РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2019 року м. Рівне

Справа № 569/13748/16-ц

Провадження № 22-ц/4815/49/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Ковальчук Н.М., Боймиструка С.В.

секретар судового засідання: Брикса Ю.Ю.

учасники справи:

позивач - Мале приватне підприємство "АПМ",

відповідачі - Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради, ОСОБА_4,

третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Комунальне підприємство "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації",

за участю ОСОБА_4, ОСОБА_5, їх представника - адвоката ОСОБА_6, представників МПП «АПМ», УЖКГ ВК Рівненської міськради

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_4, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради та ОСОБА_5 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області в складі судді Бердія М.А. від 27 вересня 2018 року, ухваленого в 12 год. 06 хв. в м. Рівне, дата складання повного судового рішення не вказана,

в с т а н о в и в:

МПП "АПМ" звернулось в суд з позовом до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради, ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - КП "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації" про скасування наказу та свідоцтва про право власності.

Позов мотивовано тим, що 2.05.1998 року МПП "АПМ" згідно умов договору купівлі-продажу №5, укладеного між ним та ЗАТ "Рівненський домобудівний комбінат, придбало у власність будівлі гуртожитку для сімейних, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

12.01.2016 року під час розгляду справи №918/1112/15 в Господарському суді Рівненської області за позовом ТзОВ "АПМ ПЛЮС" до КП "Рівненське МБТІ" про стягнення 100000 грн., йому стало відомо, що на підставі наказу управління житлово-комунального господарства міста Рівне від 4.03.2014 року №71/01 ОСОБА_4 та членами її сім'ї було оформлено право приватної спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1.

Вважає, що ОСОБА_4 разом із членами своєї сім'ї незаконно набули право власності на спірну квартиру шляхом приватизації, оскільки приватизації підлягають житлові приміщення квартир, що перебувають у власності держави, або територіальної громади міста, селища, села.

Однак, квартира АДРЕСА_1, ніколи не перебувала ні в державній, ні в комунальній власності та перебувала у приватній власності ЗАТ "Рівненський ДБК", як номінального власника, а згодом за договором купівлі-продажу №5 від 26 травня 1998 року, перейшла у власність МПП "АПМ".

Просило суд визнати незаконними та скасувати наказ УЖКГ м. Рівне № 71/01 від 4.03.2014 року в частині щодо приватизації квартири АДРЕСА_1 та свідоцтво про право власності на вказану квартиру, видане УЖКГ виконавчого комітету Рівненської міської ради 4.03.2014 року.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 вересня 2018 року позов МПП "АПМ" задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ управління житлово-комунального господарства м. Рівне №71/01 від 4.03.2014 року в частині приватизації квартири АДРЕСА_1 та свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1, видане управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради 4.03.2014 року. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення мотивовано тим, що квартира АДРЕСА_1 на момент видачі спірного наказу УЖКГ м. Рівне №71/01 від 4.03.2014 року про передачу житла в приватну власність та свідоцтва про право власності б/н на квартиру АДРЕСА_1 УЖКГ м. Рівне перебувала у приватній власності позивача МПП "АПМ", а тому не могла бути об'єктом державного житлового фонду та передана у приватну власність ОСОБА_4 відповідно до норм Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду".

Не погодившись із вказаним рішенням суду ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій покликається на його незаконність в зв'язку з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що суд вирішив питання про права та обов'язки, що стосуються його неповнолітнього сина ОСОБА_7, однак до участі у справі він не був залучений ні в якості сторони, ні в якості третьої особи.

Звертає увагу на те, що відповідно до наказу управління ЖКГ м.Рівне №71/01 від 4.03.2014 року про приватизацію квартири АДРЕСА_1 та свідоцтва на право власності на дану квартиру, виданого управлінням ЖКГ виконавчого комітету Рівненської міської ради 4.03.2014 року, він та його син є власниками, вказаної квартири.

Таким чином, оскаржуваним рішенням суду його неповнолітнього сина позбавлено права власності на спірну квартиру.

Крім того, доводить, що вказана квартира до приватизації перебувала у комунальній власності, що підтверджується розпорядженням Рівненської міської ради народних депутатів від 20.07.1992 року № 839-р, згідно якого після завершення будівництва власність розподіляється: ОП "Рівненський ДБК" - 135 квартир; міській управі - 45 квартир; а також розпорядженням Рівненської міської ради народних депутатів від 18.08.1993 року № 889-Р "Про надання кімнат в гуртожитку для малосімейних міської управи по вул. Мельника, 16".

Просить рішення суду першої інстанції скасувати.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_4 вказує, що рішення суду є незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що позивач взагалі не є власником квартири АДРЕСА_1, так як ним не надано жодного доказу про реєстрацію права власності саме на спірну квартиру.

Як стверджує сам позивач спірна квартира була передана в статутний фонд ТОВ "АПМ ПЛЮС" в 2012 році, що підтверджується протоколом №1/2012 від 9.02.2012 року установчих зборів засновників про створення ТОВ "АПМ ПЛЮС", актом прийому-передачі про передачу до статутного фонду ТОВ "АПМ ПЛЮС" майна в тому числі і спірної квартири та протоколом №2/2012 від 1.06.2012 року загальних зборів учасників ТОВ "АПМ ПЛЮС".

Згідно зі ст.85 Господарського кодексу України господарське товариство є власником майна, переданого йому у власність засновниками і учасниками, як внески тобто позивач вже не був власником квартири на дату приватизації квартири, так як передав квартиру у статутний фонд ТОВ "АПМ ПЛЮС".

ТОВ "АПМ ПЛЮС" на дату приватизації квартири також не було її власником, що встановлено постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 10.04.2014 року та постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20.07.2014 року в справі № 817/314/14 за позовом ТзОВ "АПМ ПЛЮС" до КП "Рівненське міське БТІ", реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4, про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії.

Крім того, наголошує, що суд першої інстанції вирішив питання про права та обов'язки, що стосуються її чоловіка - ОСОБА_5 та неповнолітнього сина - ОСОБА_7, які не були залучені до участі у справі.

З наведених підстав ОСОБА_4 просить скасувати рішення Рівненського міського суду від 27 вересня 2018 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог МПП "АПМ" за безпідставністю позовних вимог.

Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради також подано апеляційну скаргу, в якій вказує на ухвалення судом рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом не взято до уваги докази представника УЖКГ, а саме, розпорядження міської адміністрації (Управи) за №839-р від 20.07.1992 року "Про передачу у власність орендному підприємству "Рівненський ДБК" незавершеного будівництва житлового будинку для малосімейних №103 МКР №4 "Північний", розпорядження голови управи №333 від 18.03.1994 року "Про порядок прописки громадян в кімнатах гуртожитку для малосімейних міської управи по вул. А. Мельника, 16" та договір від 4.12.1997 року укладений між Рівненським міськвиконкомом та ЗАТ "Рівненський ДБК", обмежившись посиланням на норми ЦПК України та не конкретизувавши мотиви відхилення доказів.

Окрім того, судом не враховано аргументи представника відповідача ОСОБА_4, який вказував на те, що спірна квартира на момент укладення договору №5 від 26.05.1998, не належала ЗАТ "Рівненський домобудівний комбінат", тому не була і не могла бути предметом вищевказаного договору.

Звертає увагу, що на час видачі УЖКГ наказу №71/01 від 4.03.2014 "Про передачу житла у приватну власність" в частині приватизації квартири № 128, що розміщена в будинку АДРЕСА_1 в м. Рівне, та відповідного свідоцтва про право власності на дану квартиру, позивач фактично не був власником квартири, оскільки, передав її у статутний фонд ТОВ "АПМ ПЛЮС".

З урахуванням наведеного, спірна квартира на час її приватизації перебувала у комунальній власності, а тому дії УЖКГ щодо передачі у приватну власність ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 є правомірними.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Малого приватного підприємства "АПМ" за їх безпідставністю.

Відзиви на апеляційні скарги учасниками справи не подавались.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.03.2000 року Рівненським міським бюро технічної інвентаризації було видано Реєстраційне посвідчення на об'єкт нерухомого майна, яке належить юридичним особам, яким Рівненське міське БТІ, посвідчило, що будівля гуртожитку для сімейних в цілому, яка розташована в АДРЕСА_1 зареєстрована за Малим приватним підприємством "АПМ" на праві приватної власності, на підставі договору №5 купівлі-продажу від 26.05.1998 року та записана в реєстрову книгу за № 1- за реєстровим №11-11 об`єкт АДРЕСА_1 в цілому складається з будівлі гуртожитку.

Згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 32784561 від 5.01.2012 року МПП "АПМ" на праві приватної власності належить будівля гуртожитку для сімейних №16 по вул. Мельника А, (вул. Якірна) в м. Рівне.

Відповідно до наказу УЖКГ м. Рівне № 71/01 від 4.03.2014 року "Про передачу житла в приватну власність", зокрема затверджено розрахунки, задоволено прохання і передано у приватну власність державне житло мешканцям згідно із п.2 ст.5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", в тому числі ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 - квартиру АДРЕСА_1.

На підставі вказаного наказу 4.03.2014 року виконавчим комітетом Рівненської міської ради видано свідоцтво про право власності, відповідно до якого управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради посвідчує, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 по 1/3 частки кожному.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.05.2016 року вбачається, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу від 30.01.2015 року.

Таким чином встановлено, що на підставі оспорюваного свідоцтва про право власності спірна квартира перебувала у власності 3 осіб, яка на час розгляду справи ними була відчужена.

У цивільному процесі сторонами у справі є особи, правовий спір яких вирішується в суді, які мають юридичну заінтересованість в результаті справи, мають комплекс процесуальних прав і обов'язків, необхідних для захисту прав, свобод та інтересів. Відповідачем є особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнає чи оспорює його суб'єктивне право, свободи чи інтерес, який охороняється законом.

Правовими наслідками задоволення судом позову є зобов'язання відповідача як особи, до якої позивачем пред'являється матеріально - правова вимога, вжити заходів до вчинення дій, утримання від вчинення дій та усунення обставин, що призвели до порушення, невизнання чи оспорювання права або охоронюваного законом інтересу шляхом, зазначеним у резолютивній частині судового рішення.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України ( в редакції 2004р.), аналогічно ст.52 ЦПК України в новій редакції позов може бути пред'явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів; права і обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; предметом спору є однорідні права і обов'язки.

Згідно ч.1 ст. 33 ЦПК України (в редакції 2004року) та ч.1 ст.51 ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017року лише за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, суд може залучити до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Однак, при розгляді даної справи судом першої інстанції не було залучено до участі в справі ОСОБА_5 та неповнолітнього ОСОБА_7, якими одночасно із ОСОБА_4 набуто право власності на спірну квартиру.

Також у справу в порядку ст.53 ЦПК України не залучалась і ОСОБА_10, як новий власник квартири, оскільки рішення у цій справі може вплинути на її права та обов"язки.

Таким чином, оскільки позивач заявив позов лише до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради, ОСОБА_4, і не заявляв клопотання про залучення до участі у справі у якості співвідповідачів інших осіб, вказаних у оспорюваному свідоцтві та нового власника(ів) квартири в якості третьої особи, а апеляційний суд цього зробити не може, що само по собі унеможливлює правильне вирішення спору по суті, у задоволенні такого позову слід відмовити з цих підстав, що не позбавляє права позивача повторно звернутися до суду з аналогічним позовом, вказавши всіх належних учасників справи.

Колегія суддів вважає, що оцінка доводів апеляційних скарг є передчасною, оскільки вони можуть бути предметом розгляду при новому розгляді справи у суді.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є прийняття судового рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 та ч. 13 ст.141 ЦПК України підлягають пропорційному розподілу понесені сторонами судові витрати. Понесені ОСОБА_4 та Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради витрати по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги в розмірі по 4134 грн. кожним, підлягають стягненню на їх користь із позивача.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375,376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_4, управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради та ОСОБА_5 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 вересня 2018 року скасувати.

Малому приватному підприємству "АПМ" в задоволенні позову до управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради, ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Комунальне підприємство "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації", про скасування наказу та свідоцтва про право власності відмовити.

Стягнути з Малого приватного підприємства "АПМ" (місцезнаходження: вул. Студентська, 14, м. Рівне; ) на користь ОСОБА_4 (проживає за адресою: АДРЕСА_2; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) судові витрати, понесені по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги, в розмірі 4134 (чотири тисячі сто тридцять чотири) грн.

Стягнути з Малого приватного підприємства "АПМ" (місцезнаходження: вул. Студентська, 14, м. Рівне; ) на користь Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради (місцезнаходження: вул. Шевченка, 45, м. Рівне; ) судові витрати, понесені по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги, в розмірі 4134 (чотири тисячі сто тридцять чотири) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 7 лютого 2019 року.

Судді: Бондаренко Н.В.

Ковальчук Н.М.

Боймиструк С.В.