Постанова

Іменем України

30 січня 2019 року

м. Київ

справа № 454/423/15-ц

провадження № 61-35691 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Стрільчука В. А.

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Погрібного С. О., Усика Г. І. (суддя-доповідач)

учасники справи:

позивач - Фермерське господарство «Бурки Віталія Володимировича»,

представник позивача - Бурка Валерій Володимирович,

відповідачі: Львівський окружний адміністративний суд, Держава Україна в особі Державної казначейської служби України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Фермерського господарства «Бурки Віталія Володимировича» на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 13 червня 2017 року у складі судді Бойко С. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви

У березні 2017 року Фермерське господарство «Бурки Віталія Володимировича» (далі - ФГ «Бурки В. В.») звернулося до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 09 лютого 2015 року.

На обгрунтування вимог заяви зазначало, що ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 09 лютого 2015 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ФГ «Бурки В. В.» до Львівського окружного адміністративного суду та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення коштів на відшкодування майнової та моральної шкоди з тих підстав, що розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є по суті оскарження процесуальних дій судді (суду), пов'язаних із розглядом справи, нормами ЦПК України та іншими законами України не передбачено.

Вказувало, що Верховний Суд України у постанові від 01 березня 2017 року у справі № 6-3139цс16, вирішуючи питання щодо підсудності справи про відшкодування моральної шкоди з підстав, передбачених статтею 1176 ЦК України дійшов висновку, що належним відповідачем у таких справах може бути лише держава, а не суди (судді), які діють від імені держави та виконують покладені на них державою функції правосуддя.

Установлені зазначеним судовим рішення у тотожних правовідносинах обставини спростовують обгрунтування, наведені в ухвалі Сокальського районного суду Львівської області від 09 лютого 2015 року, у зв'язку з чим зазначене судове рішення підлягає перегляду за нововиявленими обставинами.

Посилаючись на наведене, ФГ «Бурки В. В.» просило скасувати ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 09 лютого 2015 року та ухвалити рішення, яким стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України на його користь 72,40 грн на відшкодування майнової шкоди та 1 000 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, завданих в результаті протиправних дій судді Львівського окружного адміністративного суду, що спричинило, зокрема, приниження його честі, гідності, ділової репутації.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 21 квітня

2017 року заяву ФГ «Бурки В. В.» про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що заява

ФГ «Бурки В. В.» не є обгрунтованою, оскільки не містить підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, визначених частиною другою статті 361 ЦПК України 2004 року.

Не погоджуючись із зазначеним судовимрішенням, у квітні 2017 року

ФГ «БуркиВ. В.» звернулося з апеляційною скаргою.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 24 травня 2017 року апеляційну скаргу ФГ «Бурки В. В.» залишено без руху для усунення її недоліків, а саме запропоновано заявнику сплатити судовий збір у визначеному судом розмірі.

У клопотанні, поданому до суду на виконання зазначеної ухвали, заявник просив роз'яснити йому ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 24 травня

2017 року щодо визначення розміру судового збору, продовжити строк її виконання та звернутися до Верховного Суду України з пропозицією щодо внесення ним до Конституційного Суду України подання щодо конституційності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 13 червня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання ФГ «Бурки В. В.» про продовження строку виконання ухвали Апеляційного суду Львівської області від 24 травня 2017 року, апеляційну скаргу ФГ «Бурки В. В.» на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 21 квітня 2017 року визнано неподаною та повернуто заявнику у зв'язку з несплатою судового збору.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У липні 2017 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга

ФГ «Бурки В. В.», у якій заявник просив скасувати ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 13 червня 2017 року та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Касаційна скарга обгрунтована тим, що суд апеляційної інстанції порушив вимоги статей 8, 22, 40, 55, 56, 124 Конституції України, статей 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частину другу статті 3 Закону України «Про судовий збір», частину третю статті 61 ЦПК України 2004 року. Суд не звернув увагу, що позовна заява містить вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним рішенням судді, тому позивач за подання позову про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, звільняється не лише від сплати судового збору за подання позову, а й за подання апеляційних і касаційних скарг, заяв про перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами та Верховним Судом.

Станом на момент розгляду справи Верховним Судом відзиви на касаційну скаргу не надійшли.

Відповідно до статті 388 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня

2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Рух справи

21 вересня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Перевіривши законність та обгрунтованість оскаржуваного судового рішення, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій установлено, що ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 09 лютого 2015 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ФГ «Бурки В. В.» до Львівського окружного адміністративного суду, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди, згідно якого заявник просив стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України на його користь 72,40 грн на відшкодування майнової шкоди та 1 000 000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданих в результаті протиправних дій судді Львівського окружного адміністративного суду, що спричинило, зокрема, приниження його честі, гідності, ділової репутації.

Вважаючи наявними підстави для перегляду ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 09 лютого 2015 року за нововиявленими обставинами ФГ «Бурки В. В.» звернулося до Сокальського районного судуЛьвівської областііз заявою про перегляд зазначеного судового рішення за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 21 квітня

2017 року залишено без задоволення заяву ФГ «Бурки В. В.» про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 09 лютого 2015 року.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ФГ «Бурки В. В.» у квітні

2017 року звернулося з апеляційною скаргою.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 24 травня 2017 року апеляційну скаргу ФГ «Бурки В. В.» на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 21 квітня 2017 року залишено без руху у зв'язку з тим, що заявником не сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги, посилаючись на те, що норма пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» стосується лише звільнення позивача від сплати судового збору за подання позовної заяви, а не за подання апеляційної скарги на ухвалу суду у такій категорії, а тому заявнику надано строк для сплати судового збору.

На виконання вимог зазначеної ухвали, ФГ «Бурки В. В.» звернулося до Апеляційного суду Львівської області з клопотанням про роз'яснення ухвали Апеляційного суду Львівської області від 24 травня 2017 року щодо встановлення судового збору та уточнення його розміру, продовження строку виконання зазначеної ухвали та ініціювання звернення до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення ним до Конституційного Суду України подання щодо Конституційності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 13 червня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання ФГ «Бурки В. В.» про продовження строку виконання ухвали Апеляційного суду Львівської області від 24 травня 2017 року, апеляційну скаргу ФГ «Бурки В. В.» на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 21 квітня 2017 року визнано неподаною та повернуто.

Визнаючи неподаною апеляційну скаргу ФГ«Бурки В. В.», апеляційний суд виходив з того, що заявник у встановлений строк, а саме протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали Апеляційного суду Львівської області від 24 травня 2017 року (03 червня 2017 року), не усунув недоліки, вказані в ухвалі суду про залишення апеляційної скарги без руху, а тому апеляційна скарга підлягає поверненню.

З такими мотивами апеляційного суду Верховний Суд погодитись не може, з наступних підстав.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

Право на ефективний судовий захист закріплено у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першому протоколі та протоколах № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступдо суду.

Статтею 1 Закону України «Про судовий збір», у редакції на дату звернення з апеляційною скаргою, визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Статтею 3 Закону України «Про судовий збір» визначено об'єкти справляння судового збору

Положеннями пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що не справляється судовий збір за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду.

Аналіз зазначених положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що позивачі, які звільнені від сплати судового збору при поданні окремих позовів, та певні категорії осіб незалежно від категорії позову звільняються не лише від сплати судового збору за подання позову, а й за подання апеляційних і касаційних скарг, заяв про перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від

21 березня 2018 року у справі № 14-57цс18.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

З урахуванням наведеного та змісту заявлених позовних вимог, ФГ «Бурки В. В.» звільнено від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 21 квітня 2017 року на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір».

У порушення норм процесуального права апеляційний суд не взяв до уваги доводи та аргументи апеляційної скарги та дійшов помилкового висновку про необхідність сплати заявником судового збору.

Відповідно до частини четвертої статті 406 ЦПК України, у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанції, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд суду першої або апеляційної інстанції для продовження розгляду справи, а саме для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження

Частиною шостою статті 411 ЦПК України встановлено, що підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали апеляційного суду з передачею справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фермерського господарства «Бурки Віталія Володимировича» задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 13 червня 2017 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: В. А. Стрільчук

Судді: С. О. Карпенко

В.О. Кузнєцов

С.О. Погрібний

Г. І. Усик