч. 2).

Частина третя статті 160 Сімейного кодексу України також наголошує, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Судом установлено, що неповнолітня ОСОБА_8, народження ІНФОРМАЦІЯ_1 року, проживає разом з матір'ю ОСОБА_3, тобто з особою, яка подала апеляційну скаргу, а тому не має права користування спірним жилим приміщенням.

Статтею 190 СК України врегульоване питання щодо припинення права на аліменти на дитину у зв'язку з набуттям права власності на нерухоме майно.

Згідно з матеріалами справи, квартира АДРЕСА_1 на праві приватної спільної сумісної власності належить ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_11

При цьому суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про визнання ОСОБА_6 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою 18 у будинку № 137А по вулиці Шмідта у м. Покровську Донецької області, питання щодо припинення його права на частку у спільному майні не вирішував.

Отже, рішення суду першої інстанції постановлене лише щодо права користування жилим приміщенням ОСОБА_6, батька неповнолітньої ОСОБА_8, а тому питання щодо прав останньої і особи, яка подала апеляційну скаргу, на отримання аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів не вирішувались, а також не перевірялись обставини припинення права на аліменти на дитину у зв'язку з набуттям права власності на нерухоме майно.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_7 і неповнолітня ОСОБА_8 не є особами, щодо яких суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси чи обов'язки, тому право на апеляційне оскарження судового рішення у цій справі у заявника не виникло.

Відтак підстави для прийняття апеляційної скарги ОСОБА_3 відсутні.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним; воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року).

У справах «ОСОБА_11 проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз'яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Статтею 352 ЦПК України встановлюються обмеження щодо можливості апеляційного оскарження судового рішення особою, яка не брала участі у справі, а саме: встановлено вимогу, відповідно до якої право апеляційного оскарження набувається такою особою у разі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки.

За таких обставин відмова у прийнятті апеляційної скарги у зв'язку з тим, що оскаржуваним рішенням питання про права і обов'язки заявника не вирішувалося, не може розцінюватися як обмеження у доступі до правосуддя.

За наявності підстав ОСОБА_7 вправі захищати свої права і права неповнолітньої у встановлений чинним законодавством спосіб.

Керуючись ст.ст. 352, 357 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

У Х В А Л И В:

У прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_3, яка не брала участі у справі, на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 серпня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка не брала участі у справі, повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Касаційна скарга на ухвалу подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя О.М. Біляєва