Дата документу 24.01.2019
Справа № 320/3427/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі головуючого судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання - Левандовська О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом

Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, як правонаступника ОСОБА_2, за участі третіх осіб: органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, законного представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки,

за участі:

представника позивача ОСОБА_5,

правонаступника відповідача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_6, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, за участі третьої особи ОСОБА_1, в якому просить в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту № 325/08/50-НКЛ від 10.04.2008, яка станом на 23.03.2007 становить 166194,53 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок, загальною площею 132,6 м2, житловою 62,0 м2, убиральню-душ, навіс, огорожу, колодязь, яму зливну, що знаходяться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Курчатова, 100, шляхом проведення прилюдних торгів. В обґрунтування позовних вимог посилався, що 10.04.2008 Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_1 уклали договір про надання не відновлювальної кредитної лінії № 325/08/50-НКЛ. Загальними Зборами Акціонерів 09.03.2010 було прийнято рішення про зміну товариства з акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) Банку на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСОЦБАНК». Відповідно до п.1.1. банком було надано ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру ви користування грошові кошти в сумі 85000,00 грн зі сплатою 14,5 відсотків. У порушення умово договору ОСОБА_1 свої зобовязання належним чином не виконала, результаті чого, станом на 23.03.2007 має прострочену заборгованість в сумі 166194,53 грн, яка складається з: 77919,79 грн. заборгованість за кредитом; 73483,02 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 5800,15 грн. інфляційні витрати за кредитом; 8991,57 грн. інфляційні витрати за відсотками.

В забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним договором, 10.04.2008 позивач та ОСОБА_2 уклали іпотечний договір № 325/08/50-І, відповідно до якого банку було передано майно - житловий будинок, загальною площею 132,6 м2, житловою 62,0 м2, убиральну-душ, навіс, огорожу, колодязь, яму зливну, що знаходяться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Курчатова, 100. Сторони оцінили предмет іпотеки в 151500,00 грн.

На виконання умов договору про іпотечний кредит та Іпотечного договору, відповідачу було направлено вимогу, а саме: «Повідомлення про усунення порушень», однак на дату подання позову, вимога не виконана. Відповідно до п.2.1.1-2.1.15 іпотечного договору, іпотекодержатель набуває право на предмет іпотеки у будь-якому з наступних випадків: у випадку невиконання боржником основного зобовязання; у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов іпотечного договору; у інших випадках, передбачених законодавством. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобовязання стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення заборгованості по кредиту, за відсотками, за пенею з останнього, за рахунок предмету іпотеки.

Ухвалою судді від 01.08.2017 відмовлено позивачу у відкритті провадження у справі, у звязку з тим, що відповідач ОСОБА_2 помер 24.01.2014.

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 20.12.2017 ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01.08.2017 скасовано, справу направлено до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду процесуального питання.

Ухвалою суду від 30.03.2018 залучено до участі у справі ОСОБА_1, як правонаступника померлого відповідача ОСОБА_2, виключивши її з кола третіх осіб.

У судове засідання, призначене 24.01.2019 сторони не зявилися.

Від представника позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання за її відсутності, на позові наполягає та просить задовольнити.

Від представника ОСОБА_1 ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, проти позову заперечують у повному обсязі. Зазначають, що зверненням стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок № 100 по вул. Курчатова в м. Мелітополі, в якому проживає та зареєстрована малолітня дитина будуть порушуватися її права на користування вказаним житловим приміщенням. Також, згідно п.4.5 договору про надання не відновлювальної кредитної лінії № 325/08/50-НКЛ, укладеного 10.04.2008, у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обовязків, визначених п.п. 3.3.7,3.3.8 цього договору (своєчасно сплачувати проценти за використання кредиту, погашати транші за фактичний час використання кредиту), протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив. Таким чином, строк користування кредитом сплив через 90 днів після припинення належного виконання обовязків позичальника, оскільки відповідачка не сплачувала кредит з 2010 року, а банк з вказаним позовом звернувся лише у 2017 році, пропустивши строки на звернення до суду з вказаним позовом, а тому підстави звернення стягнення відсутні, просять застосувати наслідки спливу строків позовної давності на звернення позивача до суду з вказаним позовом та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з вказаних підстав.

Від представника третьої особи надійшла заява про слухання справи за її відсутності. У звязку з тим, що право користування спірним житлом має малолітня дитина- Іщенко ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, орган опіки та піклування не підтримує позовні вимоги та просить суд прийняти рішення, враховуючи житлові права та інтереси дитини.

Третя особа- законний представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи.

Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясуванні обставин справи, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 10.04.2008 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (далі - кредитор, банк) та ОСОБА_1 (далі - позичальник) укладено договір про надання не відновлювальної кредитної лінії № 325/08/50-НКЛ (надалі кредитний договір), за умовами якого, банк зобовязався надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, на умовах, визначених цим договором, визначивши, що надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами, надалі за текстом кожна частина - «Транш», а у сукупності «Транші», зі сплатою 14,5 % річних та комісій, в розмірі та порядку, визначеному у Додатку № 2 до цього договору, що є його невідємною частиною, в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 85000,00 грн, з наступним порядком надання Траншів кредиту, з кінцевим терміном повернення до 09.01.2015 включно. / Т 1, а.с.233-242/.

В забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання не відновлювальної кредитної лінії № 325/08/50-НКЛ від 10.04.2008, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (далі - іпотекодержатель) та ОСОБА_2 10.04.2008 було укладено іпотечний договір № 325/08/50-І (надалі іпотечний договір), відповідно до якого останній передав в іпотеку банку нерухоме майно - житловий будинок, загальною площею 132,6 м2, житловою 62,0 м2, убиральню-душ, навіс, огорожу, колодязь, яму зливну, що знаходяться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Курчатова, 100 та належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради 29.12.1987. Сторони оцінили предмет іпотеки в 151500,00 грн. (Т 1, а.с. 217-225).

Загальними Зборами Акціонерів 09.03.2010 було прийнято рішення про зміну товариства з акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) Банку на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСОЦБАНК».

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/.

За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з кредитним договором позичальник зобов'язаний своєчасно повернути суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, які визначені у кредитному договорі, однак дані зобовязання щодо своєчасної сплати необхідного платежу згідно з умовами договору позичальником були порушені.

Сума заборгованості позичальника за кредитним договором станом на 23.03.2007 -166194,53 грн, і складається з: 77919,79 грн. заборгованість за кредитом; 73483,02 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 5800,15 грн. інфляційні витрати за кредитом; 8991,57 грн. інфляційні витрати за відсотками.

За ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Згідно з ч.2 ст.590 ЦК України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк /термін/, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

За ч.1 ст.33 наведеного Закону, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Умовами укладеного між сторонами договору іпотеки передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки у разі неналежного виконання позичальником будь-яких умов кредитного договору.

Згідно ст.35 Закону «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

За ст.33 вказаного вище Закону, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

За загальним правилом зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).

Незважаючи на те, що Цивільний кодекс України не визнає сплив позовної даності як окрему підставу для припинення зобов'язання, у тому числі й іпотеки, суд враховує, що сплив позовної давності позбавляє цивільне суб'єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов'язаної особи, що дозволяє застосувати до спірних правовідносин ст.267 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-116цс13 від 06.11.2013 року.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору, останній платіж за договором здійснений 10.10.2012. /а.с. 186-191/.

Відповідно до п.4.5. кредитного договору, у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обовязків, визначених п.п. 3.3.7, 3.3.8 цього договору, протягом більше, ніж 90 (девяносто) календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). (Т1, а.с.239). Зміни до вказаного пункту кредитного договору сторонами не вносилися.

Отже, наступний платіж мав бути здійснений, відповідно до зазначеного пункту кредитного договору 10.11.2012. Відтак 11.11.2012 + 90 днів = 09.02.2013, тобто строк виконання основного зобов'язання був змінений.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За встановлених обставин, суд вважає, що 10.02.2016 (09.02.2013 + 3 роки) сплив строк позовної давності, позивач звернувся до суду 22.05.2017, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності до основної вимоги.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо).

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання.

Таку правову позицію щодо застосування строків позовної давності до основного зобов'язання та забезпечувальних зобов'язань викладено в Постанові Верховного Суду України від 29.10.2014 року, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою до застосування.

Наслідки спливу позовної давності визначаються статтею 267 ЦК України.

У зобовязальних відносинах (стаття 509 ЦК України) субєктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обовязку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. Зі спливом позовної давності в цих відносинах кредитор втрачає можливість у судовому порядку примусити боржника до виконання обовязку. Так само боржник зі спливом строку позовної давності одержує вигоду захист від можливості застосування кредитором судового примусу до виконання обовязку.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За встановлених обставин, суд вважає, що у зв»язку з пропуском трирічного строку позовної давності до основної вимоги, про що представником правонаступника відповідача подано суду заяву про застосування позовної давності, наявні підстави для відмови у задоволенні позову за спливом позовної давності.

Керуючись ст.ст.9-13, 76-83, 95, 128-131, 133, 141, 223, 247, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У позовній заяві Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, як правонаступника ОСОБА_2, за участі третіх осіб: органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, законного представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ідентифікаційний код: 00039019, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Ковпака, 29.

Правонаступник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Треті особи:

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, розташований за адресою: м. Мелітополь, вул. М. Грушевського, 5.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, в особі законного представника ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстроване місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6.

Повний текст рішення з урахуванням вихідних днів та часу перебування судді у відрядженні складено 08.02.2019.

СУДДЯ: Ю.В.Ковальова