233 № 233/4314/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року м.Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі :

головуючої судді Бєлостоцької О.В.,

за участю

секретаря Теліціної О.О.,

позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника позивача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , третя особа - Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради Донецької області про усунення перешкод у праві користування жилим приміщенням та вселення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 та неповнолітня ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5 в якому зазначили, що з 2002 року вони разом із ОСОБА_6 , який є їх чоловіком та батьком відповідно, мешкали в будинку АДРЕСА_1 , який на праві власності належить відповідачу по справі. Під час проживання в будинку вони мешкали однією сім`єю із відповідачем. Ними з чоловіком неодноразово здійснювались ремонти в будинку, в тому числі здійснювалась заміна системи опалення, був придбаний новий газовий котел, замінені пластикові вікна, сплачувалась вартість комунальних послуг. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, після чого стосунки між ними та ОСОБА_5 погіршились, а згодом останній змінив замки на вхідних дверях будинку та хвіртці, з огляду на що, не зважаючи на те, що в будинку знаходяться належні їм речі, вони позбавлені можливості потрапити до будинку та проживати в ньому. Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять усунути перешкоди в користуванні ними приміщенням жилого будинку АДРЕСА_1 та вселити їх в зазначений будинок.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , яка є законним представником неповнолітньої ОСОБА_2 , та її представник - адвокат Шпільов С.І. підтримали заявлені позовні вимоги.

Позивач ОСОБА_1 пояснила, що після укладення шлюбу із ОСОБА_6 вони мешкали в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 , яка була подарована її батьками. Після народження дитини - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свекор ОСОБА_5 став наполягати на тому, щоб вони з чоловіком та дитиною переїхали до належного йому будинку. Вони з чоловіком погодились на пропозицію свекра та 05 грудня 2002 року переїхали до будинку АДРЕСА_1 , а гроші, отримані від продажу квартири витратили на ремонт вказаного будинку. З 2002 року до 2018 року вони мешкали із свекром та свекрухою однією сім`єю, вели спільне господарство, разом харчувались, порались по городу. ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік - ОСОБА_6 помер, після чого вони з донькою до 22 червня 2018 року продовжували мешкати в зазначеному будинку разом із свекрами. В травня 2018 року донька відповідача по справі - ОСОБА_9 стала телефонувати останньому та налаштовувати проти неї та онуки, внаслідок чого відносини між ними без будь-яких вагомих причин погіршились і відповідач став погрожувати вигнати їх з будинку, у зв`язку з чим вона вимушена була звертатись до поліції та інших органів за захистом своїх прав та прав своєї дитини. Їй було відомо про намір ОСОБА_9 приїхати до м.Костянтинівка, тому не бажаючи загострення стосунків, задля уникнення конфліктних ситуацій, вони з донькою 22 червня 2018 року поїхали в гості до її матері, а коли повернулись 02 липня 2018 року, то виявили, що замки в дверях та хвіртці поміняні, через що вони не змоги потрапити до будинку, де залишились всі їх речі. З того часу вони позбавлені можливості мешкати за місцем своєї реєстрації. ІНФОРМАЦІЯ_4 у її свекрухи - ОСОБА_10 день народження з приводу чого ОСОБА_11 пішла її привітати, але до будинку не потрапила, оскільки її виштовхала ОСОБА_9 , а квіти та цукерки викинула. Не заперечувала, що їй належить 1/3 частка в квартирі матері.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання 04 вересня 2019 року не з`явилась, надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та підтримала заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача - адвокат Шамардін В.М., який не скористався своїм правом подати відзив по позовну заяву та долучити докази на підтвердження заперечень, просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посилаючись на недоведеність того, що позивачки з поважної причини не проживають в будинку АДРЕСА_1 , зважаючи на що вони можуть бути визнані особами, що втратили право користування жилим приміщенням цього будинку. В обґрунтування заперечень представник відповідача послався на належність ОСОБА_1 частки в квартирі її матері та на те, що після смерті ОСОБА_6 позивачка по справі вже не проживала із свекрами однією сім`єю. Не заперечував, що в 2002 році позивачка із дитиною вселились і мешкали в будинку АДРЕСА_1 зі згоди ОСОБА_5 , який станом на теперішній час не звертався до суду з позовом про визнання їх особами, що втратили право користування будинком. Визнав, що ОСОБА_5 заперечує проти проживання невістки та онуки в належному йому будинку. Не заперечував, що в теперішній час замки в будинку поміняні.

Представник Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав висновок від 14 січня 2019 року № 63/26.

Свідок ОСОБА_12 , яка є матір`ю позивачки ОСОБА_1 , в судовому засіданні пояснила, що вони з чоловіком купили доньці квартиру, яку згодом було продано у зв`язку з тим, що свекор ОСОБА_5 запропонував молодій родині мешкати в належному йому будинку АДРЕСА_1 . Ніяких домовленостей щодо порядку користування будинком не було. Кошти від продажу квартири були витрачені на облаштування зазначеного будинку. Молода родина з 2002 року мешкала із свекрами однією родиною, мали спільне господарство, разом харчувались, ОСОБА_1 дбала про свекрів. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її зять - ОСОБА_6 , після чого донька з дитиною деякий час продовжували мешкати в зазначеному будинку, а згодом відносини між ОСОБА_1 та свекром погіршились через вплив доньки останнього - ОСОБА_9 , яка погрожувала вигнати ОСОБА_13 з дитиною з будинку. Влітку донька з онукою переїхали на деякій час до неї, оскільки приїхала ОСОБА_9 , з якою вони не хотіли загострення конфліктної ситуації, після чого більше до будинку потрапити не змогли, оскільки замки були поміняні. Більше того, ОСОБА_14 хотіла привітати бабусю ОСОБА_10 із днем народження, але ОСОБА_9 виштовхала її з двору. Інтересу до зареєстрованого місця проживання позивачки не втратили і мають намір проживати в будинку АДРЕСА_1 .

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що мешкає неподалік, особисто знайома із сім`єю ОСОБА_16 та працює разом із позивачкою по справі. Їй відомо про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2002 року по 2018 рік в мешкали в будинку АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_6 позивачка разом із донькою ще деякий час мешкали в зазначеному будинку, а потім перестали. В родині були гарні стосунки, ОСОБА_17 ніколи не скаржились ані на невістку, ані на онуку, мешкали однією родиною, мали спільний холодильник та пральну машину; позивачка ставилась до свекрів як до своїх батьків.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснила, що з 2014 року працює разом із позивачкою по справі, є листоношею на дільниці, до якої віднесено вулицю ОСОБА_19 Вона кожного місяця приносила за місцем проживання пенсію свекрам ОСОБА_1 , які отримували її особисто. Зазначає, що стосунки в сім`ї були доброзичливі, господарство - спільне. В теперішній час ОСОБА_1 разом із дитиною мешкають у матері. З будинку АДРЕСА_1 виїхала через конфлікт зі свекром.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснив, що мешкає неподалік від ОСОБА_16 , тривалий час підтримував дружні стосунки із ОСОБА_6 , який разом із дружиною, дитиною та батьками мешкав в будинку АДРЕСА_1 . Вказані особи мешкали як одна сім`я, вели спільне господарство, разом харчувались. Батьки ОСОБА_6 добре ставились до невістки та онуки, ніколи не скаржились. Після смерті ОСОБА_6 сестра останнього стала висувати претензії ОСОБА_1 стосовно її проживання в будинку. ОСОБА_1 з дитиною поїхали в гості, а коли повернулись, то потрапити до будинку вже не змогли.

Свідок ОСОБА_21 , яка є двоюрідною племінницею відповідача ОСОБА_5 пояснила, що мешкає по АДРЕСА_3 і їй відомо про те, що після одруження ОСОБА_1 та ОСОБА_6 мешкали в квартирі, а потім погодились на пропозицію ОСОБА_5 , продали квартиру та переїхали до будинку АДРЕСА_1 . За гроші, отримані від продажу квартири придбали меблі, холодильник, робили ремонт в будинку. ОСОБА_1 , її чоловік та батьки останнього мешкали однією родиною, разом харчувались, відзначали свята. Ставлення до онуки та невістки було гарним. В ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер, а його дружина з дитиною продовжували деякий час мешкати в зазначеному будинку та доглядати за свекром та свекрухою. Влітку 2018 року ОСОБА_1 попросила її приглянути за будинком на час її тимчасової відсутності, на що вона погодилась. Після повернення ОСОБА_1 з дитиною не змогли потрапити до будинку, оскільки донька ОСОБА_5 - ОСОБА_9 , яка приїхала напередодні, змінила замки і не пускала їх до двору, зазначивши, вони в будинку мешкати не будуть. Припускає, що ОСОБА_9 посприяла погіршенню стосунків між сторонами по справі, оскільки раніше відносини в сім`ї були доброзичливі.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , яка є законним представником неповнолітньої ОСОБА_2 , представника позивача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 , допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що відповідач ОСОБА_5 є власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.104-107).

В зазначеному будинку з 07 жовтня 2006 року зареєстрована відповідачка - ОСОБА_1 , яка є невісткою відповідача ОСОБА_5 , що підтверджується позначкою про реєстрацію місця проживання в паспорті (а.с.6-9).

В будинку АДРЕСА_1 з 07 жовтня 2006 року по теперішній час зареєстрована онука відповідача по справі - неповнолітня ОСОБА_2 , що підтверджується адресною карткою (а.с.14) та довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 555 від 20 січня 2017 року (а.с.16).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 батьками неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є позивачка по справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (а.с.13).

ОСОБА_6 , який є чоловіком ОСОБА_1 та батьком неповнолітньої ОСОБА_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 (а.с.11).

Після смерті чоловіка між позивачкою по справі та свекром - ОСОБА_5 склались конфліктні, неприязні відносини на грунті перешкод з боку останнього невістці та онучці проживати в будинку АДРЕСА_1 , з приводу чого та з метою запобігти порушенню її прав та прав її дитини на житло, ОСОБА_1 зверталась із відповідними заявами до Служби у справах дітей Костянтинівської міської ради, ЖЕК-№4, КП «Служба єдиного замовника, Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області», сектору реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання (а.с.17-30).

На підтвердження того, що вони мешкали із свекром однією родиною, ремонтували та облаштовували з чоловіком будинок АДРЕСА_1 , позивачкою надано копії товарних чеків на придбання товарів для ремонту, пластикових вікон, кухонних меблів, які досліджені судом (а.с.31-34).

Відповідно до висновку від 14 січня 2019 року № 63/26 Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради вважає за доцільне усунути перешкоди у користуванні жилим приміщенням та вселити неповнолітню дитину - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем реєстрації - в будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.94).

Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.1,4 ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Частинами 2, 3 ст.64 ЖК України передбачено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Частиною 1 ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у права на житло.

Проаналізувавши вищенаведені докази у сукупності, суд дійшов переконання про відсутність підстав стверджувати, що при вселенні ОСОБА_1 та неповнолітньої ОСОБА_2 до будинку АДРЕСА_1 у зазначених осіб була угода чи домовленість із його власником - ОСОБА_5 стосовно певного порядку користування жилим приміщенням цього будинку, що підтверджується в тому числі, показаннями свідка ОСОБА_12 Натомість, позивачки вселились до належного відповідачу ОСОБА_5 будинку з його згоди як члени сім`ї - невістка та онука, протягом тривалого часу з 2002 року до 22 червня 2018 року мешкали однією сім`єю, в тому числі, і після смерті ОСОБА_6 , який є сином відповідача, чоловіком та батьком позивачок по справі.

Зазначені обставини підтверджуються показаннями допитаних судом свідків - ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 і будь-яких доказів на спростування цих обставин представником відповідача не надано.

Доводи представника відповідача з приводу того, що ОСОБА_1 та неповнолітня ОСОБА_2 з власної волі без поважних причин не мешкають в будинку АДРЕСА_1 спростовуються показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які підтвердили, що позивачки не мешкають в зазначеному будинку з червня 2018 року саме у зв`язку із конфліктними відносинами та перешкодами з боку відповідача ОСОБА_5 та його доньки ОСОБА_9 .

Окрім того, представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав, що ОСОБА_5 заперечує проти проживання невістки та онуки в належному йому будинку та не спростував доводів позивачів про те, що вони позбавлені можливості потрапити до будинку та користуватись ним через поміняні замки, а фактично визнав цю обставину під час судового розгляду.

Посилання представника відповідача як на підставу відмови в задоволенні позову на належність ОСОБА_1 частки в квартирі її матері є неспроможним, оскільки ця обставина жодним чином не впливає на право ОСОБА_1 та її неповнолітньої дитини, які є членами сім`ї ОСОБА_5 , проживати в належному йому будинку за місцем своєї реєстрації.

Доводи представника відповідача стосовно наявності підстав для визнання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 особами, що втратили право користування жилим приміщенням будинку АДРЕСА_1 у зв`язку з не проживанням без поважних причин понад встановлені законом строки також є неспроможними. До того ж, як пояснив сам представник відповідача в судовому засіданні, з відповідним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не звертався.

Суд вважає за необхідне зауважити, що заперечуючи проти позову, представник відповідача ОСОБА_4 не скористався своїм правом подати відзив на позову заяву та докази на підтвердження заперечень проти позовних вимог.

Відповідно до ч.3,4 ст.12 ЦПК України, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 6 ст.81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» від 17 червня 2011 року суд при оцінці доказів має керуватись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series A № 25, cc. 64-65, n. 161). Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Проаналізувавши наведені докази з точки зору їх належності, допустимості, а їх сукупність з точки зору достатності та у взаємозв*язку, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки ґрунтуються на законі - перешкоди в користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 будинком АДРЕСА_1 , в якому вони зареєстровані з 07 жовтня 2006 року, підлягають усуненню шляхом вселення позивачів до вказаного будинку.

На підставі ст.141 ЦПК України витрати, пов`язані зі сплатою позивачкою ОСОБА_1 судового збору слід покласти на відповідача ОСОБА_5 .

На підставі ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.47 Конституції України, ст. ст.9, 64, 150, 156 ЖК України, ч.1 ст.405 ЦК України керуючись ст. ст. 4,19, 200, 259,263, 264, 265 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ), до ОСОБА_5 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), третя особа - Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Олекси Тихого, 260) про усунення перешкод у праві користування жилим приміщенням та вселення до нього - задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 будинком АДРЕСА_1 .

Вселити ОСОБА_1 та неповнолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в будинок АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 , витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 12 вересня 2019 року.

Суддя