ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря - Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, матеріальних збитків, пені та витрат

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

12 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ПрАТ «Європейський страховий союз» і ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, матеріальних збитків, пені та витрат, позовні вимоги не змінювалися і не уточнювалися. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 25 лютого 2016 року близько 13.50 години ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ДАФ», державний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «Schmitz SPR 242», державний номер НОМЕР_2 , рухався в м. Дніпро по вул. Космічній і в районі будинку № 53а в межах обраної швидкості не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції і скоїв зіткнення з автомобілем «Acura RDX», державний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 , що належить (автомобіль) позивачці ОСОБА_1 на праві власності, отже здійснено ДТП, в результаті якого позивач постраждав, йому завдана матеріальна шкода, пошкоджені автомобілі, за що стосовно цього водія - ОСОБА_2 складено адміністративний протокол, який направлено до суду і постановою суду він був визнаний винним в цьому ДТП і притягнутий до адміністративної відповідальності. Вказаною постановою фактично винним визнано у вказаній ДТП відповідача ОСОБА_2 через порушення ним правил дорожнього руху, позивачу завдано значну матеріальну шкоду, він поніс витрати та інш. Страхова компанія (відповідач) не відшкодувала всю шкоду, хоча своєчасне звернення до неї позивача було і позивач вважає це не законним, матеріальна шкода повинна відшкодовуватися повністю в межах фактичних витрат на ремонтно-відновлювальні роботи з урахуванням зносу автомобіля і своєчасно. Розрахунку не було. Вважає, що вказану шкоди повинні зараз відшкодовувати відповідачі в межах своєї відповідальності (страхова компанія) та безпосередньо винна в ДТП особа і просила стягнути зі страхової організації всю не сплачену нею матеріальну шкоду в межах ліміту відповідальності, з урахуванням витрати на експертне дослідження, пеню і судовий збір та з ОСОБА_2 - решту завданої матеріальної шкоди, витрати і судовий збір, задовольнивши позов у повному обсязі(а.с.3-6).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені.

Стягнуто з ПрАТ "Європейський страховий союз" на користь ОСОБА_1 доплату страхового відшкодування у розмірі 7068 грн. 07 коп., пеню за порушення строків виплати страхового відшкодування у розмірі 2620 грн. 49 коп. та частину судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову в сумі 363 грн. 91 коп. а всього 10052 грн. 47 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальний збиток у розмірі 61893 грн., 1200 грн., які були сплачені за проведення автотоварознавчого дослідження та частину судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову в сумі 363 грн. 91 коп. а всього 63456 грн. 91 коп. (а.с.137-141).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом 1 інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду, яким з нього стягнуто кошти на відшкодування шкоди, скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні цих позовних вимог.

Між тим з тексту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_2 формально зазначає, що судом 1 інстанції порушені норми матеріального права, однак фактично посилається на порушення норм процесуального права, а саме розгляд справи за його відсутності без його належного повідомлення про день та час розгляду справи і просить скасувати рішення саме з цих підстав (а.с.154-157).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що фактично в своїй апеляційній скарзі апелянт оскаржує рішення в частині стягнення з нього грошових коштів саме з підстав порушення судом 1 інстанції норм процесуального права, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість вищевказаного рішення суду першої інстанції в цих межах. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом - не перевіряється.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід скасувати в частині позовних вимог до ОСОБА_2 з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що 25 лютого 2016 року близько 13.50 години ОСОБА_2 , керуючи автомобілем автомобіля «ДАФ», державний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «Schmitz SPR 242», державний номер НОМЕР_2 , рухався в м. Дніпро по вул. Космічній і в районі будинку № 53а в межах обраної швидкості не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції та перед здійсненням маневру - зміні напрямку руху або зменшення швидкості руху автомобіля, не пересвідчився, що це буде безпечно, проявивши крайню неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не діяв таким чином, щоб не завдавати загрози життю та здоров`ю громадян, грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху України, не впорався з керуванням автомобіля, не вжив заходи для зменшення швидкості свого автомобіля і зупинки, в наслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Acura RDX», державний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 , який належить позивачці ОСОБА_1 на праві власності, здійснивши ДТП.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2016 року ОСОБА_2 було визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАПП і його притягнуто до адміністративної відповідальності в вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340 грн., постанова не оскаржена і набрала законної сили.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Європейський страховий союз», згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № АІ/4952737 та полісу АЕ/5189221.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вважав їх обґрунтованими та доведеними, зокрема суд виходив з того, що жодних доказів, які підтверджували б те що своїми діями відповідачі не порушили права позивача не надано.

Однак такі висновки суду не відповідають вимогам закону і є передчасними, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду 1 інстанції не відповідає.

Відповідно до ч. ч.1, 3 ст. 122 ЦПК України 2004 року суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. У разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення у пресі.

З матеріалів справи вбачається, що 15.12.2016 р. судом направлено запит до ГУДМС України в Запорізькій області про надання відомостей про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 (а.с.58).

30.12.2016 р. на адресу суду надійшла відповідь на запит з якої вбачається, що за відомостями адресно - довідкового підрозділу ГУДМС України у Дніпропетровській області ОСОБА_2 . зареєстрованим або знятим з реєстрації не значиться (а.с.59).

Тобто суд 1 інстанції не звернув уваги на те, що відповідь про реєстрацію місця проживання відповідача надійшла з іншого підрозділу аніж направлявся запит суду.

Місцевим судом направлялась ухвала про відкриття провадження та повістки по виклик на неіснуючу адресу відповідача, а саме АДРЕСА_1 про зазначене свідчить поштовий конверт (а.с.122,131,61), тоді як відповідач мешкає за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до положень ч.1 ст.158 ЦПК України 2004 року розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов`язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог статей 74-76 ЦПК України 2004 року.

Згідно з ч. 3 ст. ст. 74 ЦПК України 2004 року передбачено, що судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов`язковою.

Згідно з частиною четвертою вказаної статті судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно.

Відповідно до положень ч.5 ст. 74 ЦПК України 2004 р. судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Таким чином, про належне повідомлення особи про час і місце розгляду справи у даному випадку може свідчити лише розписка.

Зокрема відомостей про виклик відповідача ОСОБА_2 через оголошення у пресі, матеріали цивільної справи також не містять.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 10 ЦПК України 2004 року цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Крім того, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Проте, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд 1 інстанції на зазначені вимоги закону уваги не звернув, розглянувши справу за відсутності відповідача, щодо якого відсутні будь-які докази належного повідомлення про час та місце розгляду справи, зокрема в самому рішенні суд зазначив, що "відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином".

Враховуючи такі обставини, суд 1 інстанції порушив конституційне право ОСОБА_2 на участь у судовому розгляді, не забезпечивши йому можливості надати суду докази та навести доводи спростування позовних вимог, чим порушив вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення: якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомлено належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовую свою апеляційну скаргу такою підставою.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованим, в зв`язку з чим рішення суду 1-ї інстанції не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_2 з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог, виходячи з наступного.

Так, зі справи вбачається та судом було встановлено, що 25 лютого 2016 року близько 13.50 години ОСОБА_2 , керуючи автомобілем автомобіля «ДАФ», державний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «Schmitz SPR 242», державний номер НОМЕР_2 , рухався в м. Дніпро по вул. Космічній і в районі будинку № 53а скоїв зіткнення з автомобілем «Acura RDX», державний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 , який належить позивачці ОСОБА_1 на праві власності, здійснивши ДТП.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2016 року ОСОБА_2 було визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАПП і його притягнуто до адміністративної відповідальності в вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340 грн., постанова не оскаржена і набрала законної сили.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Європейський страховий союз», згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № АІ/4952737 та полісу АЕ/5189221, куди з відповідним повідомленням звернулися водій ОСОБА_3 та заявою про відшк

одування - власник ОСОБА_1

Суд 1 інстанції на зазначене уваги не звернув та не вирішив питання щодо залучення до участі у справі водія автомобіля ОСОБА_3 , та взагалі не з`ясував питання відшкодування шкоди на його користь, хоча він, як водій пошкодженого автомобіля, не був позбавлений можливості заявити вимоги про відшкодування шкоди на його користь, що може призвести до подвійного стягнення з ОСОБА_2 .

Суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішувати питання про залучення до участі у справі інших осіб, ніж залучено судом 1 інстанції, що унеможливлює на даний час розглянути позовні вимоги позивача до ОСОБА_2 по суті, після скасування рішення суду 1 інстанції в зазначеній частині, а тому приходить до висновку про наявність підстав про відмову у задоволенні позову в цій частині, що не позбавляє позивача права звернутися до суду з відповідним позовом відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2017 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - скасувати, відмовивши у їх задоволенні.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: