Єд.унік. № 243/7797/18
Провадження № 2/243/108/2019
06 лютого 2019 року м. Словянськ
Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого судді Старовецького В.І.
за участю секретаря судового засідання Каліух К.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської селищної ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування,-
Позивач як спадкоємець першої черги за законом прийняла спадщину після смерті батька, оскільки була зареєстрована разом із спадкодавцем на день його смерті.
При зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у звязку із втратою оригіналу правовстановлюючого документу на зазначений будинок.
Виходячи з викладеного виникла ситуація, за якої позивач не має можливості оформити свої спадкові права на вказаний житловий будинок.
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, до судового засідання не зявились, від представника надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та розгляд справи просив провести без їхньої участі (а.с.64).
Представник Черкаської селищної ради про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до судового засідання не зявився, надав суду заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечував та просив справу розглянути без його участі (а.с.42 а).
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням
особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Дослідивши та проаналізувавши в сукупності зібрані та наявні у справі докази та письмові матеріали, надавши їм належну оцінку, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії І-НО № 401410 від 19.02.1972 року, виданого Черкаським бюро ЗАГС Словянського району Донецької області ОСОБА_1 народилась 19.01.1972 року та її батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.10).
05.07.2006 року у м. Словянську Донецької області ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 141776 від 07.07.2006 року, видане виконавчим комітетом Черкаської селищної ради Словянського району Донецької області (а.с.4).
Згідно відповіді державного нотаріуса Другої словянської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 від 14.09.2018 року, після смерті ОСОБА_2, померлого 05.07.2006 року було заведено спадкову справу за заявою ОСОБА_1 (а.с.23-35).
Проте, постановою державного нотаріуса Другої словянської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 від 02.08.2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_2 на житловий будинок, розташований за адресою: Донецька область, Словянський район, смт. Черкаське, вул. Свободи, 63 у звязку із відсутністю документу, який посвідчує право власності на вищезгаданий житловий будинок на імя спадкодавця (а.с.5).
Станом на 17.07.2018 року КП «БТІ» було виготовлено технічний паспорт на вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами літ. Б-1 (а.с.11-13).
З відповіді Міськрайонного управління у Словянському районі та м. Словянську Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 29.12.2018 року вбачається, що інформація щодо приватизації земельної ділянки, розташованої за адресою Донецька область, Словянський район, смт. Черкаське, вул. Свободи, 63 відсутня (а.с.56).
З листа Словянської міської ради від 03.01.2019 року слідує, що відомості щодо присвоєння поштової адреси житловому будинку з господарськими та побутовими спорудами за адресою: Донецька область, Словянський район, смт. Черкаське, вул. Свободи, 63 відсутні (а.с.57).
Згідно відповіді КП «Бюро технічної інвентаризації» від 09.01.2019 року, за адресою: Донецька область, Словянський район, смт. Черкаське, вул. Свободи, 63 розташований житловий будинок літ. «Б-1» з господарськими та побутовими спорудами, який був побудований у 1985 році, замість старого житлового будинку літ. «А-1», який був знесений та належав ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого виконавчим комітетом Черкаської селищної ради 11.10.1974 року реєстровий № 45. Право власності на житловий будинок літ. «Б-1» не оформлене (а.с.59).
З листа Черкаської селищної ради Словянського району Донецької області від 22.01.2019 року вбачається, що за адресою: Донецька область, Словянський район, смт. Черкаське, вул. Свободи, 63 були зареєстровані та мешкали ОСОБА_2 та ОСОБА_1
Олександрівна. Поштова адреса житловому будинку літ. Б-1, що був побудований замість житлового будинку літ. А-1 та розташований за вищевказаною адресою виконавчим комітетом Черкаської селищної ради не присвоювалася (а.с.63).
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини, або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього кодексу.
Відповідно до частини 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, що прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Згідно ст. 1299 ЦК України, якщо в складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Як вбачається з ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.
Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.
З огляду на наведене, позовні вимоги ґрунтуються на законі та обставинах справи, що є підставою для задоволення позову та визнання за позивачем права власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Донецька область, Словянський район, смт. Черкаське, вул. Свободи, 63, що належав ОСОБА_2, померлому 05.07.2006 року.
Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 263-265ЦПК України, ст. ст. 328, 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до Черкаської селищної ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування - задовольнити.
Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя

Словянського міськрайонного суду ОСОБА_6