Справа № 495/5367/19
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

13 вересня 2019 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Савицького С.І.

при секретарі Гасанзаде М.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань цивільну справу у м. Білгород-Дністровському за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на об`єкт нерухомого майна, суд -

ВСТАНОВИВ:

25.06.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на об`єкт нерухомого майна, згідно якого позивач просить:

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 11.10.2001 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у представництві Одеської товарної біржі у м. Білгород-Дністровському та зареєстрованого в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю 11.10.2001 року, за реєстраційним №2068/Б.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 29.08.1995 року Білгород-Дністровським МВ УМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 26,8 кв.м., корисна площа 14,2 кв.м., житловою площею 17,44 кв.м., допоміжною площею 15,7 кв.м., яка в цілому складається з: 1 коридор, 2 санвузол, 3 кухня, 4 комора, 5 житлова.

У судове засідання позивач, не з`явився, але надав заяву про розгляд справи в його відсутність, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує.

В судове засідання відповідач не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позивні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Згідно ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, пояснення відповідача (відзив), об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

Згідно ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до приписів ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно із змістом ст.ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства України. Кожна особа має право на судовий захист. Отже об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

З позову вбачається, що 11.10.2001 року між позивачем ОСОБА_1 з однієї сторони, та відповідачем ОСОБА_2 , з іншої сторони укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна за № 2068/Б у представництві Одеської товарної біржі у м. Білгород-Дністровському.

Згідно із цим договором ОСОБА_1 придбав належну відповідачу ОСОБА_2 квартиру за АДРЕСА_2 АДРЕСА_3 загальною площею - 26,8 кв.м., корисна площа - 14,2 кв.м., житловою площею - 17,44 кв.м., допоміжною - 15,7 кв.м., яка в цілому складається з: 1 - коридор, 2 - санвузол, З - кухня, 4 - комора, 5 - житлова.

Вищезазначений об`єкт нерухомості ОСОБА_1 було придбано у відповідача ОСОБА_2 за 2 350 гривень 00 копійок, які останній отримав до підписання даного договору.

Даний договір у відповідності до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» зареєстрований на Одеській товарній біржі в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний № НОМЕР_3 / НОМЕР_4 від 11.10.2001 року.

Такий договір сторонами нотаріально посвідчений не був, оскільки, чинним законодавством не було передбачено нотаріальне посвідчення такого договору, укладеного на товарній біржі.

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на квартиру за АДРЕСА_1 , інвентарна справа № 618, відповідно до якого ОСОБА_1 також являється власником зазначеної квартири.

На сьогоднішній день ОСОБА_1 має намір розпорядитися належною йому на підставі вказаного правочину квартирою, однак як йому стало відомо, в силу положень ст.ст. 203, 657 Цивільного кодексу України такий вид договір має бути посвідчений нотаріально, недодержання нотаріальної форми такого договору у відповідності до ст.215 Цивільного кодексу України є підставою для визнання його недійсним.

У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В зв`язку з цим, згідно ч.2 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Крім того, ч.1 ст.317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Також, як зазначено в ч.1 та ч.2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч.1 ст.321 ЦПК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як вбачається, з відповіді КП БТІ від 04.09.2019 року, що станом на 31.12.2012 року власником квартири АДРЕСА_1 був ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 26.05.1994 року.

Також комунальне підприємство «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» не проводило державну реєстрацію права власності квартири АДРЕСА_1 на підставі договору № 2068/Б купівлі-продажу нерухомого майна від 11.10.2001 року.

З підстав передбачених ст.ст. 316, 317, 319, 658 ЦК України, вбачається, що відповідач ОСОБА_4 на момент укладання та підписання договору купівлі-продажу в представництві Одеської товарної біржі у м. Білгород-Дністровському не мав повного законного право на розпорядження спірною квартирою, проводити будь-які дії щодо її відчуження, оскільки не перебував у статусі «власника».

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на об`єкт нерухомого майна не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 70, 71, 80, 263-265, 316, 317, 321, 328, 354 Цивільного кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В позовній заяві ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на об`єкт нерухомого майна відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: С.І. Савицький