У Х В А Л А

іменем України

05 вересня 2019 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

судді Саламон О.Б.

з участю секретаря судового засідання Вільховченко І.І.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про компенсацію витрат на правову допомогу, понесених при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи на стороні позивача: ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп», «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп «Київ» про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи на стороні позивача: ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп», «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп «Київ» про стягнення заборгованості.

Ухвалою суду від 04.06.2019 р. вказаний позов залишено без розгляду.

07.06.2019 р. від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшла заява, в якій останній просить стягнути з позивача на його користь витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме витрати на правову допомогу в розмірі 27 150 грн. та поштові витрати в розмірі 133 грн.

02.09.2019 р. на адресу суду надійшли заперечення позивача ОСОБА_2 , у відповідності до яких остання не визнає вимоги заяви та просить відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що з наданих відповідачем документів не зрозуміло за що саме були сплачені ним кошти, не надано акту прийому-передачі робіт, прейскурант не містить дати. Зокрема, зазначає про те, що вразі звільнення сторони від сплати судового збору, він компенсується за рахунок держави. Вказує, що клопотання відповідача подано після постановлення ухвали про залишення позову без розгляду.

В судовому засідання ОСОБА_1 вимоги заяви підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладене в ній.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про розгляд справи повідомлялись належним чином.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, суд приходить до наступного.

01.10.2018 р. до суду надійшов зазначений вище позов.

Ухвалою суду від 04.10.2018 р. відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Крім вказаного, ухвалою суду від 04.10.2018 р. задоволено клопотання позивача та витребувано в ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп» документи, а саме завірені копії договорів.

27.11.2018 р. до суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив попередній розрахунок витрат на правову допомогу.

Підготовче засідання 29.11.2019 р. відкладено, у зв`язку з клопотанням представника позивача ОСОБА_3 В судове засідання 24.01.2019 р. сторона позивача не з`явилась.

В судове засідання 11.04.2019 р. сторона позивача не з`явилась, причини неявки суду не повідомила.

При цьому, 11.04.2019 р. стороною позивача через канцелярію суду було подано заяву про відвід судді, з доданою заявою про вчинення суддею Саламон О.Б. кримінального правопорушення.

12.04.2019 р. вказану заяву позивача визнано необґрунтованою, передано на розгляд іншому судді у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвалою суду від 16.04.2019 р. в задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді Саламон О.Б. відмовлено.

03.06.2019 р. від позивача до суду надійшла заява про залишення позову без розгляду, у зв`язку з тим, що суддею не витребувано документи на підставі яких здійснюється стягнення. Зокрема, у судовому засіданні, заявлено клопотання у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України про надання можливості подати докази, які підтверджують розмір витрат, повязаних з розглядом справи (витрати на правову допомогу та поштові витрати)

04.06.2019 р. ухвалою суду позов ОСОБА_2 залишено без розгляду.

07.06.2019 р. відповідачем подано заяву про стягнення судових витрат.

Вбачається, що на підтвердження вимог про стягнення витрат, понесених відповідачем при розгляді справи до суду надано Договір про надання правової допомоги від 19.11.2018 р., укладений між Адвокатським бюро «Сергія Рогожука» в особі адвоката Рогожука С.Л. та ОСОБА_1, квитанції про оплату ОСОБА_1 коштів на загальну суму 28 000 грн., Звіт про виконання договору про надання правової допомоги на загальну суму 27 283 грн., прейскурант цін на адвокатські послуги станом на 01.01.2018 р., докази поштових витрат на загальну суму в розмірі 133 грн.

У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача (ч. 5 ст. 142 ЦПК України).

Проаналізувавши матеріали справи, вбачається, що тривалий розгляд справи в суді спровокований саме діями сторони позивача, яка неодноразово не з`являлась в судове засідання.

При цьому, понесення відповідачем витрат на правову допомогу пов`язане саме з діями позивача, а саме подачею нею позову, який надалі вона не підтримала.

Посилання сторони позивача на те, що ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору, у зв`язку з чим судові витрати сторін мають компенсуватись державою, суд оцінює критично, оскільки сторона звільнена від сплати судового збору, не звільняється від витрат на правову допомогу. Саме така позиція викладена в постанові Верховного суду України 6-1544цс17 від 18.10.2017 р.

Щодо розміру витрат, які підлягають до компенсації відповідача, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

- чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

- чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору;

- значення справи для сторін;

- поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

- дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Суд критично відноситься до посилань сторони позивача на не підтвердження несення відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, оскільки останнім надані належні, допустимі та достатні докази на підтвердження укладання Договору про надання правової допомоги, долученим до додговору Додатком (Прейскурант) оплати послуг адвоката,Звіт про виконання договору та квитанції.

Стороною позивача не надано до суду належних та допустимих доказів на спростування поданих ОСОБА_1 доказів та викладених останнім обставин.

При цьому, щодо суми витрат заявленої ОСОБА_1 суд вказує наступне.

В договорі про надання правової допомоги, зазначено, що розмір гонорару (який зазначений в додатку до договору в розмірі не менше 5 000 грн.) здійснюється за досягнення позитивного рішення суду, прийнятого на користь клієнта, про що зазначено у п. 4.5 Договору, а саме виплата гонорару здійснюється протягом десяти днів з дня отримання позитивного рішення суду, прийнятого на користь клієнту.

Верховний Суд в Постанові від 12.06.2018 року по справі №462/9002/14-ц (провадження №61-9880св18), прийшов до наступних висновків: «свобода договору не є абсолютною, вона обмежується законом і суттю договірних правовідносин, якою за договором про надання юридичних послуг у формі представництва у суді є забезпечення балансу приватних і публічних інтересів - права особи на кваліфіковану юридичну допомогу при розгляді її справи у суді (приватний інтерес) і незалежність та безсторонність судової влади при розгляді цивільних справ (публічний інтерес).

Судове рішення не належить до об`єктів цивільних прав (ч.1 ст.177 ЦК України), а його ухвалення у конкретній справі не є результатом наданих адвокатами сторін послуг, а тому не може бути предметом договору (ч. 1 ст. 638 цього Кодексу).

Включення в умови договору про надання юридичних послуг пункту про винагороду адвокату за досягнення позитивного рішення суду суперечить основним засадам здійснення правосуддя в Україні, актам цивільного законодавства».

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову в стягненні з позивача витрат на оплату відповідачем гонорару адвокату в розмірі 5 000 грн.

Зокрема, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Разом з тим, вбачається, що ціна позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 складала 27 900 грн., при цьому ОСОБА_1 просить стягнути на відшкодування витрат на правничу допомогу суму в розмірі 27 150 грн., що є майже тотожною ціні позову до нього.

Крім того, виходячи із заявленої вартості участі адвоката в судовому засіданні - 2 700 грн. (для порівняння - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» становив 1777 грн. та Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», становив 1853 грн.) та складності справи, суд вважає вказану суму завищеною.

За викладених обставин, суд вважає не співмірним розмір витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони.

Враховуючи складність справи та виконані роботи, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу і стягнути з позивача на користь відповідача суму витрат у розмірі 18 000 грн.

Керуючись ст. ст. 137, 141, 142 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про компенсацію витрат на правову допомогу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 18 000 грн.

В задоволенні інших вимог заяви - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання протягом п`ятнадцяти днів, з дня складання її повного тексту.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Повний текст ухвали суду складено 09 вересня 2019 року.

Суддя О.Б. Саламон