КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 368/459/19 Головуючий у 1 інстанції: Кириченко В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Олійника В.І.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Кулікової С.В.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 30 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення недоплаченої виплати страхового відшкодування,-

в с т а н о в и в :

У квітні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача ПрАТ «СК`ВУСО» на його користь 15 310 грн.

Заява обгрунтована тим, що ОСОБА_2 16 жовтня 2018 року в місті Кагарлику по вулиці Бащенка при виїзді на нерегульоване перехрестя з вулиці Довженка, керуючи автомобілем OPEL ASTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не надав перевагу в русі автомобілю DAEWOO NEXIA (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), який рухався по головній дорозі, та допустив зіткнення.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль DAEWOO NEXIA, що належить йому на праві власності, зазнав механічних пошкоджень та йому завдано матеріальних збитків на суму 26 880 грн., що підтверджується актом виконаних робіт №ТКЗН008782 від 11.12.2018 року та чеком про сплату №34231.

Постановою №368/1569/18 від 22.11.2018 року Кагарлицького районного суду третю особу по справі було визнано винною за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Цивільно-правова відповідальність третьої особи була зареєстрована в ПрАТ «СК «ВУСО» згідно полісу AM №3087037 від 17.02.2018 року, за яким він повідомив страхову компанію про настання страхового випадку в передбачені законом строки.

Зазначав, що при зверненні до страхової компанії йому було нарахована сума страхового відшкодування в розмірі 11 570 грн., що значно менше, ніж ним було витрачено на ремонт автомобіля. При цьому зазначена сума йому була нав`язана відповідачем по справі шляхом введення його в оману щодо проведеної відповідачем оцінки шкоди.

На виконання вимог ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання доплати він направив відповідачу копії документів, що підтверджують факт здійснення оплати за ремонт пошкодженого автомобіля DAEWOO NEXIA (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), в розмірі 26 880 грн. та заяву про здійснення доплати страхового відшкодування у розмірі 15 310 грн.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 30 травня 2019 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників. (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц)

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що потерпілий і страховик досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, а посилання позивача, що зазначена сума йому була нав`язана відповідачем по справі шляхом введення його в оману щодо проведеної відповідачем оцінки шкоди не є доведеним позивачем, так як позивач не заявляв вимог про визнання недійсним правочину - заяви позивача до відповідача від 07 листопада 2018 року про узгодження розміру страхового відшкодування в якій позивач вказав, що сума узгодженого з відповідачем страхового відшкодування в розмірі 11570 грн. є належним чином узгодженою та достатньою для повноцінного відновлення пошкодженого автомобіля, і після отримання суми страхового відшкодування у зазначеному розмірі майнових претензій до ПрАТ »ВУСО» не буде мати.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Встановлено, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_2 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14.02.2018 року №АМ 3087037, за яким страховик взяв на себе зобов`язання у випадку настання страхової події відшкодувати завдану страхувальником шкоду життю, здоров`ю та майну третіх осіб при експлуатації забезпеченого транспортного засобу Opel Astra - НОМЕР_4 (державний номерний знак НОМЕР_1 ). Згідно умов договору страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю складає 200 000 грн.; за шкоду заподіяну майну - 100 000 грн.; франшиза - 1 000 грн.

В період дії вищевказаного договору, а саме, 16.10.2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу та автомобіля, що належить позивачу Daewoo Nexia (д.н.з. НОМЕР_6 ). Водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Opel Astra (д.н.з. AІ l031 CM), в місті Кагарлику по вулиці Бащенка при виїзді на нерегульоване перехрестя з вулиці Довженка не надав перевагу в русі автомобілю Daewoo Nexia (д.н.з. НОМЕР_6 ), який рухався по головній дорозі та допустив зіткнення. В результаті даної ДТП автомобілі зазнали механічних ушкоджень.

Постановою Кагарлицького районного суду від 22.11.2018 року у справі №368/1569/18 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню.

Встановлено, що 25.10.2018 року ОСОБА_1 було подано повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду, а 07.11.2018 року заяву про виплату страхового відшкодування. Згідно страхового акту від 22.11.2018 року №11244-24 дану дорожньо-транспортну пригоду було визнано страховим випадком та прийнято рішення про здійснення страхового відшкодування в розмірі 11 570 грн. На підставі заяви ОСОБА_1 від 07.11.2018 року про виплату страхового відшкодування, ПрАТ «СК «ВУСО» було перераховано на банківські реквізити позивача кошти в сумі 11 570 грн.

Погодження суми страхового відшкодування підтверджується підписанням заяви про узгодження розміру страхового відшкодування від 07.11.2018 року, підписану особисто ОСОБА_1 .

Позивач повторно звернувся до ПрАТ «СК`ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування від 04.03.2019 року №б/н. Листом від 13.03.2019 року ПрАТ «СК «ВУСО» надало позивачу відповідь, що підстав для перегляду страхового відшкодування немає, так як сума страхового відшкодування була узгоджена на підставі заяви про узгодження від 07 листопада 2018 року.

Порядок отримання страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.2 якого передбачає, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до ст.6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з п.22.1 ст.22 Закону у разі настання страхового випадку Страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну Страхувальником внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 36.2 ст.36 Закону передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що потерпілий і страховик досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, а останній в передбаченому законом порядку здійснив виплату страхового відшкодування, тобто належним чином виконав свої зобов`язання відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Щодо посилань позивача на те, що зазначена сума йому була нав`язана відповідачем по справі шляхом введення його в оману щодо проведеної відповідачем оцінки шкоди, то суд прийшов до правильного висновку, що це не є доведеним позивачем, так як позивач не заявляв вимог про визнання недійсним правочину - заяви позивача до відповідача від 07.11.2018 року про узгодження розміру страхового відшкодування в якій позивач вказав, що сума узгодженого з відповідачем страхового відшкодування в розмірі 11570 грн. є належним чином узгодженою та достатньою для повноцінного відновлення пошкодженого автомобіля, і після отримання суми страхового відшкодування у зазначеному розмірі майнових претензій до ПрАТ »ВУСО» не буде мати.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 30 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:

Судді: