Постанова

Іменем України

04 вересня 2019 року

м. Київ

справа №200/20405/16-ц

провадження №61-3164св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи - Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора, Шевченківська районна в м. Дніпрі рада в особі Управління - служби у справах дітей, про звернення стягнення на спадкове майно, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2017 року у складі судді Шевцової Т. В. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року у складі колегії суддів:

Куценко Т. Р., Демченко Е. Л., Макарова М. О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

треті особи - Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора, Шевченківська районна в м. Дніпрі рада в особі Управління - служби у справах дітей,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

1. У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи - Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора, Шевченківська районна в м. Дніпрі рада в особі Управління - служби у справах дітей, у якому просив у рахунок погашення боргу спадкодавця ОСОБА_6 по договору позики

від 15 грудня 2014 року у розмірі 600 000 доларів США, накласти стягнення на майно, яке було прийнято відповідачами у спадщину, а саме на:

48/100 домоволодіння АДРЕСА_1 ; будинок АДРЕСА_2 ; земельну ділянку, що розташована по АДРЕСА_2 ; будівлі та споруди, що розташовані за адресою:

АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 .

2. Позовна заява мотивована тим, що за умовами договору позики, укладеним 15 грудня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , останній отримав від позивача у борг грошові кошти в розмірі 600 000 доларів США, що еквівалентно 14 904 000 грн, з кінцевим строком повернення

30 червня 2016 року.

3. У липні 2016 року позивачу стало відомо, що ОСОБА_6 помер.

4. Посилаючись на те, що кошти за договором позики не повернуто, а відповідачі є спадкоємцями позичальника ОСОБА_6 позивач просив позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

5. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська

від 23 жовтня 2017 року позов задоволено. Звернуто стягнення на спадкове майно, а саме: 48/100 частин домоволодіння

АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 по 12/100 частин кожній; будинок

АДРЕСА_2 ; земельну ділянку по

АДРЕСА_2 ; будівлі та споруди, розташовані по АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 право власності на які зареєстровано за ОСОБА_6 , шляхом визнання права власності за ОСОБА_1 з правом реєстрації вказаного майна у відповідних органах, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_6 , спадкоємцями якого є ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , за договором позики від 15 грудня 2014 року в сумі

6 281 731,17 грн. Вирішено питання судових витрат.

6. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачі у справі є спадкоємцями за законом ОСОБА_6 та відносяться до першої черги спадкування. Відповідачі прийняли спадщину, шляхом звернення у встановлений шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

7. Місцевий суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону та підтверджуються фактичними обставинами справи й дослідженими судом доказами, в тому числі поясненнями свідків.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

8. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2017 року залишено без змін.

9. Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції в межах доводів позову повно та всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

10. У касаційній скарзі, поданій у лютому 2019 року, ОСОБА_2 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

11. Касаційна скарга мотивована тим, що при розгляді справи суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та справедливому її розгляду.

12. Заявник указує, що справу розглянуто з порушенням правил територіальної підсудності, оскільки частина нерухомого майна, на яке позивач просить звернути стягнення, знаходиться в Шевченківському районі м. Дніпра, а його більша частина розташована в Новомосковському районі Дніпропетровської області, що не давало Бабушкінському районному суду

м. Дніпропетровська підстав для відкриття провадження у справі.

13. Аргументом касаційної скарги також указано те, що відмовивши у призначенні посмертної почеркознавчої експертизи для встановлення дійсності підпису ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на договорі безвідсоткової позики, суди унеможливили встановлення фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору, чим позбавили двох малолітніх дітей та одну неповнолітню дитину - особу з інвалідністю належного їм майна.

Доводи інших учасників справи

14. Інші учасники справи відзивущодо вимог і змісту касаційної скарги до суду не направили.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

15. Ухвалою Верховного Суду від 25 лютого 2019 рокувідкрито касаційне провадження у справі, справу витребувано з суду першої інстанції.

16. Ухвалою Верховного Суду 21 серпня 2019 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

17. 15 грудня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було укладено договір безвідсоткової позики, на умовах якої ОСОБА_6 , як позичальником, отримано грошові кошти в розмірі 600 000 доларів США, які зобов`язався повернути до 30 червня 2016 року.

18. Відповідно до пункту 3.3 наведеного вище договору позики, позичальник у підтвердження отриманих коштів передає до укладення цього договору продавцю оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно, а саме: будинок АДРЕСА_2 ; земельну ділянку по АДРЕСА_2 ; будівлі та споруди, розташовані по АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 .

19. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер.

20. Після смерті ОСОБА_6 державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори Черновською Л. Г. була відкрита спадкова справа.

21. Спадкоємцями після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 є відповідачі: ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які прийняли спадщину, а саме: 48/100 частин домоволодіння

АДРЕСА_1 ,; будинок АДРЕСА_2 ; земельну ділянку по АДРЕСА_2 ; будівлі та споруди, розташовані по АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 .

22. Відповідно до звітів оцінювача вартість спадкового майна складає

6 281 731,17 грн, що є значно нижче боргу померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6

23. Спадкоємцями право власності зареєстровано лише на

домоволодіння АДРЕСА_1 .

24. 06 липня 2016 року позивач звернувся до Сьомої Дніпропетровської нотаріальної контори з претензією кредитора, на що 14 липня 2016 року отримав відповідь від завідуючої Сьомої Дніпропетровської нотаріальної контори про передачу спадкоємцям ОСОБА_6 претензії (вимоги).

25. 07 липня 2016 року, позивач особисто звернувся до спадкоємців з претензією кредитора, та отримав негативну відповідь про її задоволення.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

26. Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

27. Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

28. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

29. Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

30. Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

31. Предметом позову у справі, яка переглядається, є звернення стягнення на спадкове майно шляхом визнання права власності у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , перед ОСОБА_1 за договором позики від 15 грудня 2014 року.

32. Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

33. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні.

34. За змістом статті 1281 ЦК Україникредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

35. Відповідно до положень статті 1282 ЦК Україниспадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

36. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

37. Задовольняючи позов, суд обмежився посиланням на те, що відповідачі є спадкоємцями померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , наведені вище норми матеріального права не врахував та не встановив частку вартості майна, одержаного у спадщину кожним із спадкоємців.

38. Пред`являючи позов, ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності на домоволодіння, земельну ділянку, будівлі та споруди, комплекс бази відпочинку.

39. Суд вважав, що позивачем обрано належний спосіб захисту, оскільки за положеннями статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є визнання права.

40. Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачено лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В усіх інших випадках право власності набувається з незаборонених законом підстав, зокрема, з правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

41. Стаття 392 ЦК України не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

42. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

43. Оскільки відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статті 392 цього Кодексу.

44. Зі змісту, укладеного 15 грудня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , договору безвідсоткової позики не вбачається, що сторони погодили право кредитора на звернення стягнення в разі невиконання позичальником умов договору щодо повернення позики.

45. Матеріали справи також не містять відомостей щодо накладення будь-яких обтяжень на спірне майно.

46. Передача позичальником правовстановлюючих документів на нерухоме майно кредитору не свідчить про накладення обтяження.

Щодо заяви про затвердження мирової угоди

47. На адресу Верховного Суду надійшла нотаріально посвідчена заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про затвердження мирової угоди. До заяви додано текст мирової угоди.

48. Наведена заява не може бути задоволена з огляду на таке.

49. За приписами статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

50. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

51. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

52. Частиною першою статті 256 ЦПК України встановлено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

53. Надана суду заява не містить відомостей про обізнаність сторін щодо наслідків затвердження мирової угоди.

54. Крім того, відповідачами у справі також є неповнолітня та малолітні діти, спадковим майном яких управляє їх мати ОСОБА_2 , однак матеріали мирової угоди не свідчать, що було заслухано думку органу опіки та піклування щодо такої угоди.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

55. У силу положень статті 400 ЦПК України касаційний суд позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанції, та давати оцінку доказам, які судами не досліджено, а відтак, не має можливості вирішити спір по суті за результатами касаційного перегляду.

56. Згідно з пунктами 1, 2 частини третьою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

57. За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи апеляційним судом не встановлені, ухвалені у справі судові рішення не може вважатись законними і обґрунтованими та в силу статті 411 ЦПК України підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

2. Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 грудня

2018 року скасувати.

3. Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська