АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/415/19Головуючий по 1 інстанції - Чепурний О.П.
Категорія: на ухвалу Доповідач в апеляційній інстанції - Вініченко Б.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року Апеляційний суд Черкаської області в складі:

суддів Вініченка Б.Б., Новікова О.М., Бондаренка С.І.

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Драбівського районного суду Черкаської області від 16 січня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_3, зацікавлені особи: ОСОБА_4, Драбівський районний відділ РАЦС про встановлення факту визнання батьківства, -

в с т а н о в и в :

У травні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про встановлення факту батьківства.

В обґрунтування заяви вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в неї народився син від ОСОБА_5, про що в Книзі записів громадянського стану про народження зроблено запис №4.

Запис про батька дитини проведений на підставі статті 135 СК України.

Вказує, що факт визнання батьківства ОСОБА_5 стосовно її дитини підтверджується проведеним 24.04.2013 року лабораторним дослідженням ТОВ Євролаб ім. Беттіни Катерман. При цьому ОСОБА_5 приймав участь у вихованні дитини, а також допомагав у веденні домашнього господарства та надавав матеріальну допомогу.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер.

Зазначає, що встановлення факту батьківства їй необхідно для подачі заяви про прийняття спадщини та оформлення державної допомоги на неповнолітнього сина ОСОБА_6 у зв'язку із втратою годувальника.

На підставі викладеного ОСОБА_3 просила суд встановити факт визнання батьківства ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Шрамківка Драбівського району Черкаської області стосовно її сина ОСОБА_7, 2003 року народження; зобов'язати орган державної реєстрації актів цивільного стану Драбівського районного управління юстиції внести у запис відомості про батька дитини ОСОБА_5, виключивши відомості про особу ОСОБА_8; видати свідоцтво про народження органами державної реєстрації актів цивільного стану, змінивши прізвище, ім'я та по-батькові з ОСОБА_7 на ОСОБА_7.

Ухвалою Драбівського районного суду Черкаської області від 16 січня 2019 року заяву ОСОБА_3 залишено без розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що встановлення факту визнання батьківства впливає на права та обов'язки зацікавленої сторони щодо прав власності на спадкове майно.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує, що ухвала суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просила її скасувати, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що наразі при вирішенні даної заяви питання про спадкування після померлого не стоїть, а тому відсутній спір про право. Крім того, зазначає, що неповнолітній син має безспірні права на обов'язкову частку у спадщині.

У відзиві на подану апеляційну скаргу ОСОБА_4 зазначив, що ОСОБА_3 вказує, що встановлення факту визнання батьківства їй необхідно для вирішення питання про прийняття та оформлення спадщини її неповнолітнім сином на майно, яке залишилось після смерті покійного ОСОБА_5 (який є його батьком). Оскільки, враховуючи ту обставину, що за життя його батько ОСОБА_5 не визнавав своє батьківство стосовно неповнолітнього ОСОБА_7, то факт батьківства та наявність у неповнолітнього ОСОБА_7, 2003 року народження права на спадщину, як спадкоємця першої черги, про яке вказує ОСОБА_3 - потребує доведення виключно у порядку позовного провадження.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 грудня 2003 року народився ОСОБА_7, батьком якого записано ОСОБА_8, а матір'ю - ОСОБА_3, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого виконкомом Драбове-Барятинської сільської ради Драбівського району.

У свідоцтві про народження інформація про батька ОСОБА_7 була зазначена зі слів матері, відповідно до статті 135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданого відділом державної реєстрації смерті ОСОБА_10 територіального управління юстиції у місті Києві.

Згідно результатів дослідження здійснених ТОВ «Євролаб» від 24.03.2013 року вірогідність підтвердження батьківства ОСОБА_5 відносно ОСОБА_7 складає 99,99%.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту визнання батьківства, ОСОБА_3 як на підставу такого звернення посилалася на необхідність подання заяви про прийняття спадщини та отримання державної допомоги на неповнолітнього сина ОСОБА_6 в зв'язку із втратою годувальника.

Водночас, заінтересована особа у справі ОСОБА_4, який являється сином померлого ОСОБА_5, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, вказував, що заявником в порядку окремого провадження ставиться питання щодо факту батьківства, яке не є безспірним у зв'язку із тим, що за життя його батько ОСОБА_5 не визнавав своє батьківство стосовно неповнолітнього ОСОБА_7, то факт батьківства та наявність у неповнолітнього ОСОБА_7, 2003 року народження права на спадщину, як спадкоємця першої черги потребує доведенню у порядку позовного провадження.

Як видно із Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі після смерті ОСОБА_5, 02 лютого 2018 року було заведено спадкову справу приватним нотаріусом ОСОБА_11

Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини 6 статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, встановивши, що під час розгляду справи у порядку окремого провадження виник спір про право, дійшов обґрунтованого висновку про залишення заяви про встановлення факту батьківства без розгляду, на підставі частини 6 статті 294 ЦПК України.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Наведене свідчить про те, що під час розгляду справи за заявою ОСОБА_3 у порядку окремого провадження наявний спір про право на спадщину після померлого ОСОБА_5, який повинен вирішуватися в порядку позовного провадження.

Заявник не позбавлена права звернутись для вирішення даного питання в порядку позовного провадження.

Згідно з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Аналізуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, вірно застосував закон, що їх регулює, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 268, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Драбівського районного суду Черкаської області від 16 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 березня 2019 року.

Судді: