Справа № 676/1273/19
Номер провадження 2/676/1007/19
У Х В АЛ А

08 серпня 2019 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Швець О.Д.

з участю секретаря Чекашкіній О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янець-Подільському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Держави Україна в особі Кам`янець-Подільського управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Держави Україна в особі Кам`янець-Подільського управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області про відшкодування шкоди. Позов мотивує тим, що 03.09.2001 року йому призначено пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 05.11.1991 року і перебуває на обліку в Кам`янець-Подільському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області. Сума призначеної пенсії станом на липень 2014 року складала 4254 грн. 84 коп., з серпня 2014 року пенсія складає 4446 грн. 06 коп. З квітня 2014 р. по вересень 2018 року з його пенсії почали утримувати податок 15% на дохід фізичної особи та 1,5% військового збору. 19 вересня 2018 року звернувся з листом до ГУ УПФУ в Хмельницькій області в якому просив повернути незаконно утримані суми податку за період з 01.07.2014 р. по 01.03.2018 р., посилаючись на ч. 4 ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно якого пенсії оподаткуванню не підлягають; рішення Конституційного Суду України № 1-р/2018 від 27.02.2018 р., який визнав положення пп.164.2.19 ст. 164 Податкового Кодексу України щодо оподаткування пенсій громадян такими, що не відповідають Конституції України, в зв`язку з чим вони втратили силу, однак листом № 02/м-8 від 16.01.2019 року ГУПФУ в Хмельницькій області відмовило в задоволенні його заяви, посилаючись на ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно якої тимчасово з 01.04.2015 р. по 30.09.2017 р. особам пенсії яким призначено до цього Закону, виплачуються в розмірі 85% призначеного розміру. Отже редакція ст. 47 ЗУ «Про загальнодержавне страхування» суперечить ч. 4 ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Згідно п.56.21 ст. 56 Податкового кодексу України у разі коли норма цього кодексу чи інших нормативно-правових актів суперечать між собою та припускають неоднозначне трактування прав та обов`язків платників податків, рішення приймається на користь платника податків. З урахуванням дії ч. 4 ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.56.21 ст. 56 Податкового кодексу України Пенсійний фонд незаконно утримав з ОСОБА_1 15% відрахувань з пенсії в період роботи, а також незаконно утримав податок на доходи фізичних осіб та військовий збір в сумі 20 454,53 грн., яку просить стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України.

В суді представник позивача позов підтримав, просить задовольнити з наведених мотивів.

Відповідач представник Кам`янець-Подільського управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області в суді позов не визнала, заперечила проти його задоволення, подала відзив на позов, зазначає, що позивач необґрунтовано вважає свої соціальні права порушеними, оподаткування пенсії ОСОБА_1 проводилось з лютого 2015 р. по грудень 2015 р., виплата пенсії позивачу проводилась з обмеженням в 85% від призначеної суми, в становленими ч.14.ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. № 1789-ХІІ та абз.2 ч.15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-УІІІ від 14.10.2014 р, оскільки ОСОБА_1 є працюючим пенсіонером. Позивач помилково керується ст. 22 ЦК України, ст.ст. 1166, 1175 ЦК України. Вказані норми Закону не підлягають застосуванню у даному випадку.Кам`янець-Подільське управління Казначейства своїми діями або бездіяльністю не заподіяло майнової шкоди позивачу, просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідач представник ГУ ПФУ в Хмельницькій області позов не визнала, заперечила проти його задоволення, подала відзив на позов, зазначає, що ГУ УПФУ в Хмельницькій області заперечила проти задоволення позовних вимог, подала відзив на позов мотивує тим, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення № 213-УІІІ від 02.03.2015 р., внесено зміни в редакцію ч. 15 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» про те, що пенсія працюючим пенсіонерам виплачується в розмірі 85% призначеного розміру. Вважає, що в даному випадку Пенсійний фонд діяв в межах чинного законодавства, рішення Пенсійного фонду неправомірними не визнавались, просить відмовити в позову.

Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 03.09.2001 року перебуває на пенсії за вислугу років довічно як працівник прокуратури, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 № 366235.

З лютого 2015 року по 31 грудня 2015 року року з пенсії ОСОБА_1 було утримано податок на доходи фізичних осіб в розмірі 406 грн. 55 коп. та військовий збір в розмірі 40,68 грн. За період з 01.04.2015 р. по 30.09.2017 р. виплата пенсії ОСОБА_1 проводилась в розмірі 85% призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, встановленими ч.14.ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. № 1789-ХІІ та абз. 2 ч.15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-УІІІ від 14.10.2014 р., оскільки ОСОБА_1 є працюючим пенсіонером. Сума обмежень виплати пенсії за вказаний період становить 20 007,30 грн., що підтверджується довідкою УПФУ № 021/11-8 від 16.01.2019 р.

Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2018 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення абз. 1 п.п. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, яким передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати. Положення абз. 1 п.п. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частиною першою статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Одним із критеріїв розмежування справ цивільної й адміністративної юрисдикції є суб`єктний критерій.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

У пункті 17 частини першої статті 4 КАС України визначено, що публічною службою є діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Законодавець урегулював питання, пов`язані з прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням з публічної служби (припиненням), спеціальними нормативно-правовими актами.

У справі, що розглядається, таким спеціальним нормативно-правовим актом є Закон України «Про прокуратуру».

Правовий статус працівників прокуратури, які мають право на пенсійне забезпечення врегульовано Розділом IX Закону України "Про прокуратуру" - "Соціальне та матеріально - побутове забезпечення прокурора та інших працівників органів прокуратури".

Цим розділом Закону передбачено право прокурора на пенсійне забезпечення за вислугою років, яке призначається, перераховується і виплачується уповноваженими на це державними органами, а саме органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, спір, який виник між сторонами у справі, стосується виплати пенсійного забезпечення за вислугу років, право на яке у позивача виникло у зв`язку із виконанням ним професійних обов`язків на посаді прокурора та припиненням виконання цих обов`язків.

Спори, пов`язані з проходженням публічної служби, розглядаються за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічний висновок у подібних правовідносинах зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 757/70264/17-ц (провадження № 14-360цс18).

Оскільки спірні правовідносини між позивачем і відповідачами виникли щодо неправомірних дій через утримання з пенсії позивача, то цей спір є публічно - правовим і має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Такого висновку суд двійшов також із урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 05 червня 2019 року у справі №686/23445/17 (провадження №14-162цс19).

Пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Закриття провадження в даній цивільній справі не перешкоджає позивачу звернутись до суду за захистом прав, які він вважає порушеними, у порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 255 ч.1, 260-262 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за позовом за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Держави Україна в особі Кам`янець-Подільського управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області про відшкодування шкоди закрити.

Роз`яснити позивачу, що з зазначеним позовом він має право звернутися до відповідного суду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського

міськрайонного суду Швець О.Д.