Ухвала

09 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 189/310/18

провадження № 61-7920св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державна фіскальна служба України,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 березня 2019 року у складі суддів: Демченко Е. Л., Куценко Т. Р., Макарова М. О.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Державної фіскальної служби України (далі - ДФС України) про стягнення страхового відшкодування та компенсації моральної шкоди.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Заочним рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди задоволені частково.

23 липня 2018 року ДФС України подала заяву про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2018 року заяву ДФС України залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ДФС України при зверненні до суду із заявою про перегляд заочного рішення, пропущено встановлений статтею 284 ЦПК України строк і поважних причин пропуску цього строку судом не встановлено.

Не погоджуючись із указаною ухвалою суду першої інстанції ДФС України оскаржило її в апеляційному порядку.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 березня 2019 року апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України задоволено. Скасовано ухвалу Покровського районного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2018 року та передано питання щодо розгляду заяви про перегляд заочного рішення на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення встановлений статтею 287 ЦПК України. Згідно з частиною третьою статті 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку. При скасуванні ухвали суду першої інстанції, апеляційний суд вважав, що в порушення зазначених вимог суд першої інстанції заяву ДФС України про перегляд заочного рішення не розглянув, а залишив без розгляду з підстав пропущення строку подання такої заяви без поважних причин, чим порушив порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Аргументи учасників справи

У квітні 2019 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржену постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що ДФС України подало заяву про перегляд заочного рішення 23 липня 2018 року, тобто майже через місяць після закінчення встановленого законом процесуального строку, а інша дата вчинення відповідачем відповідної процесуальної дії доказами не підтверджена. Тому суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про залишення без розгляду вищеуказаної заяви, оскільки жодних поважних причин пропуску цього строку не встановлено в судовому засіданні та не доведено відповідачем.

У липні 2019 року ДФС України через представника ОСОБА_5 засобами поштового зв`язку подала відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Короткий зміст ухвали суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 07 червня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі.

Під час підготовки справи до касаційного розгляду з`ясовано, що касаційна скарга подана на судове рішення, що не може бути предметом касаційного перегляду.

Перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду, наведений у частині першій статті 353 ЦПК України.

У пунктах 19-22 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 761/23218/17 (провадження № 14-172цс19) зроблено висновок, що «згідно зі статтею 353 ЦПК України в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції про залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення окремо від рішення щодо суті спору не підлягає оскарженню. Тобто оскарження такої ухвали в апеляційному порядку було можливим лише разом з рішенням суду, ухваленим стосовно суті спору. Право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення стосовно суті спору й окремо від такого рішення. Учасник процесу не позбавлений права висловити свої міркування щодо наявності підстав для закриття провадження під час розгляду справи, а також оскаржуючи рішення, ухвалене щодо суті спору. Оскільки ухвала про залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення не підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від судового рішення по суті, тому така ухвала суду першої інстанції відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України не могла бути оскаржена і у касаційному порядку. Аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду зробила в ухвалах від 13 червня 2018 року у справах № 522/14750/16-ц (провадження № 14-205цс18), № 761/6099/15-ц (провадження № 14-184цс18), № 761/30675/17 (провадження № 14-189цс18) та у постанові від 04 липня 2018 року у справі №623/3792/15-ц (провадження № 14-259цс18)».

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням того, що постанова Дніпровського апеляційного суду від 05 березня 2019 року, ухвалена за результатами перегляду ухвали суду першої інстанції про залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення, не може бути предметом касаційного перегляду, то касаційне провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись статтями 260, 389 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження у справі № 189/310/18 за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 березня 2019 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков