Ухвала

06 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 487/2623/16-ц

провадження № 61-15986 ск 19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 22 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Ліски-М», Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради, третя особа - комунальне підприємство «Миколаївводоканал», про зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який у подальшому було уточнено, до товариства з обмеженою відповідальністю «Ліски-М» (далі - ТОВ «Ліски-М»), Департаменту житлово-комунального господарства (далі - Департаменту ЖКГ) Миколаївської міської ради, третя особа - комунальне підприємство (далі - КП) «Миколаївводоканал»,про зобов`язання в місячний термін провести заміну випуску каналізаційних стоків з будинку АДРЕСА_1 з влаштуванням випускного колодязя на відстані не більше 12 м від стояка, який знаходиться у ванній кімнаті, відповідно до ДБН В.2.5-64:2012, ДБН В.2.5-75:2013 з поновленням випускного колодязя, який вказано за планом каналізаційних мереж по АДРЕСА_1 , в місячний термін вилучити та перенести каналізаційний лежак, який проходить під кухнею жилої квартири, так як прокладення каналізаційного лежака під кухнею заборонено ДБН В.2.5-64:2012, ДБН В.2.5-75:2013, провести заміну каналізаційних труб та стояків, які прийшли до неможливості їхньої експлуатації котрі знаходяться під підлогою квартири та до магістрального трубопроводу, який знаходиться за проїзною частиною дороги по АДРЕСА_1 та стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва у складі судді Щербини С. В. від 22 січня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано ТОВ «Ліски-М» та Департамент ЖКГ Миколаївської міської ради здійснити ремонт та реконструкцію системи комунального водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно державних будівельних норм.

Стягнуто з ТОВ «Ліски-М» та Департаменту ЖКГ Миколаївської міської ради в солідарному порядку на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

Стягнути з ТОВ «Ліски-М» та Департаменту ЖКГ Миколаївської міської ради на користь держави судовий збір по 768,40 грн з кожного.

В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Миколаївського апеляційного суду у складі колегії суддів: Лисенка П. П., Галущенка О. І., Шаманської Н. О. від 22 липня 2019 рокуапеляційні скарги ТОВ «Ліски-М» та Департаменту ЖКГ Миколаївської міської ради задоволено частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2019 року, описки в якому виправлені ухвалами того ж суду від 16 травня 2019 року, в частині стягнення відшкодування моральної шкоди скасовано і в цій частині прийняти постанову про відмову в задоволені зазначеної позовної вимоги.

В іншій частині рішення залишено без змін.

У серпні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 22 липня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

При цьому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі.

Ціна позову у даній справі за відшкодування моральної шкоди становить

10 тис. грн, яка станом на 1 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921,00 грн * 100 =

192 100 грн) і, крім того, справа не підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження (частина четверта статті 274 ЦПК України).

Крім того, було заявлено вимоги немайнового характеру (зобов`язання вчинити певні дії).

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи та наявність чіткої й незмінної судової практики, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про малозначність справи.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, статтями 175, 176, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 22 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Ліски-М», Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради, третя особа - комунальне підприємство «Миколаївводоканал», про зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник