ПОСТАНОВА

Іменем України

24 січня 2019 року м. Кропивницький

справа № 387/1030/18

провадження № 22-ц/4809/326/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Дьомич Л.М., Єгорової С.М.

за участі секретаря - Діманової Н.І.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4;

заінтересовані особи - ОСОБА_5, Любоіванівська сільська рада Арбузинського району Миколаївської області;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2018 року у складі судді Цоток В.В. і

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та просив встановити, що Державний акт про право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 24 квітня 2001 року на ім'я ОСОБА_6 належить ОСОБА_7, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року в селі Любоіванівка Арбузинського району Миколаївської області.

Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2018 року відмовлено у відкритті провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалу про відмову у відкритті провадження скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції..

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не з'ясував природу правовідносин і дійшов помилкового висновку про те, що в даній справі вбачається спір про право.

Вимоги заявлені ним в порядку окремого провадження є безспірними (відсутній спір про право).

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 підтримав доводи апеляційної скарги, заінтересована особа ОСОБА_5 не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Представник Любоіванівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану.

При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Відповідно до ч.4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Із змісту заяви ОСОБА_4 вбачається, що він просить встановити факт належності правовстановлюючого документу.

В заяві зазначено, що при оформленні спадщини виявилося, що батько заявника прийняв спадщину після смерті ОСОБА_7, а державний акт про право приватної власності на землю виданий на ім'я ОСОБА_8.

Про те, що заявник звертався до нотаріуса з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину після смерті його батька ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, в заяві не зазначено, постанови про відмови йому нотаріусом у вчиненні нотаріальної дії ним до суду не надано.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 надав постанову приватного нотаріуса Добровеличківського районного нотаріального округу Чирви О.В. про відмову ОСОБА_5 у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі їй свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_11, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

У постанові нотаріуса зазначено, що для видачі свідоцтва ОСОБА_5 необхідно надати нотаріусу документи, що посвідчують право власності спадкодавця на майно, яке входить до складу спадщини. На даний момент ці документи у неї відсутні.

Наданим до суду апеляційної інстанції свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого 22.12.2002 державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області ОСОБА_12, підтверджується, що ОСОБА_11 є спадкоємцем майна ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 і спадкове майно складається з земельної ділянки розташованої на території Любоівнівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, яка належала спадкодавцеві на підставі державного акту про право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого 24 квітня 2001 року Любоіванівською сільською радою.

Згідно наданої заявником до суду апеляційної інстанції відповіді Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, наданої ОСОБА_5, останній рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту відповідності даних належності земельної ділянки згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 б/н, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №20 від 24.04.2001 року та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2

Суд приходить до висновку, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, є заявник ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які бажають отримати свідоцтво про право на спадщину.

ОСОБА_5 нотаріусом вже відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а тому при видачі заявнику свідоцтва про право на спадщину, між спадкоємцями виникне спір щодо часток у спадковому майні.

Разом з тим, заявник ОСОБА_4 не може отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_11, так як існують сумніви, що земельна ділянка згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого 24 квітня 2004 року Любоіванівською сільською радою Арбузинського району Миколаївської області, дійсно належала матері спадкодавця ОСОБА_11, ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що існує спір про право, а тому він може бути розглянутий в порядку позовного провадження з залучення до участі у справі всіх спадкоємців та заінтересованих осіб.

Встановлення факту, який просить встановити заявник не буде безумовною підставою для отримання ним свідоцтва про право на спадщину після смерті його батька.

При цьому суд звертає увагу, що заявник не надав підтверджуючих документів, що він звертався до нотаріуса з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину і нотаріус йому відмовив.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Повний постанови складено 28.01.2019.

Головуючий суддя С.І.Мурашко

Судді Л.М. Дьомич

С.М. Єгорова