КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Голопапи Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва, постановлену під головуванням судді Притули Н.Г. 24 травня 2017 року,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Аввідєнко Віктор Петрович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мішенін Іван Сергійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна про встановлення факту, визнання недійсними договорів, визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 24 травня 2017 року задоволено заяву ОСОБА_2 , скасовано арешт на квартири АДРЕСА_1 та земельної ділянки загальною площею 0,044 га, розташованої на території садового товариства "Колективна праця" села Старі Петрівці Вишгородського району Київської області, що належить на праві власності ОСОБА_2 , які накладені ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 16 вересня 2015 року.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 10 серпня 2017 року подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати та постановити нову про залишення заяви ОСОБА_2 без розгляду.

В апеляційній скарзі посилається на те, що про розгляд заяви повідомлена не була.

Зазначає, що матеріали справи містять рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27 лютого 2014 року, яким у задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Авдієнко Віктор Петрович про визнання права власності на спадкове майно відмовлено.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що рішення судів у цій справі набрали законної сили, за нею зареєстровано право власності на спадкове майно, у зв`язку із чим просить відмовити у задоволенні заяви.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_7 доводи апеляційної скарги підтримала.

Представник позивача Матвійчук В.А. проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Приватний нотаріус Мішенін І.С. подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, які з`явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Скасовуючи заходи забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення у справі набрало законної сили, відтак заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Щодо строків розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції зареєстрована цим судом 15 серпня 2017 року, супровідним листом від 23 серпня 2017 року матеріали цивільної справи направлені до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у зв`язку із надходженням касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, 26 червня 2019 року справа отримана судом першої інстанції після її розгляду в касаційному порядку та супровідним листом від 26 червня 2019 року направлена до Київського апеляційного суду, яким отримана 01 липня 2019 року.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції установлено наступне.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 16 вересня 2015 року задоволено заяву позивача та з метою забезпечення позову накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 та на земельну ділянку загальною площею 0,044 га, розташовану на території садового товариства "Колективна праця" с. Старі Петрівці Вишгородського району Київської області.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 19 грудня 2016 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 10 серпня 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, вирішено:

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , вчинений 24 квітня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мішеніним І.С. та зареєстрованим в реєстрі за №179.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку загальною площею 0,044 га, кадастровий номер :02:052:0169, розташованої на території садового товариства "Колективна праця" с. Старі Петрівці Вишгородського району Київської області.

В частині встановлення факту відмовити у задоволенні вимог.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 27 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 грудня 2016 року відхилено, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 грудня 2016 року залишено без змін.

04 травня 2017 року ОСОБА_2 подано заяву про скасування заходів забезпечення позову.

Окрім того, постановою Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 червня 2019 року касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_8 задоволено частково, постановлено:

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 27 березня 2017 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , вчинених 24 квітня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , 01 жовтня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , визнання права власності за ОСОБА_9 в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , вчинених 24 квітня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , 01 жовтня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , визнання права власності за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 відмовити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 27 березня 2017 року в частині позовних вимог про визнання за ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом права власності на земельну ділянку загальною площею 0,044 га, кадастровий номер :02:052:0169, розташованою на території садового товариства "Колективна праця" села Старі Петрівці Вишгородського району Київської області залишити без змін.

Щодо доводів про неповідомлення скаржника про розгляд справи.

Відповідно до частин 3 та 5 статті154 ЦПК України в редакції Закону №1618-IV 18 березня 2004 року заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

З матеріалів справи убачається, що судовими повістками від 16 травня 2017 року ОСОБА_1 поряд із ОСОБА_2 та ОСОБА_10 шляхом їх направлення засобами поштового зв`язку викликані в судове засідання на 24 травня 2017 року у справі щодо заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Частиною 5 статті 154 ЦПК України в редакції Закону №1618-IV 18 березня 2004 року визначено, що питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів уважає, що направлення судових повісток заінтересованим особам відбулось у встановленому законом порядку, відтак розгляд питання про скасування заходів забезпечення позову за відсутності заінтересованої особи само по собі не дає підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до частини 6 статті 154 ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Як роз`яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2009 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Тобто, заходи забезпечення позову обтяжують особу, відносно якої вони вжиті, лише протягом певного часу та до настання тих чи інших обставин, із настанням яких наявність забезпечення втрачає своє значення.

З матеріалів справи убачається, що позов забезпечувався в інтересах ОСОБА_2 , на момент подання заяви про скасування заходів забезпечення позову рішення суду набрало законної сили, а відтак необхідність у збереженні заходів забезпечення позову відпала.

Посилання апеляційної скарги на наслідки вирішення іншої справи, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки вжиття заходів забезпечення позову здійснюється задля забезпечення вимог в конкретній справі та саме виходячи з обставин цієї конкретної справи і мають вирішуватись будь-які питання стосовно забезпечення позову.

Відтак, на час подання та розгляду заяви про забезпечення позову існували визначені законом підстави для їх скасування з метою можливості реалізувати юридичні дії на виконання рішення суду.

Суд апеляційної скарги також враховує постанову Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 червня 2019 року і також не убачає підстав для подальшого збереження заході забезпечення позову.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 24 травня 2017 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 10 вересня 2019 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова