Справа № 444/925/17 Головуючий у 1 інстанції: Зеліско Р.Й.
Провадження № 22-ц/811/407/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Куцика І.Б.,

з участю: представника ОСОБА_2- ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 21 березня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7, в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої смертю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог покликались на те, що 19.07.2015 року, ОСОБА_2, керуючи автомобілем Volkswagen Golf, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8, який від отриманих травм помер на місці дорожньо-транспортної пригоди. За фактом даної дорожньо-транспортної пригоди були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.07.2015р за № 000310 та надано правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 286 КК України, а 24.12.2016 року слідчим СУ ГУ НП у Львівській області Степаненком Ю.А. винесено постанову про закритгя кримінального провадження, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у якій зазначено, що обрана водієм автомобіля Volkswagen Golf швидкість руху 90 км/год., не відповідала допустимій видимості елементів дороги в напряму руху та в його діях є порушення п. 12.2 Правил дорожнього руху України, за що останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності, що підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення. Позивачі зазначали, що внаслідок ДТП, під час якої загинув їх батько та чоловік, їм заподіяно моральну шкода, яка виявилась у душевних стражданнях, переживаннях, яких вони зазнали у зв'язку зі смертю чоловіка та батька, найріднішої, близької та дорогої їм людини, життя якої так трагічно обірвалося. Трагічна загибель чоловіка та батька негативно вплинула на їх душевний та психологічний стан, вони перебувають у важкому психологічному стресі, пов'язаному з нервовим напруженням. На підставі наведеного просили суд стягнути з ОСОБА_2 на їх користь по 50000,00 грн. на кожного, на відшкодування моральної шкоди.

Оскаржуваним рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 21 березня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, не працює, паспорт серії НОМЕР_3 виданий Жовківським РВ ГУМВС України у Львівській області 10.02.2011 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2, паспорт серії НОМЕР_4 виданий Жовківським РВ ГУМВС України у Львівській області 03.03.2011 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) в розмірі - 50 000 грн. (п'ятдесят тисяч гривень) як відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, не працює, паспорт серії НОМЕР_3 виданий Жовківським РВ ГУМВС України у Львівській області 10.02.2011 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 паспорт серії НОМЕР_5 виданий Жовківським РВ ГУДМС України у Львівській області 29.04.2016 року) 50000 (п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп. як відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, не працює, паспорт серії НОМЕР_3 виданий Жовківським РВ ГУМВС України у Львівській області 10.02.2011 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_4 паспорт серії НОМЕР_6 виданий Жовківським РВ ГУДМС України у Львівській області 27.12.2013 року) 50000 (п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп. як відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, не працює, паспорт серії НОМЕР_3 виданий Жовківським РВ ГУМВС України у Львівській області 10.02.2011 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_7, проживає за адресою: АДРЕСА_5 паспорт серії НОМЕР_7 виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 11.02.2004 року) 50000 (п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп. як відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, не працює, паспорт серії НОМЕР_3 виданий Жовківським РВ ГУМВС України у Львівській області 10.02.2011 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 2000 грн. 00 коп., який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2, вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що позивачі, окрім, ОСОБА_6, не є особами, які мають право на відшкодування шкоди, оскільки дружина загиблого, ОСОБА_7 на день смерті чоловіка не була непрацездатною, а ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не є дітьми в розумінні вимог ст. 6 СК України, оскільки були повнолітніми. Вказу на те, що саме груба необережність потерпілого була причиною виникнення ДТП, оскільки висновком судово-медичної експертизи №69/2015 від 28.08.2015 року було встановлено, що в крові потерпілого виявлено 1,97 проміле алкоголю, що відноситься до середнього ступеня сп'яніння. Крім того, одяг потерпілого не був виділений належним чином, а тому він не міного своєчасно побачити. Також апелянт зазначає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до відповідальності, а відтак суд безпідставно взяв до уваги постанову про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, в якій зазначено, що він перевищив допустиму швидкість. З наведених вище підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відмовити за безпідставністю, а розмір моральної шкоди на користь ОСОБА_6 зменшити з врахуванням вини потерпілого.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ОСОБА_2- ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що виплачене МТСБУ відшкодування моральної шкоди у розмірі по 3654 грн. кожному з позивачів, жодним чином не покриває тих моральних страждань та переживань, які зазнали позивачі внаслідок загибелі близької їм людини, чоловіка та батька, а тому, з врахуванням обсягу моральних та душевних страждань та переживань, вважав достатнім, розумним та справедливим стягнення моральної шкоди у розмірі по 50000.00 грн. на кожного з позивачів.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.07.2015 року, приблизно о 23 годині 50 хвилин, водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_8 та рухаючись по автодорозі Рава-Руська - Великі Мости у напрямку смт. Великі Мости, Жовківського району Львівської област, здійснив наїзд на пішохода, ОСОБА_8, який отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці дорожньо-транспортної пригоди.

За фактом даної дорожньо-транспортної пригоди були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.07.2015 р. за № 000310 та надано правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 286 КК України, а 24.12.2016 року слідчим СУ ГУ НП у Львівській області Степаненком Ю.А. винесено постанову про закриття кримінального провадження, у зв'язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_2 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

03.02.2017 року, інспектором Жовківського відділення поліції Кам'янка-Бузького відділу поліції ГУНП у Львівській області Стасюк В.А., винесено постанову серії БР № 162784 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, з якої вбачається, що у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, справу відносно ОСОБА_2 закрито.

У постанові зазначено, що ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом Volkswagen Golf, номерний знак НОМЕР_8, 19.07.2015 року о 23 год. 50 хв., на автодорозі Рава-Руська-Великі Мости перевищив допустиму швидкість, чим порушив 12.4 Правил дорожнього руху, відповідно до вимог пункту 12.4 ПДР (чинних на час події, тобто 19.07.2015 року) у населених пунктах рух транспортних засобів дозволявся із швидкістю не більше 60 км/год.

Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 26.09.2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2017 року, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 162784 від 03.02.2017 року, а саме про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закриття провадження у справі - відмовлено.

Згідно ч. 4-6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров"я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Частиною другою статті 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю .

Судом першої інстанції на підставі долучених до матеріалів справи копій свідоцтва про укладення шлюбу та про народження встановлено, що ОСОБА_7 є дружиною загиблого ОСОБА_8, а ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_5 є його дітьми.

Як вбачається з матеріалів справи, смерть ОСОБА_8 настала внаслідок наїзду на нього транспортного засобу, яким керував ОСОБА_2, тобто, шкода позивачам завдана джерелом підвищеної небезпеки, яким є автомобіль, а позивачами у справі є дружина та діти загиблого.

Зміст статті 1168 ЦК України спростовує доводи апелянта про те, що ні дружина загиблого, ОСОБА_7, ні його діти, ОСОБА_5, ОСОБА_12, окрім ОСОБА_6, не мають права на відшкодування моральної школи у зв»язку зі смертю ОСОБА_8 внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, яким керував ОСОБА_2, оскільки дружина загиблого, ОСОБА_7 на день смерті чоловіка не була непрацездатною, а ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не можуть бути дітьми в розумінні вимог ст. 6 СК України, оскільки законодавець відшкодування моральної школи не пов»язує з непрацездатністю чи віком потерпілих.

Під моральною шкодою, згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.95р., слід розуміти: втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Окрім того, на підставі ч. 1 п. 9 вищезазначеної Постанови Пленуму ВСУ розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до роз'яснень абз. 2, 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (але не може бути повністю відмовлено у відшкодуванні шкоди).

Суд першої інстанції вірно зазначив, що сам факт трагічної загибелі ОСОБА_8 спричинив моральні страждання та переживання всім членам його сім'ї, як дружині, так і його дітям, які, усвідомлюючи втрату чоловіка та батька, розуміючи те, що вони втратили його назавжди, розуміючи те, що позбавлені можливості відчути батьківську любов та можливості проживати та виховуватись у повноцінній сім'ї, зазнали моральних страждань та переживань, а тому колегія суддів, з врахуванням ст. 1168 ЦК України, погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди дружині загиблого, ОСОБА_7, його дітям ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4

З огляду на висновки, зазначені у постанові слідчого СУГУНП у Львівській області Степаненка Ю. від 24.12.2016 року про відсутність в діях ОСОБА_2 ознак правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, враховуючи вимоги розумності, виваженості та справедливості, а також зважаючи на обставини загибелі ОСОБА_8, який перебував у стані алкогольного сп'яніння, ступінь вини потерпілого, колегія суддів приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, стягнутої судом першої інстанції на відшкодування моральної шкоди, є завищеним.

Враховуючи вищенаведене, глибину моральних переживань та душевних страждань, яких зазнали дружина загиблого, ОСОБА_7, його діти ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, у зв'язку зі смертю чоловіка та батька, їх тривалість, оскільки втрату батька та чоловіка не зможуть забути, те, що моральні страждання та переживання позивачі зазнали у зв'язку зі смертю близької, дорогої їм людини чоловіка та батька, який раптово трагічно загинув у віці 49 років, враховуючи обставини ДТП, часткове відшкодування моральної шкоди позивачам МТСБУ, колегія суддів приходить до висновку, що розмір грошової компенсації моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів слід зменшити з 50000.00 грн. до 30000.00 грн., що є підставою для зміни оскаржуваного рішення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Частина 1 ст. 376 ЦПК України передбачає, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків , викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст. ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 21 березня 2018 року змінити, зменшивши розмір коштів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди з 50 000 грн. до 30 000 грн. на кожного.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 31.01.2019 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Крайник Н.П.

Цяцяк Р.П.