Постанова

Іменем України

12 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 757/43307/16-ц

провадження № 61-30471св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Олійник А. С. (суддя - доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю "Політека"

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 07 листопада 2017 року у складі судді Пікуль А. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Політека» (далі - ТОВ «Політека») про захист честі, гідності, ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, спростування недостовірної інформації.

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_2 поширив у мережі Інтернет за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5/ щодо позивача інформацію: « ІНФОРМАЦІЯ_9» та « ІНФОРМАЦІЯ_7», яка є неправдивою та наклепницькою, звинуваченням позивача у злочинних діях, зокрема, у вчиненні військового злочину та корупційних правопорушень, що не відповідає дійсності та є такою, що принижує честь, гідність, ділову репутацію позивача як публічної, відомої та законослухняної людини.

Позивач просив суд визнати недостовірною, наклепницькою та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію інформацію, поширену відповідачами ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а саме: «ІНФОРМАЦІЯ_9»; « ІНФОРМАЦІЯ_7»; зобов`язати ОСОБА_2 , ТОВ «Політека» спростувати поширену недостовірну та наклепницьку інформацію, у який вона була поширена ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме розмістити спростування на веб-сайті « politeka .net» у мережі Інтернет протягом 10 календарних днів після набрання законної сили рішенням суду, шляхом розміщення резолютивної частини судового рішення у цій справі із зазначенням, що розповсюджена ОСОБА_2 інформація є недостовірною, наклепницькою і такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію позивача; стягнути з відповідачів ОСОБА_2 , ТОВ «Політека» грошові кошти у сумі 1 000 000,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 11 липня 2017 року позов задоволено частково. Визнано недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 , інформацію, поширену ОСОБА_2 , шляхом оприлюднення ІНФОРМАЦІЯ_3 року в мережі Інтернет за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_8», а саме: - «ІНФОРМАЦІЯ_9»; « ІНФОРМАЦІЯ_7». Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 1 000,00 грн, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 240,00 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з доведеності недостовірності інформації поширеної ОСОБА_2 .

Суд погодився з доводами позивача про заподіяння йому моральної шкоди, однак, з урахуванням відсутності доказів існування обставин, на які позивач посилається, зокрема на стан здоров`я, вимушені зміни у життєвому укладі, характеру душевних страждань та інших обставин, суд визначив розмір її відшкодування у сумі 1 000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 07 листопада 2017 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 11 липня 2017 року у вказаній справі відмовлено.

Ухвалу мотивовано тим, що ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 липня 2017 року залишено без руху та запропоновано подати заяву про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення строку. Заявник апеляційної скарги не усунув її недоліки, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 07 листопада 2017 року, передати справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції

27 листопада 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за вказаною касаційною скаргою.

14 травня 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до розпорядження від 05 червня 2019 року № 592/0/226-19 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи», відповідно до пунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року №7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки» доповідачем у справі відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Олійник А. С.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційну скаргу мотивовано тим, щооскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції є неправомірною, прийнята з грубим порушенням норм процесуального права. Апеляційним судом порушено статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтю 129 Конституції України та статтю 14 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», оскільки відмовивши у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 липня 2017 року, апеляційний суд порушив право позивача на судовий захист. Крім того, зазначені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження причини, є поважними. Строк на апеляційне оскарження пропущений у зв`язку з тим, що представники позивача були позбавлені можливості самостійно прийняти рішення щодо апеляційного оскарження, а позивач, у зв`язку з його перебуванням за кордоном, із повним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 липня 2017 року ознайомився лише 20 вересня 2017 року та прийняв рішення про необхідність його апеляційного оскарження.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 11 липня 2017 року вказаний позов задоволено частково.

11 жовтня 2017 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 13 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 11 липня 2017 року залишено без руху.

Копію зазначеної ухвали вручено уповноваженій особі 23 жовтня 2017 року, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення, завірене штемпелем поштового відділення та підписом начальника поштового відділення.

02 листопада 2017 року на виконання вимог ухвали ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 подав до суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 липня 2017 року.

Заява про поновлення строку на апеляційне оскарження мотивована тим, що позивач не мав змоги особисто подати апеляційну скаргу на оскаржуване рішення суду з огляду на фактичне проживання тривалий час за кордоном - у Грузії, з повним текстом рішення він ознайомився 20 вересня 2017 року.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 у період з 10 вересня 2017 року по 21 вересня 2017 року перебував у відрядженні в Іспанії, у зв`язку з чим не мав змоги подати апеляційну скаргу, а у період з 21 вересня 2017 року до 10 жовтня 2017 року перебував у щорічній основній відпустці. У перший день після виходу з відпустки - 11 жовтня 2017 року ОСОБА_3 поспілкувався зі своїм довірителем - ОСОБА_1 , та у той же день склав і подав апеляційну скаргу на оскаржуване рішення суду.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Положення пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України визначає одну з основних засад судочинства - забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, і таким чином закріплює гарантії перевірки в апеляційному порядку судових рішень.

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України 2004 року, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Право кожного на судовий захист закріплено також у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яким гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Згідно з частиною першою статті 294 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Відповідно до частини першої статті 38 ЦПК України 2004 року сторона, третя особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження (крім справ про усиновлення) можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника.

Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України 2004 року представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа.

Із системного аналізу положень статей 26, 38, 44, 76 ЦПК України 2004 року випливає, що надане процесуальним законом право особі брати участь у справі через представника, передбачає вчинення представником від імені та в інтересах особи певних юридичних дій, що позбавляє сторону або третю особу необхідності їх вчиняти самостійно.

Відповідно до частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані поважними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буду подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Згідно частини першої статті 73, частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року апеляційний суд за заявою особи може поновити процесуальний строк на апеляційне оскарження судового рішення у разі наявності поважних причин пропущення цього строку.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 297 ЦПК України 2004 року до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 ЦПК України 2004 року, а також у разі несплати судового збору, застосовуються положення статті 121 ЦПК України 2004 року.

Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (справа «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine) від 03 квітня 2008 року). Якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача «поважних причин» для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення. Поновлення пропущеного строку оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин є порушенням принципу правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Таким чином, поновлення пропущеного процесуального строку можливе лише у випадку поважності пропуску такого строку, про що суд має зазначити в ухвалі.

Доводи касаційної скарги є необгрунтованими з огляду на таке.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив з того, що у заяві про поновлення строку заявник не зазначив, чим підтверджується обставина перебування ОСОБА_1 за кордоном у період з моменту ухвалення оскаржуваного рішення суду та до моменту фактичного ознайомлення позивача з повним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 липня 2017 року. Докази у справі спростовують вказану обставину.

Згідно з копією довіреності 19 липня 2017 року у м. Києві ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 представляти його інтереси. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Магомедовою М. Г. та зареєстрована в реєстрі за №2172.

Перебування представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , у щорічній відпустці у період з 21 вересня 2017 року по 10 жовтня 2017 року, як підстава неподання апеляційної скарги у період з 21 вересня 2017 року по 30 вересня 2017 року не може бути визнано поважною причиною пропуску строку, оскільки особа, яка подала апеляційну скаргу, не навела переконливі аргументи, що інші представники ОСОБА_1 були об`єктивно позбавлені можливості подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання повного рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 липня 2017 року (з 20 вересня 2017 року).

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що наведені представником позивача обставини у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження не відповідають матеріалам справи.

Відповідно до змісту заяви та доданої до неї копії наказу АО "Лігітейшн Груп" №23-К, ОСОБА_3 перебував у щорічній основній відпустці у період з 21 вересня 2017 року до 10 жовтня 2017 року включно, та подав апеляційну скаргу 11 жовтня 2017 року.

Апеляційна скарга в інтересах ОСОБА_1 складена його представником ОСОБА_3 03 жовтня 2017 року та подана до суду першої інстанції 04 жовтня 2017 року, що підтверджується відтиском штемпеля Печерського районного суду м. Києва на титульній сторінці апеляційної скарги.

11 серпня 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_7 отримала один виконавчий лист на виконання рішення Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/43307/16-ц, що свідчить про обізнаність із рішенням та відсутність у сторони позивача наміру оскаржувати вказане рішення.

З огляду на зазначені заявником обставини на обгрунтування підтвердження причин пропуску строку та надані докази, суд апеляційної інстанції обгрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

З огляду на викладене, апеляційний суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку на апеляційне оскарження оцінив доводи щодо причин його пропуску, зробив мотивований висновок щодо неповажності причин пропуску такого строку та виклав відповідні висновки в оскаржуваному судовому рішенні.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, Верховний С уд вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 07 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко