КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/2835/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року м. Київ

Справа № 757/45804/18-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 20 листопада 2018 року, постановлену у складі судді Остапчук Т.В., про повернення позовної заяви ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання вимоги незаконною,

встановив:

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 20 листопада 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання вимоги незаконною- визнано неподаною та повернуто заявникові.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу для розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що недоліки, викладені в ухвалі від 20 вересня 2018 року, усунуті.

Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить визнати вимогу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві незаконною та стягнути в порядку морального відшкодування суму в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20 вересня 2018 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява подана без додержання вимог, передбачених ст. ст. 175,177 ЦПК України, а саме: не конкретизовані позовні вимоги, не викладено обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування, не сплачено судовий збір. Крім того, не надано копії позовної заяви з усіма наданими додатками для відповідача.

Тому позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 704,80 грн. та належним чином викласти свої позовні вимоги, обґрунтувати їх, надати докази, що підтверджують кожну обставину, надати суду копію позовної заяви та додатки для неї для відповідача, для виконання положень 190 ЦПК України.

8 жовтня 2018 року ОСОБА_2 звернувся із заявою про усунення недоліків позовної заяви, в якій вважає, що позовні вимоги та обставини викладені конкретно з посиланням на відповідні докази. Також зазначив, що судовий збір він не повинен сплачувати, оскільки судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 20 листопада 2018 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що 8 жовтня 2018 року надійшов лист від позивача, однак вимоги, викладені в ухвалі про залишення позову без руху, позивачем не виконані.

З висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, враховуючи наступне.

Як вбачається з позовної заяви, вона містить формальні посилання на порушення Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві його прав, які полягають у неправомірному вирахуванню пенсійних виплат, а також посилання на виникнення між сторонами судового спору та наявність рішення Печерського районного суду м. Києва від 1 лютого 2017 року про скасування вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про вирахування пенсії як працюючого пенсіонера та повернення вирахуваних коштів.

Разом з тим, позовна заява ОСОБА_2 не містить конкретного та чіткого змісту позовних вимог, викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зокрема щодо того, якими конкретними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача були порушені його права, внаслідок яких/якої дій/бездіяльності виник спір. Також у позовній заяві не зазначені докази, що підтверджують кожну обставину, викладену у позовній заяві, наявність підстав для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Форма та зміст позовної заяви, яка подається до суду, визначені у ст.ст.175, 177 ЦПК України. Зокрема, частиною 3 статті 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити, зокрема:

- зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

Згідно з частиною 4 статті 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання неподаною та повернення позовної заяви ОСОБА_2, оскільки виправленої позовної заяви, яка б відповідала вимогам ст. 175-176 ЦПК України (тобто позовної заяви у виправленій редакції), позивач не подав та викладені в ухвалі від 20 вересня 2018 року недоліки позовної заяви не усунув.

При цьому, як вбачається з позовної заяви, позовні вимоги є неконкретизовані, а також не зазначено, у якому судочинстві ( адміністративному чи цивільному) позивач просить розглянути його позовні вимоги.

Посилання скаржника про те, що аналогічні його вимоги були розглянуті Печерським районним судом м. Києва у справі № 757/3280/17-а відповідно до вимог ЦПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, як вбачається з постанови Печерського районного суду м. Києва від 30 березня 2017 року у справі № 757/3280/17-а, опублікованої у Єдиному державному реєстрі судових рішень, судом розглядався адміністративний позов ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про перерахунок пенсії.

Враховуючи, що позивачем належним чином не виконано вимогу закону щодо викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, в тому числі вимог про відшкодування моральної шкоди за невиконання судового рішення, оскільки не зазначено, якого саме судового рішення не дотримався чи не виконав відповідач, які конкретні обставини встановлені таким рішенням, не додано копії рішення, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про невиконання позивачем ухвали суду від 20.09.2018 року про усунення недоліків позовної заяви.

Між тим, як вбачається зі змісту постанови Печерського районного суду м. Києва № 757/3280/17-а від 30 березня 2017 року, прийнятої в порядку адміністративного судочинства, суд постановив: у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про перерахунок пенсії - відмовити.

За викладених обставин, посилання позивача на те, що його звільнено від сплати судового збору як позивача за позовом про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, є необґрунтованими, а висновок суду першої інстанції про необхідність сплати судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру ( про визнання вимоги незаконною) - таким, що відповідає вимогам процесуального закону.

Враховуючи, що в порушення ст. 119 ЦПК України, позивач не виклав зміст позовних вимог, з їх обґрунтуванням та зазначенням, яким саме рішенням, діями чи бездіяльністю порушені його права, із посиланням на докази в підтвердження даних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала судді від 20 листопада 2018 року є законною, обґрунтованою і такою, що відповідає положенням процесуального закону.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2018 року постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 20 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Чобіток А.О.