Справа № 587/2779/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., при секретарі Токаревій В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про визнання договору дарування будинку та частини земельної ділянки недійсним,
В С Т А Н О В И В :
В судове засідання позивач не з`явився, від його представника надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, від них надійшли письмові заяви з проханням слухати справу у їх відсутність, проти позову не заперечували.
Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, від нього надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, проти позову не заперечував.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.
Позивач своїми власними силами та за власний кошт забудовував вказану земельну ділянку, збудувавши для власних потреб та своєї родини житловий будинок з надвірними забудовами (ґанок, гараж, балкон, огорожа) житловою площею 134,7 кв.м, загальною площею 243,8 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності( арк.с.8)
Відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14 січня 2015 року позивача було мобілізовано до Збройних сил України для проходження служби у зв`язку з проведенням Антитерористичної операції на сході України.( арк.с.15)
10 грудня 2015 року позивачем була видана довіреність ОСОБА_4 для представництва його інтересів, які стосуються узаконення перепланування (введення в експлуатацію) належного йому на праві приватної власності житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Оскільки позивач розумів, що проходження служби в ЗСУ в зоні бойових дій під час проведення АТО пов`язане з певним ризиком для життя, позивач за порадою нотаріуса ОСОБА_6 , надав згоду на включення до вказаної довіреності повноваження наступного змісту:« - в разі необхідності ПОДАРУВАТИ від мого імені на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по 1/3 частини належного мені нерухомого майна (вищевказаного житлового будинку та відповідних частин земельної ділянки), підписати від мого імені Договір Дарування частини житлового будинку та земельної ділянки;».
Як позивачу пояснив нотаріус, що в разі відправлення його під час проходження військової служби безпосередньо до місць, де тривають бойові дії, а також в разі загострення ситуації під час проведення АТО, він міг би через свою військову частину або телефонограмою, або будь-якими іншим засобом зв`язку, що дає можливість підтвердити отримання інформації його представником, передати своєму представнику, що виникла необхідність подарувати вказані частини його будинку та земельної ділянки дружині та донці.
За словами нотаріуса, без підтвердження того, що дійсно існує необхідність представник не зможе від його імені відчужувати належне йому нерухоме майно.
Проте, всупереч законним правам та інтересам, його представник 11 січня 2016 року без отримання згоди позивача уклав договір дарування частини житлового будинку та частини земельної ділянки, за яким подарував ОСОБА_5 , ОСОБА_3 по 1/3 частини належного йому вищевказаного житлового будинку та відповідних частин земельної ділянки.( арк..с.10)
Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.
Згідно з ч.3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. У ч. 3 цієї ж статті передбачено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Статтею 232 ЦК України визначено недійсність правочину, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною та право довірителя вимагати від свого представника та другої сторони солідарного відшкодування збитків та моральної шкоди, що завдані йому у зв`язку із вчиненням правочину внаслідок зловмисної домовленості між ними.
Згідно з пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.
Статтею 216 ЦК України передбачені правові наслідки недійсності правочину. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Як зазначає в своїй позовній заяві позивач, укладений правочин представником від його імені не відповідав його внутрішній волі та не був вільним, оскільки позивачу взагалі не було про нього відомо.
Вказані обставини не оспорюються відповідачами.
За таких обставин суд вважає за необхідне визнати недійсним договір дарування частини житлового будинку та частини земельної ділянки.
Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до положень статті 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.141, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 1302, 1308 ЦК України, суд
Визнати недійсним договір дарування частини житлового будинку та частини земельної ділянки укладений між ОСОБА_1 , від імені якого діяв ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Сумського нотаріального округу Бурбикою Тамарою Анатолієвною 11 січня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 11.
Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь держави по 384 гривні 20 копійок судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя