Справа №464/212/19
пр № 2/464/681/19
У Х В А Л А

04 лютого 2019 року суддя Сихівського районного суду м.Львова Мичка Б.Р., вивчивши матеріали позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь 53212 грн 34 коп. матеріального збитку, 1485 грн 00 коп оплати послуг експерта, 768 грн 40 коп судових витрат.

При вирішенні питання про відкриття провадження по справі та в процесі огляду поданих до справи документів приходжу до висновку про заявлення самовідводу як головуючого судді по даній справі, оскільки я особисто знайомий із відповідачем по справі, проживав тривалий період часу у тому ж населеному пункті, що і він, на одній вулиці, перебував у приязних відносинах з ним, відтак зазначена обставина може поставити під сумнів об'єктивність та неупередженість будь-якого прийнятого рішення під моїм головуванням у даній справі.

Згідно із ч.8 ст.40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку із вирішенням питання про відвід без повідомлення учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Статтею 39 ЦПК України передбачено, що за наявності підстав, передбачених ст.36 ЦПК України суддя зобов'язаний заявити самовідвід.

Згідно із ч.1, ч.2 ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії», тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов'язані викликати довіру в учасників судового розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість висунутого проти нього будь-якого кримінального обвинувачення.

Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд має завжди бути «встановленим законом».

Про те, що термін «суд, встановлений законом» поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, звернуто також увагу Європейським судом з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України».

Суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» і «незалежним» за ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно пункту 2.5 Бангалорських принципів діяльності судді, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

З огляду на те, що головуючий у справі особисто знайомий із відповідачем по справі, проживав тривалий період часу у тому ж населеному пункті, що і він, на одній вулиці, перебував у приязних відносинах з ним, приходжу до висновку, що така обставина може поставити під сумнів як сторін, так і стороннього спостерігача, об'єктивність прийнятого судом рішення судом у даній справі, а тому з метою недопущення будь-яких сумнівів у об'єктивності та неупередженості, заявлений самовідвід слід задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.33, 36, 38-40, 182, 260, 261, 353 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

заявлений самовідвід головуючого судді Мички Б.Р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Справу передати до канцелярії суду для повторного розподілу в порядку, передбаченому ст.ст. 33, 41 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Мичка Б.Р.