Справа № 751/7632/17
Провадження № 6/750/48/19
У Х В А Л А

11 лютого 2019 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Пишенко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області Літвін Людмили Володимирівни про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України,

в с т а н о в и в:

17.01.2019 головний державний виконавець Деснянського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області Літвін Людмила Володимирівна звернулась до Новозаводського районного суду м. Чернігова із поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18.01.2019 справу за поданням передано на розгляд Денснянського районного суду м. Чернігова.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Карапута Л.В.

В обґрунтування подання зазначила, що на виконанні в Деснянському відділі державної виконавчої служби м. Чернігів знаходиться зведене виконавче провадження № 56807383 з виконання виконавчого листа № 2/751/132/18-751/7632/17 від 13.07.2018 року виданого Новозаводським районним судом м.Чернігова про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідент. код НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 боргу у сумі 200000,00 грн. На підставі Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, та направлена сторонам виконавчого провадження. Дана постанова надсилалась гр. ОСОБА_2 рекомендованим листом за адресою вказаною у виконавчому документу. На адресу відділу постанова про відкриття виконавчого провадження повернулась з відміткою про закінчення терміну зберігання. Боржник не з'являвся до почтового відділення для отримання даної постанови, що є ухиленням від виконання рішення суду. Державним виконавцем було вжито наступні заходи примусового виконання рішень, що підтверджують повноту вчинення виконавчих дій. З метою забезпечення виконання рішення відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. В результаті проведених державним виконавцем заходів було встановлено, що за боржником на праві власності нерухоме майно не зареєстровано. Згідно даних системи НАІС боржнику на праві власності належить автотранспорт -ЗИЛ 431610, ДНЗ НОМЕР_2, який перебуває в розшуку з 07.02.2018 року. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 відомості відсутні. Згідно отриманих відповідей встановлено, що дані про відрахування до Пенсійного фонду з заробітної плати боржника в системі персоніфікованого обліку відсутні. Згідно відповіді ДПІ м. Чернігова боржник має відкриті рахунки в установах банків. 26.07.2018 державним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника. Станом на сьогодні державним виконавцем було списано з рахунків боржника на користь стягувана кошти у сумі 1523,89 грн. Згідно інших повідомлень з банківських установ на відкритих рахунках, що належать боржнику кошти відсутні. При неодноразовому виході державного виконавця за адресою - м. Чернігів, 2-й пров.Кривоноса, 3 державним виконавцем було встановлено - двері до вказаного будинку ніхто не відчиняв, на виклики залишені за вище зазначеною адресою, до відділу ОСОБА_2 не з'явився, про що складено відповідні акти. 21.12.2018 об 11 год. 11 хв. в телефонному режимі ОСОБА_2 було викликано до відділу на 26.12.2018, останнім було надано усну згоду з'явитись до державного виконавця. ОСОБА_2 в зазначений день на даний виклик не з'явився. 26.12.2018 в телефонному режимі боржник повідомив, що з'явиться до відділу 28.12.2018. В зазначений день ОСОБА_2 до відділу не прийшов. Дані факти дають привід вважати, що боржник ухиляється від виконання рішення суду. Так, ОСОБА_2 на виклик державного виконавця не з'явився та не надав будь-яких підтверджуючих документів про сплату боргів, що є порушенням вимог ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Головний державний виконавець у судове засідання не з'явився, у поданні просив про розгляд справи без його участі.

Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що подання підлягає задоволенню з таких підстав.

На виконанні в Деснянському відділі державної виконавчої служби м. Чернігів знаходиться зведене виконавче провадження № 56807383 з виконання виконавчого листа № 2/751/132/18-751/7632/17 від 13.07.2018 року виданого Новозаводським районним судом м.Чернігова про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідент. код НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 боргу у сумі 200000,00 грн.

На підставі Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, та направлена сторонам виконавчого провадження.

Дана постанова надсилалась гр. ОСОБА_2 рекомендованим листом за адресою вказаною у виконавчому документу.

На адресу відділу постанова про відкриття виконавчого провадження повернулась з відміткою про закінчення терміну зберігання. Боржник не з'являвся до почтового відділення для отримання даної постанови, що є ухиленням від виконання рішення суду. Державним виконавцем було вжито наступні заходи примусового виконання рішень, що підтверджують повноту вчинення виконавчих дій.

З метою забезпечення виконання рішення відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

В результаті проведених державним виконавцем заходів було встановлено, що за боржником на праві власності нерухоме майно не зареєстровано.

Згідно даних системи НАІС боржнику на праві власності належить автотранспорт -ЗИЛ 431610, ДНЗ НОМЕР_2, який перебуває в розшуку з 07.02.2018 року.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 відомості відсутні.

Згідно отриманих відповідей встановлено, що дані про відрахування до Пенсійного фонду з заробітної плати боржника в системі персоніфікованого обліку відсутні.

Згідно відповіді ДПІ м. Чернігова боржник має відкриті рахунки в установах банків.

26.07.2018 державним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника.

Станом на сьогодні державним виконавцем було списано з рахунків боржника на користь стягувана кошти у сумі 1523,89 грн.

Згідно інших повідомлень з банківських установ на відкритих рахунках, що належать боржнику кошти відсутні.

При неодноразовому виході державного виконавця за адресою - м. Чернігів, 2-й пров.Кривоноса, 3 державним виконавцем було встановлено - двері до вказаного будинку ніхто не відчиняв, на виклики залишені за вище зазначеною адресою, до відділу ОСОБА_2 не з'явився, про що складено відповідні акти.

21.12.2018 об 11 год. 11 хв. в телефонному режимі ОСОБА_2 було викликано до відділу на 26.12.2018, останнім було надано усну згоду з'явитись до державного виконавця. ОСОБА_2 в зазначений день на даний виклик не з'явився.

26.12.2018 в телефонному режимі боржник повідомив, що з'явиться до відділу 28.12.2018.

В зазначений день ОСОБА_2 до відділу не прийшов. Дані факти дають привід вважати, що боржник ухиляється від виконання рішення суду. Так, ОСОБА_2 на виклик державного виконавця не з'явився та не надав будь-яких підтверджуючих документів про сплату боргів, що є порушенням вимог ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Пунктом 19 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, ВВР, 2017, № 48, ст.436 встановлено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Пунктом 5 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» зазначено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Разом з тим відповідно до пункту 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України (далі -ЦК), відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК до особистих немайнових прав фізичної особи (кн. друга ЦК), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК). Відповідно до ч. 3ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. № 3857-XII «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України». Положенням п. 5 ч. 1ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, у випадку: якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Згідно з положеннями ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

За змістом п. 19 ч. 3ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Виходячи з аналізу наведених норм, можна прийти до висновку, що тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

В судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України Верховного Суду України від 01.02.2013 року, зроблений наступний висновок: поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Таким чином, оцінивши надані докази, суд вважає, що факт ухилення боржника від виконання зобов'язання доведений.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що подання головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області Літвін Людмили Володимирівни про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст. 441 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

подання головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області Літвін Людмили Володимирівни про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України, задовольнити.

Обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1 до виконання зобов'язань, покладених на нього зведеним виконавчим провадженням № 56807383.

Виконання ухвали суду покласти на Державну прикордонну служби України.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.В. Карапута