Дата документу 11.09.2019 Справа № 337/1526/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 337/1526/18 Головуючий у 1 інстанції: Салтан Л.Г.
№ 22-ц/807/2323/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Онищенко Е.А.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном,

ВСТАНОВИВ

В квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він є власником квартири АДРЕСА_1 , а відповідачка ОСОБА_2 є власницею сусідньої квартири АДРЕСА_2 . Двері двох вказаних квартир виходять у спільний коридор. Відповідачкою було встановлено другі вхідні металеві двері з зовнішнім відкриттям, на сторону дверей позивача, чим у відчиненому стані блокують його двері, що спричиняє йому та мешканцям його квартири незручності та створює реальну загрозу життю і здоров`ю у разі виникнення пожежі, землетрусу або іншої загрози життю та здоров`ю, в зв`язку з неможливістю швидкої евакуації. Крім того, позивач страждає на серцево-судинні захворювання та санітари не зможуть винести його на носилках з квартири при відкритих дверях відповідачки. Позивач вважає, що встановлення других вхідних дверей відповідачкою є самовільним переобладнанням, що не відповідає проекту будівництва житлового будинку та порушує пожежні, санітарні та будівельні норми і правила. Він звертався до відповідачки з проханням переробити відкриття дверей на іншу сторону, але вона відмовилась це робити.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд, усунути йому перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження квартирою шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення, зобов`язати відповідачку ОСОБА_2 зняти другі металеві двері, заборонити встановлювати в своїй квартирі другі вхідні двері, які будуть відчинятися у спільний коридор.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_2 скористалась своїм право на подачу відзиву на апеляційну скаргу,Ю в якому зазначала, що судом винесено законне та обґрунтоване рішення, з цих підстав просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 27.02.2012 року, виданим Департаментом житлового господарства та згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, являється власником квартири АДРЕСА_1 .

Згідно паспортним даним позивача ОСОБА_1 , з 12.05.1986 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3

Відповідачка ОСОБА_2 мешкає в квартирі за адресою: АДРЕСА_4 , являється сусідом позивача.

З листа Державної служби України з надзвичайних ситуацій Дніпропетровського міського управління Головного управління ДСНС України у Запорізькій області від 16.01.2018 року № 01/11-14/282, зазначається що згідно з п.2.27 розділу ІІІ НАПБ 01.001-2014 «Правила пожежної безпеки в Україні» та п. 7.2.9 ДБН В.1.1-7:2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва», напрямок відкривання дверей для квартир житлових будинків не нормується.

Відповідно до довідки ОСББ «Турбіна-2» від 04.09.2018 року у багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_5 власники квартир за спільною згодою обладнали вхід до своїх квартир подвійними металевими дверима з відкриттям назовні (в тамбур).

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 2 статті 383 ЦК України передбачено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку про те, що доказів на підтвердження існування будь-яких перешкод у користуванні майном позивачем не надано.

Так ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовом зазначав, що дії відповідачки ОСОБА_2 щодо встановлення вхідних дверей з відкриванням назовні, порушують його право власності, правила ДБН та норми пожежної безпеки щодо встановлення вхідних дверей до квартири.

Однак вищезазначені нормативно правові акти не регулюють питання напрямку відкривання дверей, а встановлення відповідачем у 2000 році вхідних дверей з відкривання назовні, не можна розцінювати як переобладнання або перепланування жилого будинку та втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, а тому визначення напрямку відкриття дверей не потребувало отримання на це відповідного дозволу.

У пункті 2.27 Наказу Міністерства внутрішніх справ України № 1417 від 30.12.2014 року №1417 «Про затвердження Правил пожежної безпеки в Україні», зазначено, що двері на шляхах евакуації повинні відчинятися в напрямку виходу з будівель (приміщень). Не нормується напрямок відчинення дверей для квартир у житлових будинках.

Отже суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги позивача про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження квартирою шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення, зобов`язання відповідачки ОСОБА_2 зняти другі металеві двері, заборонити встановлювати в своїй квартирі другі вхідні двері, які будуть відчинятися у спільний коридор не підлягають задоволенню, оскільки двері відповідача відчиняються в напрямку виходу з квартири, що відповідно до пункту 2.27 Наказу відповідає шляху евакуації.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність витрат відповідачки на правову допомогу є також безпідставними.

Виходячи з положень п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу адвоката визначаються, в тому числі на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

Частиною 4 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судові витрати відповідача ОСОБА_2 складаються із витрат на правничу допомогу в сумі 5800 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги адвокатом Завгородньою В.В. від 01.10.2018 року, актами виконаних робіт та довідками про їх оплату та не викликають сумніву у достовірності.(а.с.69, 71, 72).

У порядку, передбаченому ч.6 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу позивач не оспорював, клопотання про зменшення витрат у зв`язку із їх не співмірністю не заявляв. За таких обставин суд першої інстанції обгрунтовано стягнув всю суму витрат у розмірі, заявленому відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2019 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 11 вересня 2019 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко