Дата документу 10.09.2019 Справа № 337/5531/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/2899/19 Головуючий у 1-й інстанції: Гнатик Г.Є.
Є.У.№ 337/5531/18 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Подліянової Г.С.,

Дашковської А.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання іпотеки припиненою та виключення записів про обтяження,

за апеляційною скаргою Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» в особі представника адвоката Ременюк Т.О. на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 05.04.2007 року уклав з АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» кредитний договір №0701/04077/88-212, відповідно до умов якого отримав грошові кошти у розмірі 39 500,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 04.04.2017р. та зі сплатою 14% річних.

В забезпечення виконання зобов`язання за цим кредитним договором того ж дня сторонами було укладено іпотечний договір №0701/04077/88-212-Z-1, за яким він передав у іпотеку Банку належний йому на праві приватної власності житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 67,5 кв.м., житловою площею 41,9 кв.м.

У зв`язку із порушенням позичальником графіку погашення кредиту Банк в порядку ч.2 ст.1050 ЦК України звернувся до нього з позовом про дострокове повернення кредитних коштів, який рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 18.03.2015 року був задоволений, з нього на користь кредитора достроково стягнута вся заборгованість в гривневому еквіваленті в загальному розмірі 143 163 грн. 48 коп.

Вказане судове рішенням повністю виконано, отже, кредитні правовідносини припинились, що є підставою для припинення іпотеки та припинення обтяження.

Посилаючись на те, що Банк як обтяжувач у встановленому законом порядку із заявою про здійснення дій державної реєстрації припинення іпотеки, обтяження та зняття заборони відчуження з предмету іпотеки не звертається, просив суд визнати договір іпотеки припиненим і виключити з Державного реєстру іпотек запис про обтяження його майна.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2019 рокупозов задоволено.

Визнано припиненим договір іпотеки №0701/04077/88-212-Z-1від 05.04.2007 року, укладений між ОСОБА_1 та АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», посвідчений приватний нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Петрушенко Т.І., реєстровий № 471.

Виключено з Державного реєстру іпотек запис № 804576 від 05.04.2007 року, вчинений державним реєстратором Запорізького міського управління юстиції Бачуриним Олексієм Юрійовичем, про державну реєстрацію іпотеки житлового будинку АДРЕСА_1 .

Виключено з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 804546 від 05.04.2007 року,вчинений державним реєстратором Запорізького міського управління юстиції Бачуриним Олексієм Юрійовичем, про заборону відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ПАТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2112 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позичальник повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором, сплативши на користь банку достроково всю заборгованість, визначену судовим рішенням, отже кредитні зобов`язання сторін припинилися, що у відповідності до ст.17 Закону України «Про іпотеку» є підставою для припинення застави нерухомого майна.

Не погоджуючись з рішенням суду АТ «Альфа-Банк» в особі представника адвоката Ременюк Т.О. подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, відмовити у задоволені позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що кредитні зобов`язання боржником не виконані належним чином, оскільки банк має право на отримання в порядку ст.625 ЦК України 3% річних і інфляційних втрат за несвоєчасне виконання рішення суду про дострокове стягнення кредиту.

В засідання апеляційного суду належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи представник банку не з`явився, направив клопотання про відкладення розгляду справи, пославшись на службове відрядження. Суд визнав причини неявки представника юридичної особи неповажними і такими, що не перешкоджають розгляду справи.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, заперечення представника позивача адвоката Черкашина І.І., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Встановлено, що 05.04.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №0701/0407/88-212, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 39 500,00 доларів США з кінцевим терміном повернення - 04.04.2017р. зі сплатою 14% річних.

05.04.2007 року, в забезпечення виконання зобов`язання позичальника того ж дня було укладено іпотечний договір №0701/04077/88-212-Z-1, за умовами якого позивач передав в іпотеку Банку належний йому на праві приватної власності житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 67,5 кв.м., житловою площею 41,9 кв.м.

Згідно з інформаційною довідкою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна №141924067 від 19.10.2018 року, у Державному реєстрі іпотек міститься запис № 804576 від 05.04.2007 року, вчинений державним реєстратором Запорізького міського управління юстиції Бачуриним Олексієм Юрійовичем, про державну реєстрацію іпотеки житлового будинку АДРЕСА_1 . Іпотекодержателем є ПАТ «Альфа-Банк».

У Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис № 804546 від 05.04.2007 року, вчинений державним реєстратором Запорізького міського управління юстиції Бачуриним Олексієм Юрійовичем, про заборону відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 .

Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 18.03.2015 року, яке набрало законної сили 31.03.2015 року, з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа-Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №0701/0407/88-212 від 05.04.2007 року в розмірі 143163,48грн., з яких: заборгованість за кредитом - 139371,55 грн., заборгованість за відсотками - 3163,99 грн., пеня - 627,94 грн.

У січні 2018 року банк повторно позивався до ОСОБА_2 і просив про стягнення заборгованості за відсотками і пенею, нарахованими після 18.03.2015 року. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжявіж 04.04.2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Запорізької області від 12.09.2018 року, у задоволенні позову відмовлено.

Вказаними судовими рішеннями встановлено, що позичальник ОСОБА_2 11.05.2016 року сплатив на користь Банку заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 143163 грн. 48 коп., тобто фактично повністю виконав судове рішення. Суд дійшов висновку, що повне виконання боржником ОСОБА_2 рішення суду, яким з нього достроково на користь Банку стягнуті кредитні кошти за кредитним договором, свідчить про те, що кредитні правовідносини між сторонами припинились внаслідок виконання, проведеного належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Статтею 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з статтею 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди); з інших підстав, передбачених Законом.

Встановивши, що іпотечним договором від 05.12.2007 року забезпечено виконання зобов`язань за кредитним договором, зобов`язання за яким припинені, що встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин статтю 17 Закону України «Про іпотеку» та дійшов обґрунтованого висновку про припинення договору іпотеки, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги у цій частині без задоволення, а судового рішення без змін.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 9 вересня 2015 року у справі № 6-939цс15, є безпідставними, оскільки у справі, яка переглядалась Верховним Судом України, між сторонам виник спір щодо визнання припиненим договору іпотеки з підстав розірвання кредитного договору, на забезпечення виконання зобов`язання за яким укладено договір іпотеки. Верховний Суд України дійшов висновку про те, що припинення зобов`язання можливе за умови його належного виконання, що проведено належним чином, а розірвання кредитного договору не є підставою для припинення іпотеки, якою може забезпечуватися виконання зобов`язання, що виникло до набрання законної сили рішенням суду про розірвання договору.

У даній справі суд першої інстанції дійшов висновку про припинення іпотеки з підстав припинення зобов`язань за договором позики, на забезпечення виконання яких укладено іпотечний договір; отже правовідносини, що виникли між сторонами у справі № 6-939цс15, і обставини встановлені судом, не є подібними із правовідносинами, що виникли між сторонами у цій справі.

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом статті 17 Закону України «Про іпотеку» у зв`язку з тим, що основне зобов`язання припинено не у спосіб, визначений договором, є безпідставними; суд першої інстанції обґрунтовано вважав припиненим основне зобов`язання з урахуванням обов`язковості судового рішення, яке набрало законної сили.

Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 564/2199/15-ц вказав, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора припиняє зобов`язання за кредитом і надає кредитору право на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

На час ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення з вимогами про стягнення з позичальника сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України Банк до суду не звертався.

Пред`явлення Банком такого позову у серпні 2019 року не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки суд першої інстанції обґрунтовано визнав припиненим основне зобов`язання з урахуванням обов`язковості судового рішення, яке набрало законної сили.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.374, 375, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 11 вересня 2019 року.

Головуючий

Судді: