Постанова

Іменем України

11 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 127/19608/14-ц

провадження № 61-12916св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 березня 2019 року у складі судді Венгрин О. О. та постанову Вінницького апеляційного суду від 12 червня 2019 року у складі колегії суддів: Панасюка О. С., Сала Т. Б., Шемети Т. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (після зміни прізвища - ОСОБА_2 ) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Позовна заява мотивована тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 14 травня 1997 року.

Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розлучення залишилася проживати з матір`ю.

Вказувала, що у 2013 році ОСОБА_3 вступила до Вінницького національного аграрного університету на стаціонарну форму навчання. Зазначала, що донька сторін знаходиться на її утриманні, самостійного заробітку немає та потребує матеріальної допомоги, а відповідач допомогудитині не надає.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частки доходу щомісячно до досягнення нею 23 річного віку на період її навчання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 жовтня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11 вересня 2014 року до досягнення нею 23 років на період навчання.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць звернуто до негайного виконання.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2018 року заочне Вінницького міського суду Вінницької області від 10 жовтня 2014 року скасовано та справу призначено до судового розгляду у загальному порядку.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 березня 2019 року у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання відмовлено.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06 березня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/7 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11 вересня 2014 року до досягнення 23 років і одночасно лише на період її навчання.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць звернуто до негайного виконання.

Судове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у зв`язку із продовженням навчанням повнолітня донька сторін потребує матеріальної допомоги, яку відповідач, будучи працездатним, має можливість надавати у розмірі 1/7 від його заробітку (доходу) щомісячно. Крім того, при визначенні розміру аліментів, районний суд врахував, що на утриманні ОСОБА_2 перебуває неповнолітня дитина.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Вінницького апеляційного суду від 12 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 березня 2019 року - без змін.

Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що районний суд забезпечив повний та всебічний розгляд справи й ухвалив законне, справедливе та обґрунтоване судове рішення.

Суд апеляційної інстанції не взяв до уваги доводи ОСОБА_2 про те, що на момент вирішення справи ОСОБА_3 втратила право на утримання, оскільки позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів у вересні 2014 року, коли повнолітня донька сторін продовжувала навчання.

Апеляційний суд вказав, що районний суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду на підставі частини п`ятої статті 223 ЦПК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у липні 2019 року до Верховного Суду ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 залишити без розгляду на підставі пункту 2 частини першої статті 257 ЦПК України.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що суди не встановили всіх обставин справи та не надали належної правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам. Зазначає, що на час вирішення справи судом першої інстанції його дочка ОСОБА_3 досягла повноліття, тому втратила право на утримання. Вказує, що при визначенні розміру аліментів, суди попередніх інстанцій не врахували, що на його утриманні перебуває також донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відзив на касаційну скаргу позивач до суду не подала.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із частинами першою, другою статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріально допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Статтею 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У пункті 2 постанови Пленумом Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу.

Відповідно до положень частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановивши, що донька сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжує навчатися у Вінницькому національному аграрному університеті та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а ОСОБА_2 , будучи працездатним, має можливість надавати таку допомогу, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами докази на предмет їх належності, допустимості та достатності для правильного вирішення справи, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 та стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/7 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11 вересня 2014 року до досягнення 23 років і одночасно лише на період її навчання.

Доводи заявника про те, що судами попередніх інстанцій при визначенні розміру аліментів не було враховано те, що у нього на утриманні перебуває донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , висновків судів не спростовують, оскільки суд першої інстанції визначив розмір аліментів з урахуванням наявності у відповідача на утриманні неповнолітньої дитини.

Апеляційний суд також правильно відхилив доводи ОСОБА_2 про те, що на момент вирішення справи ОСОБА_3 втратила право на утримання, оскільки позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів у вересні 2014 року, коли повнолітня донька сторін продовжувала навчання, що узгоджується з положеннями статті 199 СК України.

Висновки судів першої та апеляційної інстанції узгоджуються з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 (провадження № 61-12495св18) щодо застосування статті 199 СК України, який полягає у тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

Інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем норм матеріального та процесуального права і незгоді з розміром стягнених аліментів, зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що на підставі вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 березня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 12 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. А. Воробйова

Ю. В. Черняк