Справа №359/8724/18
Апеляційне провадження №22-ц/824/8151/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Тімуш Д.І.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: акціонерне товариство «Альфа-Банк» та приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров Павло Володимирович про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, яку обґрунтував тим, що 17 вересня 2018 року приватний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №57231178 з виконання виконавчого листа №2-2806/2009, виданого 02 серпня 2012 року, в той час як рішення суду набрало законної сили 17 травня 2012 року, відтак строк пред`явлення виконавчого документа до виконання закінчився 17 травня 2015 року. Ці обставини свідчать про те, що виконавче провадження було відкрито вже після закінчення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. На підставі викладеного просив суд скасувати постанову приватного виконавця про відкриття такого виконавчого провадження.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2019 року подана скарга задоволена.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров П.В. подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що оскаржувана ухвала прийнята при неповному з`ясуванні обставин справи, що мають значення для справи; висновки, викладені у судовому рішенні, не відповідають дійсним обставинам; судом неправильно застосовано норми процесуального права; не наведено жодних норм законодавства, які було порушено приватним виконавцем в ході примусового виконання судового рішення. В обґрунтування скарги вказав, що 31.07.2018 року виконавчий документ був повернутий Бориспільським міскрайонним відділом державної виконавчої служби стягувачу, відтак строк пред`явлення виконавчого листа до виконання після переривання розпочав свій перебіг спочатку. Подані стягувачем документи та сам виконавчий лист відповідають вимогам частини 1-3 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», а тому підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження в даному випадку були відсутні. Суд першої інстанції не повідомляв приватного виконавця про наявність даної справи, що позбавило його можливості надати до суду докази правомірності свого рішення. Просить оскаржувану ухвалу скасувати як необґрунтовану та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні скарги.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до вимог ЦПК, порушено їхні права чи свободи.

В ході розгляду справи було встановлено, що рішення суду набрало законної сили 17 травня 2012 року. З наступного дня у АТ «Альфа-Банк» розпочався річний строк пред`явлення виконавчого документа до виконання. Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції, враховуючи представлені до суду матеріали, виходив з того, що перебіг строку пред`явлення виконавчого листа до виконання на час винесення оскаржуваної постанови виконавця вже закінчився, відтак його дії не можна вважати законними.

Оскаржуючи ухвалу суду, апелянт зазначив, що його дії як приватного виконавця відповідають вимогам закону, оскільки до 31 липня 2018 року вказаний виконавчий лист перебував на виконанні в Бориспільському міськрайонному відділі державної виконавчої служби, відтак термін пред`явлення його до виконання було перервано, у зв`язку з чим такий строк розпочав свій новий перебіг з 31 липня 2018 року. Таким чином виконавець діяв в межах закону.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Зважаючи на наведені норми, апелянт мав надати до суду належні докази на підтвердження своїх посилань, зокрема про те, що виконавчий лист пред`являвся до виконання, а також, що його 31.07.2018 року було повернуто Бориспільським міскрайонним відділом державної виконавчої служби стягувачу. Натомість жодного доказу з цього приводу ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду апелянтом надано не було. За таких умов вказані твердження залишилися недоведеними, відтак не можуть бути прийняті судом.

Критично відноситься колегія суддів й до посилання апелянта на неповідомлення його про час та місце розгляду справи. Зокрема, матеріали справи містять докази належного виклику виконавця до суду та отримання ним цієї поштової кореспонденції. При цьому твердження апелянта про те, що в отриманій ним повістці його було зазначено не як виконавця, а як стягувача, з точки зору колегії суддів не може обґрунтовувати незаконність оскаржуваної ухвали суду, постановеної за результатами проведення судового розгляду справи, на яке апелянт не з`явився, будучи повідомленим про час та місце його проведення. Зважає про цьому колегія суддів й на те, що апелянт, стверджуючи про те, що вказані обставини перешкодили йому надати до суду докази правомірності своїх дій, тим не менш не надав таких доказів ні разом з апеляційною скаргою, ні безпосередньо в судове засідання з розгляду його апеляційної скарги, яке також було ним проігнороване. Вказане з точки зору колегії суддів свідчить про необґрунтованість посилань на порушення прав апелянта з цього приводу.

Згідно положень ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на недоведеність доводів апеляційної скарги, керуючись положеннями ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича залишити без задоволення.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Т.О. Писана

К.П. Приходько