Справа № 481/1812/18
Провадж.№ 2/481/15/2019
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.01.2019 року Новобузький районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого-судді Вжещ С.І.,

при секретарі Юхименко Т.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду міста Новий Буг Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (вул. Зубкова, 5, м. Новий Буг, Миколаївська область) до ОСОБА_3 міської ради Миколаївської області (площа Свободи, 42, м. Новий Буг, Миколаївська область) про припинення права власності на земельну ділянку та визнання права власності на дану земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

18.12.2018 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним цивільним позовом до відповідача ОСОБА_3 міської ради Миколаївської області, в обґрунтування якого зазначила, що вона успадкувала від громадянина ОСОБА_4, на підставі свідоцтва про право на спадщину та договору розподілу спадкового майна між спадкоємцями від 29.04.1999 року, житловий будинок № 6 з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Воронова в м. Новий Буг, Миколаївської області. Однак, будучи власником вказаного будинку, вона не має можливості відчужити його, оскільки земельна ділянка на якій розташований даний будинок перебуває у власності іншої особи, попереднього її власника ОСОБА_5, яка померла 09.06.2017 року, а тому посилаючись на приписи ст.ст. 120, 140 ЗК України та факт смерті власника земельної ділянки, просила припинити право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,10 га для обслуговування вищезазначеного житлового будинку та визнати таке право за собою.

Позов ОСОБА_2 не відповідав вимогам ч. 4 ст. 177 ЦПК України, а тому за ухвалою суду від 20.12.2018 року був залишений без руху.

Після усунення недоліків позову 28.12.2018 року провадження по даній справі було відкрито та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивачки ОСОБА_1 в судовому засіданні, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, заявлені вимоги ОСОБА_2 підтримав і просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача - ОСОБА_3 міської ради Миколаївської області, ОСОБА_6, в судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи без її участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 29.04.1999 року ОСОБА_3 державною нотаріальною конторою Миколаївської області після смерті 22.08.1998 року ОСОБА_4, та договору розподілу спадкового майна, укладеного між його спадкоємцями ОСОБА_2, ОСОБА_7, та ОСОБА_8, посвідченого також згаданою нотаріальною конторою 29.04.1999 року та зареєстрованого в ОСОБА_3 філії БТІ 20.10.1999 року за р./№ 1197, позивачка ОСОБА_2, являється власником житлового будинку № 6 з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вул. Воронова в м. Новий Буг, Миколаївської області (а.с. 6, 13, 14, 15).

Однак, предметом вказаного договору слугував лише будинок, питання про розподіл (успадкування) у власність земельної ділянки, на якій розташований цей будинок (для обслуговування житлового будинку) при укладанні цього договору не вирішувалося.

Вищезазначене домоволодіння розташоване на земельній ділянці, площею 0,10 га, яка приватизована попереднім її власником ОСОБА_5, та значиться за нею відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ-МК № 028262, виданого 11.11.1997 року ОСОБА_3 міською радою Миколаївської області (а.с.18).

Згідно ч. 1 ст. 30 ЗК України, в редакції 1991 року, чинній на час виникнення спірних правовідносин, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

З моменту передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_2 і до цього часу цільове призначення земельної ділянки не змінилося.

З огляду на викладене, у звязку з набуттям позивачкою ОСОБА_2 на встановлених законом підставах права власності на житловий будинок, до неї також перейшло і право власності на земельну ділянку для його обслуговування, що автоматично припинило право власності ОСОБА_5 на дану земельну ділянку.

Крім цього, 06.06.2017 року ОСОБА_5 померла (а.с. 17), що також унеможливлює укладення між нею та позивачкою угоди про відчуження останній згаданої земельної ділянки.

Відтак, з часу набуття позивачкою права власності на зазначене нерухоме майно, спливу більш як півторарічного строку після смерті ОСОБА_5 та не прийняття спадкоємцями спадщини після її смерті, - суб'єктивне право громадянки ОСОБА_5, яка володіла спірною земельною ділянкою на праві власності, згідно вимог п. "б"ч. 1 ст. 140 ЗК України вважається припиненим.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, який діє з 01 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно ст. 16 ЦК України 2003р. кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Такий спосіб захисту цивільних прав був передбачений і ст. 6 ЦК УРСР 1963р.

Таким чином, дослідженні при судовому розгляді справи обставини, свідчать про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 як в частині припинення права власності ОСОБА_5 на спірну земельну ділянку, так і в частині визнання за позивачкою права власності на дану земельну ділянку.

Вимоги щодо стягнення з відповідача судових витрат понесених позивачкою у зв'язку з розглядом справи, остання не заявляла, тому суд відносить ці витрати на її рахунок.

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265, 268, 273, 274-279 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 (вул. Зубкова, 5, м. Новий Буг, Миколаївська область) до ОСОБА_3 міської ради Миколаївської області (площа Свободи, 42, м. Новий Буг, Миколаївська область) про припинення права власності на земельну ділянку та визнання права власності на дану земельну ділянку, задовольнити.

Припинити права власності ОСОБА_5 на земельну ділянку, площею 0,1 га, для обслуговування житлового будинку, розташованої по вул. Воронова, 6 в місті Новий Буг Новобузького району, Миколаївської області, яке набуте нею на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ МК № 028262 від 11.11.1997 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку площею 0,1 га, для обслуговування житлового будинку, розташованої по вул. Воронова, 6 в місті Новий Буг Новобузького району, Миколаївської області (адреса після зміни - вулиця Воронова, 6, селище Станційне, Новобузького району, Миколаївської області).

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі до судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного його тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано

Повний текст рішення виготовлено 31.01.2019 року.

Суддя Вжещ С.І.