ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Обідіної О.І., Хіль Л.М.,

секретаря Лимар О.М.,

за участі: представника позивача - адвоката ОСОБА_2, представників відповідачів - адвокатів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши в режимі відеоконференції з Київським апеляційним судом у порядку спрощеного позовного провадження в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3, який діє в інтересах приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коротюк Оксани Вікторівни

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 вересня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Андрієць Д.Д. в м.Кременчук

по справі за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коротюк Оксани Вікторівни, треті особи ОСОБА_7, Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області про скасування державної реєстрації права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 вересня 2018 року позов ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коротюк Оксани Вікторівнипро скасування державної реєстрації права власності задоволено.

Скасовано рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коротюк Оксани Вікторівнипро державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 23329268 від 31.07.2015 на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 50,5 кв.м, житловою площею 28,3 кв.м.

Скасовано рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коротюк Оксани Вікторівнипро державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 23328650 від 31.07.2015 на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 72,1 кв.м, житловою площею 45,2 кв.м.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю " Кей-Колект на користь ОСОБА_6 судові витрати в сумі 640 грн.

Сягнути з Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коротюк Оксани Вікторівнина користь ОСОБА_6 судові витрати в сумі 640 грн.

Рішення оскаржив адвокат ОСОБА_3, який діє в інтересах приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коротюк О.В., який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить заочне рішення скасувати, а провадження у справі закрити. Вважає, що спір має розглядатись за правилами адміністративного судочинства. Крім того, зазначає, що підписавши договір іпотеки, власник квартири дав добровільну згоду на перехід його квартири до іпотекодержателя.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_6 вважає рішення районного суду вірним та просить залишити його без змін.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Відповідно до ч. 1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 27 вересня 2004 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було зареєстровано шлюб.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 02 серпня 2005 року ОСОБА_7 придбав квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 28,3 кв.м, загальною площею 50,5 кв.м.

31 серпня 2007 року відповідно до договору купівлі-продажу ОСОБА_7 придбав квартиру АДРЕСА_2, житловою площею 45,2 кв.м, загальною площею 72,1 кв.м.

24 вересня 2007 року між АКіБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_7 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого позичальник отримав у борг 74 300,00 доларів США на строк до 22 вересня 2017 року.

24 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладено договір іпотеки, предметом якого є АДРЕСА_1.

Відповідно до п.1.3 Договору іпотеки, іпотекою за цим Договором забезпечуються вимоги іпотекодержателя, які виникають з кредитного договору №0 від 24 вересня 2007 року, кредитного договору №0 від 24 вересня 2007 року.

12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу за умовами якого клієнт зобов'язався передати у власність фактору, а фактор прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Також цього ж дня між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір відступлення прав вимоги за яким, цедент передав, а цесіонарій прийняв право вимоги за договорами іпотеки, зазначеними у додатку №1 до договору. За вказаним договором було також передано право вимоги до ОСОБА_7

16 березня 2014 року ТОВ «Кей-Колект» на адресу ОСОБА_7 надіслав повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки за вих. № 732467/ЛЗ. При цьому зазначили в повідомленні, що відсутність повідомлення боржника про намір придбати предмет іпотеки або ухилення з будь-яких причин від укладення договору купівлі-продажу Предмета іпотеки з Іпотекодержателем протягом 5 днів після надання згоди та закінчення тридцяти денного строку (з моменту отримання повідомлення), призведе д втрати у ОСОБА_7 права на придбання предмета іпотеки.

31 липня 2015 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коротюк О.в. зареєстровано право власності ТОВ «Кей-Колект» на квартиру АДРЕСА_2 та квартиру АДРЕСА_1.

Вважаючи вказані дії нотаріуса протиправними, позивач вказувала, що вказаної дати нотаріусом нотаріальних дій з нерухомим майном не вчинялось, а тому відсутні підстави для прийняття рішення про державну реєстрацію права власності, яке виникає на підставі договору іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Оцінивши доводи позивача та наведені ним обгрунтування заявлених вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку про їх задоволення.

Рішення районного суду мотивне тим, що під час реєстрації права власності ТОВ «Кей-Колект» на нерухоме майно було порушено порядок, визначений сторонами договором іпотеки, в якому сторони домовились, що перехід права власності відбувається на підставі виконавчого напису нотаріуса, вчиненому на договорі іпотеки. Однак, з матеріалів реєстраційних справ на спірне нерухоме майно вбачається, що нотаріусом не було вчинено виконавчого напису. На думку суду, вказана обставина свідчить про недотримання відповідачем, ТОВ «Кей-Колект» принципу свободи договору.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком.

Частиною 3 ст. 33 Закону «Про іпотеку» визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року передбачається, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

За наведених обставин можливо зробити висновок про те, що у разі невиконання основного зобов'язання Банк має право звернуть стягнення на предмет іпотеки у спосіб передбачений законом або договором в тому числі і визнавати за собою право власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку.

Відповідно до статті 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції від 12 травня 2006 року) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений у будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати в тому числі: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

При цьому згідно із частинами першою та другою статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Сторони договору досягли згоди про можливість позасудового врегулювання питання про задоволення вимог іпотекодержателя, що випливає з пунктів 5.1.-5.3.1, 5.3.3 договору іпотеки від 24 вересня 2007 року.

Згідно зазначених пунктів договору встановлено, що іпотекодержатель має право на задоволення своїх вимог за Договором та за Кредитним договором, яке виникає у іпотекодержателя у випадку невиконання (або часткового невиконання) Позичальником та/або іпотекодавцем своїх зобов'язань перед іпотекодержателем за Кредитним договором та в інших випадках, передбачених Договором, в тому числі, при простроченні належного платежу та згідно з розділом 4 Договору.

Задоволення вимог Іпотекодержателя здійснюється:

1) шляхом добровільної передачі Предмету іпотеки у власність Іпотекодержателя;

2) шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки.

Сторони домовились, що добровільна передача Предмета іпотеки у власність іпотекодержателя здійснюється в порядку, наведеному в п.5.3.1 Договору (Застереження про добровільну передачу).

Сторони погодили, що у випадку невиконання (або часткового невиконання) позичальником та/або іпотекодавцем своїх зобов'язань перед іпотекодержателем за Кредитним договором та/або Договором, предмет іпотеки переходить у власність іпотекодержателя. Зазначена згода Сторін є угодою про перехід права власності, що набуває чинності з моменту зазначеного в п.5.3.3. Договору.

Перехід права власності не потребує додаткового оформлення і Сторони погоджуються про те, що «Застереження про добровільну передачу» відображає усі питання по переходу права власності від Іпотекодавця до Іпотекодержателя щодо яких сторони мали намір домовитись.

Згідно п. 5.3.3. вказаного Договору у випадку невиконання (або часткового невиконання) позичальником та/або іпотекодавцем своїх зобов'язань перед іпотекодержателем за Кредитним договором та Договором, іпотекодержатель здійснює виконавчий напис нотаріуса на Договорі і направляє Повідомлення про перехід права власності та застосування застереження про добровільну передачу Предмета іпотеки іпотекодержателю. З моменту відправлення повідомлення та здійснення виконавчого напису іпотекодержатель набуває права власності на Предмет іпотеки, а Предмет іпотеки вважається переданим Іпотекодержателю.

Пунктом 5.4 Договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду, чи на підставі виконавчого напису нотаріуса після невиконання Іпотекодержателем у 30-денний строк вимоги, згідно до повідомлення, надісланого у порядку ст.35 Закону України «Про іпотеку».

З огляду на наведені положення договору, враховуючи відсутність виконавчого напису нотаріуса, дії відповідача - приватного нотаріуса щодо реєстрації за ТОВ «Кей-Колект» права власності на спірні квартири не можна вважати правомірними.

Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Також, районний суд прийшов до вірного висновку про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно - спірні квартири.

Відповідно до ч. 1 ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Пунктом 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 р. №3502/5 ( втратив чинність 25.11.2016р.) , передбачено, що для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав, «заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили».

Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою КМУ від 26.10.2011 р. № 1141, у пункті 41 закріпив, що державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Таким чином, діючим на час вчинення оскаржуваного рішення державного реєстратора Коротюк О.В. законодавством закріплено, що скасування запису про реєстрацію права власності можливе у випадку скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності.

Отже, колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду.

Крім того, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо розгляду даного спору за правилами адміністративного судочинства. Так, до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб'єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило, майнового) певного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб'єкта владних повноважень.

Спір виник між сторонами з приводу порушення права власності позивача у спільній сумісній власності подружжя на квартири внаслідок дій ТОВ «Кей-Колект» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коротюк О.В. щодо реєстрації такого права за ТОВ «Кей-Колект» .

Враховуючи те, що спірні правовідносини пов'язані із захистом права власності позивача та виконанням умов договору іпотеки, спір правильно вирішений за правилами цивільного судочинства.

Зазначене узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими в постановах від 28 листопада 2018р. по справі № 199/1276/17 та 12 грудня 2018р. по справі 199/1276/17.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 п.1 ч. 1, 375 , 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3, який діє в інтересах приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коротюк Оксани Вікторівни залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя /підпис/ О. В. Прядкіна

Судді: /підпис/ О.І. Обідіна

/підпис/ Л.,М Хіль

Повний текст постанови складено 05.02.2019 р.

Згідно з оригіналом:

Суддя Полтавського

апеляційного суду О. В. Прядкіна