Справа № 562/1155/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" січня 2019 р. Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Шуляка А.С.

при секретарі Солдатовій О.Д.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

представника відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Здолбунів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_8 районна державна нотаріальна контора про встановлення факту батьківства, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом в якому просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт батьківства ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, відносно дочки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки м.Рівне, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 року зроблено запис № 3650.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 1989 року її батьки ОСОБА_11 та ОСОБА_9 проживали однією сім'єю без шлюбу. На дату її народження, ІНФОРМАЦІЯ_2 року шлюб між батьками у встановленому порядку не був зареєстрований, так як батько юридично перебував в іншому шлюбі, який було розірвано в 1994 році в зв'язку з чим в її свідоцтві про народження зазначено батьком ОСОБА_12. Вказаний запис про батька було здійснено зі слів матері. За життя батька вони не задумувалися над формальностями і не ставили питання про оформлення батьківства. Батько ніколи не заперечував, той факт, що він є її батьком. Факт батьківства ОСОБА_9 відносно неї підтверджується спільним проживанням і веденням спільного господарства з її матір'ю ОСОБА_11 Він постійно приймав участь в її вихованні та утриманні матеріально, організовував її весілля. Батьки її батька - дід та баба вважали її своєю внучкою, а рідна сестра ОСОБА_7 - племінницею, постійно вітала з днем народження. Відповідачі по справі називали її своєю сестрою. ІНФОРМАЦІЯ_3 року її батько - ОСОБА_9 помер. Факт встановлення батьківства їй необхідний для прийняття спадщини.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю та просять задовільнити їх.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 просили в позові відмовити. Допитані як свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вказали, що позивачка не є дочкою їх батька ОСОБА_9 Останні п'ять років батько проживав АДРЕСА_2 з іншою жінкою, а не з матір'ю позивачки ОСОБА_11 Відносини між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 були неприязні. В останні роки ні матір позивачки, ні позивачка не приїжджали до ОСОБА_9 Чи забирав ОСОБА_9 позивачку з пологового будинку та чи приймав участь в організації весілля не знають.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_3 пояснив суду, що йому відомо, що його батько ОСОБА_9 проживав з ОСОБА_11 Той факт, що позивачка не є дочкою ОСОБА_3 йому відомо зі слів.

Представник відповідача ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_14 позов не визнав та пояснив, що позивачем не надано достатніх, обґрунтованих, належних та допустимих доказів стосовно позовних вимог. Просив в позові відмовити.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши інші докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Свідок ОСОБА_15 дала суду показання, що разом з чоловіком проживала по сусідству з ОСОБА_9 Кошти на його утримання, лікування та поховання надавала його рідна сестра ОСОБА_7 Позивачка участі в утриманні ОСОБА_9 не приймала. При цьому, свідок ОСОБА_15 вказала, що вона з чоловіком вітали позивачку з днем народження, були на весіллі, де також був і ОСОБА_9

Свідок ОСОБА_16 вказав, що останні роки він постійно все допомагав ОСОБА_9 Його мати - ОСОБА_7 яка є також відповідачем по справі передавала через нього кошти для ОСОБА_9 За цей період позивачка лише декілька разів приїжджала до ОСОБА_9 Кошти на поховання надала ОСОБА_7 Також свідок дав пояснення, що ОСОБА_11 мала намір забрати ОСОБА_9 на лікування в м.Рівне, проте лікарі заборонили, оскільки його не можна було рухати. Позивачка приїжджала до ОСОБА_9 приблизно раз в два місяці і ночувала в нього, називала його татом.

Свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що вона проживала з ОСОБА_9 з 1989 року по 2017 рік. ІНФОРМАЦІЯ_2 року в них народилася дочка. В пологовий будинок її завозив ОСОБА_9 Також ОСОБА_9 разом з своєю рідною сестрою ОСОБА_7 забирав її з пологового будинку. Перед тим ОСОБА_7 прибрала в квартирі, куди вона з ОСОБА_9 переїхали. Хрестили дочку в м.Здолбунові, а самі хрестини робили в належній їм квартирі на вул.Білій в м.Рівне. Частину продуктів на хрестини надавала мати ОСОБА_9 та його сестра ОСОБА_7 На хрестинах були батьки ОСОБА_9 та його сестра ОСОБА_7 ОСОБА_9 возив дочку в садочок, школу. Оскільки на дату реєстрації народження дочки ОСОБА_9 юридично перебував в іншому шлюбі то він не міг бути вказаний як батько дитини. Їм порадили зареєструвати дочку як одинокій матері щоб отримувати ряд пільг. На всі дні народження, як батьки ОСОБА_9, так і його сестра ОСОБА_7 та її син з дружиною вітали позивачку, всі разом збиралися на великі релігійні свята в м.Здолбунові. Практично вся родина ОСОБА_9 була на весіллі в позивачки. ОСОБА_7 сприймала позивачку як племінницю. Батьки ОСОБА_9 називали позивачку внучкою. Ніхто ніколи не ставив під сумній той факт, що позивачка є дочкою ОСОБА_9 Крім того, коли ОСОБА_9 знаходився у лікарні, то позивачка постійно перебувала з ним.

Судом встановлено, що батьки позивачки ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживали однією сім'ю та перебували у фактичних шлюбних відносинах. Даний факт встановлено рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 27.12.2017р. у справі № 562/3272/17.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 року відділом ЗАГС м.Рівне вбачається, що ОСОБА_17 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м.Рівне, про що вчинено запис № 3650. Батьками записані ОСОБА_12 та ОСОБА_11.

На час народження позивачки - ІНФОРМАЦІЯ_2 року шлюб між її батьками не було зареєстровано і тому у свідоцтві про народження заявниці її батьком зазначено ОСОБА_12. Даний запис було зроблено зі слів матері.

У липня 1998 року батьки позивачки зареєстрували шлюб, проте формально, в силу обставин, пов'язаних з приватизацією житла, розірвали його у вересні того ж року, хоча постійно всі разом проживали однією сім'єю.

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого 22 травня 2017 року ОСОБА_8 районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Рівненській області вбачається, що батько позивачки - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, про що складено відповідний актовий запис № 146.

04 червня 2011 року ОСОБА_17 у відділі РАЦС м.Рівне зареєструвала шлюб з ОСОБА_18. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_18, дружини ОСОБА_18.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_20 дали показання про те, що вони є хресними батьками позивачки і їм відомо, що її батьком є ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року. За життя ОСОБА_9, ОСОБА_11 разом з своєю донькою ОСОБА_17 проживали однією сім'єю. Христили дитину в м.Здолбунів в церкві. На хрестинах дочки були батьки ОСОБА_9, його сестра ОСОБА_7 На днях народження були рідні ОСОБА_9 і ніхто з них ніколи не ставив під сумнів, що позивачка не є його дочкою.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснив, що він працював разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_11 і достовірно може ствердити, що в них в 1991 році народилася дочка ОСОБА_22.

Свідок ОСОБА_23 дала показання, що вона проживає поряд з сім'єю ОСОБА_7 та ОСОБА_9. Позивачку знає майже з народження. Вона постійно приїжджала до діда і баби в м.Здолбунів, які називали її внучкою. Позивачка фактично зростала в м.Здолбунів на вул.Парковій, святкувала всі свята, ОСОБА_9 називав її дочкою. На весіллі позивачки були присутні дід з бабою та родина ОСОБА_7.

Свідок ОСОБА_13 дав показання, що сім'ю він знає з самого дитинства, оскільки вони проживали в одному будинку. ОСОБА_9 возив його та позивачку в школу, забирав зі школи. ОСОБА_9 ніжно ставився до позивачки, називав її дочкою. До ОСОБА_7 позивачка зверталася «тітка». Позивачка досиь часто їздила в м.Здолбунів до діда та баби - батьків ОСОБА_9

Свідок ОСОБА_24 пояснила суду, що з ОСОБА_9 та ОСОБА_11 вони товаришували сім'ями. ОСОБА_9 практично завжди називав позивачку дочкою, рідко по імені. На всіх днях народження вони були разом і вся родина ОСОБА_9 сприймала позивачку як до дочку ОСОБА_9

Як вбачається з заяви від 25.05.2017р. № 226, яка міститься у спадковій справі № 85/2017 відповідач ОСОБА_7 зазначила, що іншими спадкоємцями крім неї є діти спадкодавця ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1.

В довідці виданій Рівненським МБТІ про склад сім'ї наймача зазначено, що у квартирі за адресою АДРЕСА_3 проживають ОСОБА_9 - основний квартиронаймач та ОСОБА_17 - дочка.

З змісту листів, долучених до матеріалів справи, оригінали яких були оглянуті в судовому засіданні, які передавалися ОСОБА_9 в пологовий будинок для ОСОБА_11 вбачається, що він визнавав, що позивачка є його дочкою.

Відповідно до ч.3 ст.128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Відповідно до ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Відповідно до ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю (в редакції 1969 року) та Пункту 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір»ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Відповідно до ст.55 Кодексу про шлюб та сім'ю України в редакції 1969 року, якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім.»я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її народження, запис відомостей про матір і батька дитини провадиться за правилами, викладеними в цій статті за заявою осіб, зазначених у статті 163 цього Кодексу.

Згідно п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5 суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини.

Заперечуючи проти позову відповідачі посилалися на те, що рішенням Рівнеського міського суду від 14.02.2011 р. за позовом ОСОБА_11 було розірвано договір найму кімнати квартири АДРЕСА_1 та виселено ОСОБА_9 з кімнати квартири АДРЕСА_1.

Проте, дана обставина жодним чином не спростовує той факт, що ОСОБА_9 не міг бути батьком позивачки. В матеріалах вказаної цивільної справи № 2-502/11, яка була оглянута в судовому засіданні, відсутні будь-які дані, які б стверджували, що ОСОБА_9 не є батьком позивачки.

Що стосується заперечень відповідачів про те, що ОСОБА_9 не є батьком ОСОБА_1, то ними не надано жодного належного доказу. Крім того, з свідчень свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 вбачається, що ОСОБА_9 фактично підтримував сімейні відносини з позивачкою, будь-яких висловлювань, які б спростовували той факт, що вона є лише дочкою ОСОБА_11 з якою він проживає і не є його дочкою ніколи не висловлював.

За таких обставин суд приходить до висновку, що в ході розгляду справи доведено факт батьківства ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно дочки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Керуючись ст.ст.12, 81, 82, 258, 263, 265, 268, 319 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовільнити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, відносно дочки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки м.Рівне, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 року зроблено запис № 3650.

Рішення може бути оскарженим в Рівненський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається в Рівненський апеляційний суд через Здолбунівський районний суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішенння суду виготовлено 01 лютого 2019 року.

Суддя