УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року суддя Вінницького міського суду Вінницької області Федчишен С.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної служби зайнятості, Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано судді Федчишену С.А.

Ковальов О.П. 13.09.2019року звернувся в суд із заявою про відвід судді Федчишена С.А., оскільки ОСОБА_2 неодноразово розглядалися його справи та виносились незаконні рішення, які були скасовані, а тому вважає що у ОСОБА_2 упереджене і необ`єктивне ставлення до нього. В зв`язку з чим у ОСОБА_1 . виникають сумніви в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді цієї справи.

Дослідивши матеріали скарги, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Однією з процесуальних гарантій реалізації завдань цивільного судочинства і ухвалення законних та обґрунтованих рішень у цивільних справах є інститут відводу судді, головною метою якого є відсторонення від участі у справі суддів, щодо неупередженості яких є обґрунтовані сумніви.

Статтею 2 ЦПК України як завдання цивільного судочинства визначено справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, що відповідає засадам "права на справедливий судовий розгляд", які закріплені у ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка була ратифікована Україною 17.07.1997р.

Підстави для відводу судді передбачені ст. 36 ЦПК України, в п.5 ч.1 якої зазначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суд, вирішуючи заяву про відвід судді, зважає на таке: «Правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення Європейського суду з прав людини, у справі «Де Куббер проти Бельгії» ( De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні викликати у громадськості у демократичному суспільстві (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland).

З аналізу заяви скаржника про відвід вбачається, що скаржника не стільки вказує на упередженість чи необ`єктивність судді під час розгляду вказаної скарги, скільки на невпевненість у постановленні рішення на його користь, що і зумовило внесення на розгляд суду заяви про відвід головуючого по справі.

Однак, незважаючи на те, що факти наведені в заяві є необґрунтованими та не відповідають дійсності (не свідчать про будь-яку побічну чи пряму зацікавленість головуючого по справі у результатах її розгляду), проте, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя та на розгляд її справи поза будь-яким сумнівом для скаржника, щодо об`єктивності та неупередженості складу суду, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вказаної заяви, оскільки ці обставини можуть викликати сумніви в об`єктивності та неупередженості судді та прийнятих рішеннях.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 36, 40, 260, 261 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву про відвід судді задовольнити.

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної служби зайнятості, Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди передати на авторозподіл.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: