Справа №442/3918/18
Провадження №2/442/143/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді Гарасимків Л.І.

при секретарі - Петрів В.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1

за участю позивача ОСОБА_2

спеціаліста представника відділу службу у справах дітей та органу опіки і піклування Дрогобицької міської ради - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Дрогобицької міської Ради Львівської області, Виконавчого комітету Дрогобицької міської Ради Львівської області, Комунального підприємства "Комбінат міського господарства" про відшкодування шкоди завданої ушкодження здоров"я,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2звернулася в Дрогобицький міськрайонний суд із позовом до Дрогобицької міської Ради Львівської області, Виконавчого комітету Дрогобицької міської Ради Львівської області, Комунального підприємства "Комбінат міського господарства" про відшкодування шкоди завданої ушкодження здоров"я.

Свій позов обгрунтовує тим, що 16 травня 2018 року, близько 14 години 30 хвилин, її малолітню доньку ОСОБА_4, яка поверталась із загальноосвітньої школи №17 з однокласницею ОСОБА_5, поруч з будинком 100 на вул.Самбірській, у м. Дрогобичі, накинулись дві безпритульні собаки, які вибігли із зграї загальної кількості п'ять особин, що лежали на дорозі. Собака, яка покусала дитину чорно білого окрасі середньої комплектації, внаслідок чого, шляхом укусу, нанесла тілесні ушкодження в передню частину гомілкового суглобу лівої ноги та пошкодила одяг, а собака яка порвала штани, кремового окрасу та середньої комплектації. Під час агресивних дій собак, її неповнолітня донька впала на землю. Діти не провокували собак, а просто проходили повз них, так як безпритульні собаки лежали на дорозі, тобто напад собак був безпричинний. Доказом нападу собак є штани малолітньої потерпілої, які пошкоджені собакою дірка на правій штанині, та на яких є бруд від падіння на землю, спричинені нападом собак. Причини нападу собаки на людину не завжди зрозумілі. Вони можуть зненацька проявляти агресію майже без видимих на те причин. Спровокувати її може все, що завгодно: раптовий гучний звук, жестикуляція, відчуття страху, невпевнена ходьба, навіть природне явище. Після даної події її донька плачучи та будучи дуже наляканою, зателефонувала їй та розповіла, що сталось, після чого вони терміново звернулись в Дрогобицьку міську поліклініку. Відповідно з виписки Історії розвитку дитини, лікаря хірурга ОСОБА_6 Дрогобицької міської поліклініки, ОСОБА_4 звернулась у зв'язку з скаргою на біль в ділянці лівого гомілково-ступневого суглобу при ходьбі; зі слів 16.05.2018р. вулична травма ( вкусила невідома собака по вул.Самбірській,100); діагноз - кусана рана ділянки лівого гомілково-ступневого суглобу 2 см. на 0,3 см., рану промито мильним розчином і оброблено 5% розчином йоду; призначено курс антирабічного лікування по схемі; покус зафіксовано у журнал обліку хворих, які звернулись з приводу укусів під №6. 17.05.2018р. нею подано заяву до Дрогобицького відділу поліції ГУ НП у Львівській області з приводу нападу собак на її доньку. 17.05.2018р. нею також подано заяву в Дрогобицьку міську раду з приводу нападу безпритульних собак, які спричинили тілесні ушкодження її доньці та відлову даних собак, з метою нагляду у відстійно-карантинному пункті. Згідно відповіді Дрогобицької міської поліклініки №739 від 31.05.2018р. у відповідь на адвокатський запит повідомлено, що 16.05.2018р. за медичною допомогою в КНП «Дрогобицька міська поліклініка» ДМР з приводу укусами невідомих собак звернулась 1 дитина. Згідно посадової інструкції практичним психологом була здійснена корекційно- відновлювальна робота з ученицею 22 та 23 травня. Учениця потребує подальшої корекційно-відновлювальної роботи з спостереженням за психічним станом». Просить стягнути в її користь в інтересах малолітньої ОСОБА_4 компенсацію моральної шкоди в розмірі 9000 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги позивача, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві, просить позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач - Представники Дрогобицької міської Ради Львівської області та Виконавчого комітету Дрогобицької міської Ради Львівської області в судове засідання не з»явилися, а тому суд розглянув справу у відсутності представників відповідача на підставі наявних доказів по справі.

Відповідач - Представник Комунального підприємства "Комбінат міського господарства" в судове засідання не з»явився, а тому суд розглянув справу у відсутності представника відповідача на підставі наявних доказів по справі.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, неповнолітнього свідка ОСОБА_4, яка в судовому засіданні засіданні пояснила, що 16.05.2018р., повертаючись зі шкоди додому, по вул.Самбірській, поруч із будинком №100 в м.Дрогобичі, на неї накинулися безпритульні собак та покусали її, пошкодили одяг (штани), вона змушена була звернутися до лікарів за допомогою. Вона дуже настрашилася, цей випадок постійно їй сниться, змушена була відвідувати психолога, щоб позбутися страхів, тощо, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги слід задоволити в повному обсязі з наступних причин.

У відповідності до статті 180 ЦК України, тварини є особливим об'єктом цивільних прав, на який поширюється правовий режим речі, тобто собака є майном, об'єктом права власності.

Згідно Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», безпритульні тварини - домашні тварини, що залишилися без догляду людини або утворили напіввільні угрупування, здатні розмножуватися поза контролем людини, таким чином, у суду не виникає жодного сумніву, що саме безпритульними собаками було спричинено тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_4, оскільки час нападу останніх, господарів поряд із собаками не було, на тваринах не було нашийників та будь-яких ознак, які б вказували на те, що собаки мають господарів.

Частинами 1, 2 статті 12 цього Закону визначено, що право власності або інші речові права особи, яка утримує тварину, обмежені обов'язком дотримання норм і вимог цього Закону.

Шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», собаки, незалежно від породи, належності та призначення, у тому числі й ті, що мають нашийники з номерними знаками і намордники, але знаходяться без власника на вулицях, площах, ринках, у скверах, садах, на бульварах, пляжах, у громадському транспорті, дворах та інших громадських місцях, вважаються безпритульними і підлягають вилову.

Тимчасовій ізоляції підлягають собаки, що завдали тілесних ушкоджень людині або іншій домашній тварині. Тимчасова ізоляція домашніх тварин може проводитись у примусовому порядку, якщо домашня тварина є небезпечною для оточуючих.

Для забезпечення вилову та тимчасової ізоляції собак, котів та інших домашніх тварин органами місцевого самоврядування можуть створюватися комунальні служби або підприємства з питань утримання та поводження з тваринами в населених пунктах відповідно до місцевих програм регулювання чисельності тварин у населених пунктах.

Виловлені безпритульні домашні тварини протягом семи днів з дня їх вилову обов'язково утримуються на карантинних майданчиках служби або підприємства, що здійснює вилов, і можуть бути повернуті власникам із дозволу ветеринарної установи після пред'явлення реєстраційного посвідчення та оплати вартості витрат на вилов і утримання. Якщо протягом двох місяців з моменту заявления про затримання безпритульної тварини не буде виявлено її власника або він не заявить про своє право на неї, право власності на цю тварину переходить до особи, у якої вона була на утриманні та в користуванні. У разі відмови особи, у якої безпритульна тварина була на утриманні та в користуванні, від набуття права власності на неї ця тварина переходить у власність територіальної громади, на території якої її було виявлено.

У відповідності до п.13 Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української PCP, затверджених Міністерством житлово-комунального господарства УРСР, Міністерством сільського господарства, Міністерства охорони здоров'я від 17.06.80 року, собаки, незалежно від породи, належності і призначення, в тому числі і ті, що мають ошийники з номерними знаками і намордники, які знаходяться без власника на вулицях, площах, ринках, у скверах, садах, парках, на бульварах, пляжах, у громадському транспорті, дворах та інших громадських місцях, а також бездоглядні коти вважаються бродячими і підлягають відлову.

Враховуючи положення статті 24 даного Закону, безпритульні тварини, а саме собаки, які завдали тілесних ушкоджень дитині, підлягають обов'язковому вилову та тимчасові ізоляції, даний процес частиною 3 покладено на органи місцевого самоврядування, та частина 5 вказує безпритульна тварина перебуває у власності територіальної громади, а відта судом приходить до переконання, що відповідальність за безпритульних тварин покладається на територіальні громади, на території яких їх було виявлено, а саме м. Дрогобич.

Крім того, бездіяльність відповідачів, яка полягає в тому, що останні не здійснюють жодних заходів, щодо організації та вилову безпритульних собак та їх тимчасової ізоляції, а також не розподілення тварин в відповідний притулок, така бездіяльність знаходиться в причинному зв'язку з наслідками спричинення тілесних ушкоджень малолітньої дитини.

Відповідно до пункту 30 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» до повноважень міської ради належить створення, ліквідація, реорганізація та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади, а пункт 44 - встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність. Дані правовідносини також стосуються правовідносин що виникають у сфері благоустрою населених пунктів, і спрямовується на створення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля, збереження і охорону навколишнього природного середовища, забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Відповідно до абзаців 1, 4, 6 статті 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про благоустрій населених пункті в »Благоустрій населених пунктів передбачає: розроблення і здійснення ефективних і комплексних заходів з утримання територій населених пунктів у належному стані, їх санітарного очищення, збереження об'єктів загального користування, а також природних ландшафтів, інших природних комплексів і об'єктів.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб'єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб);

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об'єктів благоустрою державної та комунальної власності.

У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об'єктів.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», рганізацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов'язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).

Рішенням Дрогобицької міської ради від 25 жовтня 2013 року №1151 затверджено «Правила благоустрою м.Дрогобича», проте попри аналіз даного документу, в ньому взагалі відсутні положення, які б врегульовували питання щодо безпритульних тварин, та відповідно з інформації офіційного інтернет сайту Дрогобицької міської ради, даним органом місцевого самоврядування, серед інших, створено Комунальне підприємство «Комбінат міського господарства».

Відповідно до підпунктом 1 пункту а) статті 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних міських рад належить управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Згідно з підпунктом 7 пункту а) статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Відповідно до статті 50 Конституції України, кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Згідно з статтею 4 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», громадяни мають право на: безпечні для здоров'я і життя навколишнє природне середовище, а тому відповідно до положення частини 3 статті 22 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», органи місцевого самоврядування зобов'язані утримувати надані в користування чи належні їм на праві власності земельні ділянки і території відповідно до вимог санітарних норм.

За змістом статтії 1166 ЦК України у правовідносинах по відшкодуванню шкоди діє презумпція вини заподіювана шкоди. Обов'язок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на позивача, відсутність вини у заподіянні шкоди повинен довести відповідач.

Відповідно до статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті порушення його прав, у тому числі за наявності душевних страждань, які фізична особа відчуває у зв'язку з пошкодженням його майна та нанесення шкоди здоров'ю. При цьому така шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її заподіяла, за наявності її вини.

Відповідно до статті 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою. Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно положень п.3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступені вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, а оскільки в судовому засіданні не спорюється той факт, що потерпіла неповнолітня ОСОБА_4 злякалася нападу двох собак, які повалили її на землю та кусали, внаслдіок чого вона від отриманих укусів відчула больовий шок та дуже болючі ушкодження м'яких тканин лівої ноги; перенесла в зв'язку з цим запальний процес ( в медичному закладі зафіксовано підвищену температур), перенесла депресію, страх, нічні кошмари, безсоння ( змушена була відвідувати психолога), пропустила заняття в школі в зв'язку з ін'єкцією антирабічними засобами, незручності під час лікування, під час ходьби та вдяганнів перший час, та факт застосування антирабічних засобів шляхом ін'єкції, а також обставина необхідності обов'язкове щеплення від сказу, так як в противному випадку та хвороби тварини, обов'язково наступає летальний випадок ( після ін'єкції антирабічного препарату відчувала загальну слабкість, нудоту), тощо, а відтак суд вважає, що позивачем доведено всі підстави для відшкодування шкоди.

Крім того, судом враховано і ту обставину, що внаслідок нападу безпритульних тварин, малолітній застосовували схему лікування антирабічними засобами, дане лікування є болісним та спричинює негативні наслідки для органів печінки та нирок, від уникнення захворювання сказом, який є надзвичайно небезпечним інфекційним захворюванням, яка супроводжується тяжким ураженням центральної нервової системи і завжди закінчується смертю.

Захворювання сказом є наслідком пізнього звертання покусаних осіб за медичною допомогою, єдина можливість уникнути смерті це щеплення. Збудник сказу (вірус) знаходиться в слині хворої тварини.

Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31 березня 1995 року з наступними змінами (надалі - Постанова), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання, що малолітня ОСОБА_4 зазнала втрат немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, так як завдана ушкодження здоров'я, а саме легке тілесне ушкодження - кусана рана ділянки гомілково-ступеневому суглобу розміром 2 см х0,3 см, враховуючи, що собаки повалили її на землю, відчувалась беззахисною та дуже налякалась розлючених собак, в зв'язку з чим застосовувалось лікування, яке розпочалось не зразу, а лише за 2 дні, оскільки в день укусу не можна робити ін»акцію.

Згідно п.5 цієї ж Постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, судом при вирішенні спору враховано всі обставини, зокрема: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайного характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Вищевказані обставини наявності завдання моральної шкоди, стверджуються належними доказами, а саме виписки з Історії розвитку дитини ОСОБА_7; копія висновку лікаря спеціаліста; висновку практикуючого психолога від 13.06.2018р.; довідкою КНП «Дрогобицька міська поліклініка» ДМР, та не викликають сумнів у їх об'єктивності, протиправність діяння її заподіювача та вина останніх в її заподіянні полягає, бездіяльністю органу місцевого самоврядування та комунального підприємства.

Визначаючи розмір завданої шкоди, виходячи із роз»яснень п.9 вказаної вище Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин та виходячи з глибини, характеру та тривалості душевних страждань та нервових переживань, враховуючи, що малолітня потерпіла ОСОБА_4 і надалі потребує корекційно- відновлювальної роботи та спостереження за психічним станом, керуючись засадами розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають до повного задоволення.

Згідно з статтею 270 ЦК України, відповідно до Конституції України фізична особа, зокрема, має право на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, на свободу пересування. Таким чином, протиправною бездіяльністю відповідача, порушено також конституційні права дитини.

Враховуючи положення статті 273 ЦК України, органи місцевого самоврядування у межах своїх повноважень забезпечують здійсненню фізичною особою особистих немайнових прав.

Відповідно до частини 2 статті 6 Закону України «Про охорону дитинства», держава гарантує дитині право на охорону здоров'я, безоплатну кваліфіковану медичну допомогу в державних і комунальних закладах охорони здоров'я, сприяє створенню безпечних умов для життя і здорового розвитку дитини, раціонального харчування, формуванню навичок здорового способу життя.

Згідно з частиною 1 статті 10 Закону України «Про охорону дитинства», кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про охорону дитинства», особи за порушенні вимог законодавства про охорону дитинства, несуть цивільно-праве, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законів України.

Згідно з статтею 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до положення частини 7 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справи Войтенко проти України, Науменко проти України).

Згідно практики Європейського суду з прав людини визначена презумпція моральної шкоди, тобто в разі порушення цивільних прав «середня», «нормальна» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути моральні страждання.

Право на відшкодування з урахуванням практики ЄСПЛ повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав.

Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги є підставними та такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 133, 141, 354 ЦПК України, ст. ст. 1166, 1167, 1173 Цивільного кодексу України, суд,-

ухвалив :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Дрогобицької міської Ради Львівської області, Виконавчого комітету Дрогобицької міської Ради Львівської області, Комунального підприємства "Комбінат міського господарства" про відшкодування шкоди завданої ушкодження здоров"я, задоволити.

Стягнути з Дрогобицької міської Ради Львівської області ( місце знаходження м.Дрогобич, пл.Ринок,1, , Виконавчого комітету Дрогобицької міської Ради Львівської області (місце знаходження м.Дрогобич, пл.Ринок,1, , Комунального підприємства "Комбінат міського господарства" ( місце знаходження м. Дрогобич, вул.П.Орлика,15 , солідарно на користь ОСОБА_2, жительки м.Дрогобича, вул.Рихтицька,37/2 ( ідентифікаційний код НОМЕР_1), яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4, компенсацію моральної шкоди в розмірі 9000 ( дев"ять тисяч) гривень.

Стягнути з Дрогобицької міської Ради Львівської області ( місце знаходження м. Дрогобич, пл. Ринок,1 , Виконавчого комітету Дрогобицької міської Ради Львівської області (місце знаходження м.Дрогобич, пл.Ринок,1 , Комунального підприємства "Комбінат міського господарства", місце знаходження м. Дрогобич, вул.П.Орлика,15 , солідарно на користь ОСОБА_2, жительки м.Дрогобич, вул.Рихтицька,37/2 ( ідентифікаційний код НОМЕР_1), яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4, витрати понесені по справі в розмірі 284 грн.

Стягнути з Дрогобицької міської Ради Львівської області, місце знаходження м. Дрогобич,пл. Ринок, 1 , Виконавчого комітету Дрогобицької міської Ради Львівської області, місце знаходження м. Дрогобич,пл. Ринок, 1 , Комунального підприємства " Комбінат міського господарства", місце знаходження м. Дрогобич, вул. П Орлика, 15 , солідарно на користь держави судовий збір в розмірі 768. 40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони у справі:

Позивач - ОСОБА_2, жителька м.Дрогобич, вул.Рихтицька,37/2 ( ідентифікаційний код НОМЕР_1)

Відповідач - Дрогобицька міська Рада Львівської області, юридична адреса : м. Дрогобич, пл.Ринок,1 ).

Відповідач - Виконавчий комітет Дрогобицької міської Ради Львівської області, юридична адреса : м.Дрогобич, пл.Ринок,1 .

Відповідач - Комунальне підприємство "Комбінат міського господарства", юридична адреса - м.Дрогобич, вул.П.Орлика, 15 .

Повний текст рішення виготовлено 06.02.2019р.

Суддя Гарасимків Л.І.