Справа № 283/1591/18
провадження №2/283/37/2019
У Х В А Л А

01 лютого 2019 року Малинський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Ярмоленка В.В., з секретарем судових засідань ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Малині цивільну справу за позовною заявою заступника військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі органу, уповноваженого на здійснення функцій у спірних відносинах Міністерства оборони України, Національної академії сухопутних військ імені гетьмана ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування курсантом витрат, повязаних з його утриманням у вищому навчальному закладі, -

ВСТАНОВИВ:

25 липня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 на користь Національної академії сухопутних військ імені гетьмана ОСОБА_2 витрати, повязані з його утриманням у зазначеному вищому навчальному закладі у розмірі 187 979,20 грн.

В судовому засіданні 12 грудня 2018 року представником відповідача адвокатом ОСОБА_4 заявлено клопотання про закриття провадження у справі, оскільки виходячи з характеру та предмету спору він повинен розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Вирішуючи клопотання по суті, суд виходить з наступного:

На вказані правовідносини поширюється юрисдикція адміністративного суду, оскільки навчаючись у вищому навчальному закладі Міністерства оборони України, особа проходить військову службу, що у розумінні положень чинного законодавства України належить до публічної.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За вимогами ч. 1 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

За загальним правилом, передбаченим ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За змістом частини четвертої статті 5 КАС України субєкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Згідно пункту 17 частини 1 статті 3 КАС України публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Субєкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг. (п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Із матеріалів справи вбачається, що заступник військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Національної академії сухопутних військ імені гетьмана ОСОБА_2 звертаючись до суду з позовом, посилається на те, що з ОСОБА_3 підлягають стягненню витрати, понесені Міністерством оборони України у звязку з його утриманням в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана ОСОБА_2.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що наказом начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана ОСОБА_2 № 52-КС від 26.07.2016 року ОСОБА_3 зараховано на перший курс навчання до академії.

06 серпня 2016 року між Міністерством оборони України в особі начальника Академії та курсантом ОСОБА_3 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України.

Наказом начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана ОСОБА_2 № 15-КС від 26.02.2018 року із старшим солдатом ОСОБА_3 розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України у звязку з небажанням продовжувати навчання, відраховано з числа курсантів та звільнено з військової служби.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоровя і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, повязаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

До виду військової служби відноситься, зокрема, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів) (ч. 6 ст. 2 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу»).

Відповідно до ч. 5 ст. 25 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» з громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону.

Згідно ч. 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "и" пункту 1 частини пятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

З наведених норм вбачається, що навчаючись у вищому навчальному закладі Міністерства оборони України, особа проходить військову службу, що відноситься до публічної служби.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові ОСОБА_5 Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16 Верховний Суд відступив від висновків, викладених у постановах від 14 березня 2018 року в справі № 461/5577/15-ц, 31 жовтня 2018 року у справі № 820/5761/15, зазначивши, що указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов'язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 255-256, 260 , 352-355 ЦПК України , -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_4 про закриття провадження у справі задовольнити.

Закрити провадження у цивільній справі за позовною заявою заступника військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі органу, уповноваженого на здійснення функцій у спірних відносинах Міністерства оборони України, Національної академії сухопутних військ імені гетьмана ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування курсантом витрат, повязаних з його утриманням у вищому навчальному закладі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Повернути Національній академії сухопутних військ імені гетьмана ОСОБА_2 сплачений при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 2819,70 грн. згідно платіжного доручення №1881 від 10 липня 2018 року.

Розяснити позивачу, що розгляд таких справ віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала суду може бути безпосередньо оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не були вручені у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя