Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/496/19

30 серпня 2019 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Битківського Л.М.,

з участю секретаря Дякун М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Богородчани, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу.

Шлюб між сторонами зареєстрований 25.04.2009 року у Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №470. У шлюбі дітей немає.

Заявлені вимоги позивач у поданій заяві мотивував тим, що життя з відповідачкою не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність спільних інтересів. З червня 2011 року фактично спільне проживання припинили, відносин, характерних для подружжя не підтримують. Більше 7 років шлюб існує лише формально, будь-якого майбутнього у стосунках з відповідачкою немає і подальше збереження шлюбу суперечить, на його думку, інтересам обох сторін.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити.

Відповідачка до суду не з`явилась чотири рази. Про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. У заяві, поданій суду 18.07.2019 року просила провести розгляд справи у її відсутності, не заперечувала щодо задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи позивача, наведені в ході судового розгляду, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право».

Позивач народжений в Україні, однак є громадянином Сполучених Штатів Америки. Відповідачка є громадянкою Російської Федерації. Обоє відповідно до тимчасових посвідок на проживання мають право на безстрокове проживання на території України. Тому суд вирішує позовні вимоги керуючись положеннями Закону України "Про міжнародне приватне право", Сімейного кодексу України, а також застосовує ч.2 ст. 496 ЦПК України, яка визначає, що іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України.

Згідно ст.2 Закону України "Про міжнародне приватне право", цей Закон застосовується до питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, в тому числі питань визначення застосовуваного права.

В силу вимог ст.55 Закону України «Про міжнародне приватне право», право на шлюб визначається особистим законом кожної з осіб, які подали заяву про укладення шлюбу.

Згідно ч.1 ст.16 Закону України «Про міжнародне приватне право», особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Відповідно до ст.63 цього Закону, припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, що діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Статтею 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання.

Відповідно до вимог ст.62 Закону України «Про міжнародне приватне право», вибір права, передбачений частиною другою статті 60 та статтею 61 цього Закону, має бути здійснений у письмовій формі або явно випливати з умов шлюбного договору.

Згідно вимог ст. 5 Закону України «Про міжнародне приватне право», у випадках, передбачених законом, учасники правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

Оскільки і позивач і відповідачка мають зареєстроване постійне місце проживання в Україні, погодились на розгляд справи компетентним судом України, то суд вважає, що до питання припинення шлюбу можуть бути застосовані норми Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали (зареєстрували) шлюб 25 квітня 2009 року Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №470.

Шлюбні відносини між сторонами не склалися, впродовж тривалого часу вони проживають порізно, спільне господарство не ведуть, не підтримують взаємин, характерних для подружжя. Примирення між сторонами не можливе, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка проти цього не заперечує.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, який на даний час існує виключно формально, буде суперечити інтересам сторін, тому його слід розірвати.

На підставі викладеного та ст.ст. 104 112 СК України, керуючись ст.ст. 213 - 215 ЦПК України, суд ,-

ухвалив:

Позов задовольнити. Шлюб між Графським ОСОБА_5 та Графською ОСОБА_6 , зареєстрований 25 квітня 2009 року Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №470 розірвати.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області через суд першої інстанції шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Битківський Л.М.