ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/135/19Головуючий по першій інстанції
Категорія: 351000000 Мазай Н.В. Доповідач в апеляційній інстанції Храпко В.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року м.Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Храпка В.Д.,

Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Колективної гаражної стоянки «Гарант» на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 05 квітня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Мазай Н.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Колективної гаражної стоянки «Гарант», державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців виконавчого комітету Монастирищенської міської ради Лисак Тетяни Миколаївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання рішень загальних зборів уповноважених членів Колективної гаражної стоянки «Гарант» , оформлені протоколом загальних зборів уповноважених членів Колективної гаражної стоянки «Гарант» недійсними та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Колективної гаражної стоянки «Гарант», державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців виконавчого комітету Монастирищенської міської ради про визнання протоколу загальних зборів уповноважених членів кооперативу від 12 травня 1018 року недійсним та зобов`язання вчинити дії .

На обгрунтування позову посилався на те, що він є членом КГС «Колективна гаражна стоянка «Гарант», який оскаржуваним рішенням загальних зборів кооперативу перейменований на гаражний кооператив «Гарант». 26 квітня 2018 року в газеті «Алекс» було опубліковано оголошення про проведення зборів уповноважених членів кооперативу і повісткою денною. На проведення загальних зборів він нікого не делегував. Він був присутній на зборах. Збори проводились із іншою повісткою денною. Його голос під час проведення зборів не враховувався.

Посилаючись на те, що його, як члена КГС «Гарант» було позбавлено можливості завчасно знати дійсний порядок денний зборів, прийняти участь у розгляді питання, що були винесені на порядок денний зборів та прийнято ряд рішень без урахування його думки, що є грубим порушенням його прав, просив суд визнати недійсним протокол загальних зборів уповноважених членів Колективної гаражної стоянки «Гарант», зобов`язати державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців виконавчого комітету Монастирищенської міської ради Черкаської області Лисак Т.М. скасувати реєстраційну дію - внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про перебування Колективної гаражної стоянки «Гарант» у процесі припинення, в тому числі дані про рішення щодо припинення юридичної особи, відомості про комісію з припинення (ліквідаційну комісію) та про строк, визначений зборами уповноважених членів КГС «Гарант» від 12 травня 2018 року, для заявлення кредиторами своїх вимог, шляхом внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

10 серпня 2018 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про зміну предмета позову та просив суд визнати недійсними рішення зборів уповноважених членів Колективної гаражної стоянки «Гарант», оформлені протоколом загальних зборів уповноважених членів Колективної гаражної стоянки «Гарант» від 12 травня 2018 року.

В іншій частині свої позовні вимоги, викладені у позовній заяві від 13 липня 2018 року , залишив без змін.

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 05 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 до Колективної гаражної стоянки «Гарант» про визнання рішень та протоколу загальних зборів недійсними та зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано недійсними рішення загальних зборів уповноважених членів Колективної гаражної стоянки «Гарант» від 12 травня 2018 року, оформлені протоколом загальних борів уповноважених членів Колективної гаражної стоянки «Гарант» від 12 травня 2018 року.

В частині задоволення позову до Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб підприємців виконавчого комітету Монастирищенської міської ради Лисак Т.М . про зобов`язання вчинити дію відмовлено.

Стягнуто з Колективної гаражної стоянки «Гарант» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704,80 грн.

В апеляційній скарзі Колективна гаражна стоянка «Гарант» просить рішення суду першої інстанції скасувати як незаконне, винесене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а по справі ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову в частині прийнятих зборами уповноважених рішень щодо звіту про діяльність кооперативу, звільнення старого та вибори Голови та членів Правління кооперативу, розгляду та затвердження проекту статуту в новій редакції, затвердження розмірів внесків, відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач не надав суду доказів того, що його було обмежено в праві голосувати з питань повістки денної і його голос не був вирішальним при прийнятті рішення, а тому його права не було порушено, а реорганізація юридичної особи шляхом перетворення в гаражний кооператив, приведення установчих документів у відповідність чинного законодавства, сприятиме повній реалізації прав позивача у відповідності до законодавства про кооперативи.

Крім того, у позові позивач зазначив, що являється власником гаража № НОМЕР_1 , а насправді являється власником гаража № НОМЕР_2 , оскільки гараж № НОМЕР_1 ним було продано іншій особі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 05 квітня 2019 року без змін, а апеляційну скаргу КГС «Гарант» - без задоволення, посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги не спростовують встановлених судом обставин, і вказані доводи не можуть братися судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки вони прямо суперечать законодавству.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Згідно до вимог частини 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судом встановлено, що Колективна гаражна стоянка «Гарант» є юридичною особою, що підтверджується випискою із Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Колективного господарського товариства «Колективна гаражна стоянка «Гарант» про визнання недійсним рішення, ухваленого 12 травня 2018 року, яким затвердженого Статуту в новій редакції, припинено діяльність КГС «Гарант» шляхом перетворення в Гаражний кооператив «Гарант», призначено ліквідаційну комісію, встановлено строки для заявлення претензій кредиторів, а також розглянуто інші організаційні питання.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Разом з тим стаття 20 Господарського процесуального кодексу України визначає коло справ, які підлягають розгляду в господарському суді, до якого віднесено справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

При визначенні підвідомчості (предметної та суб`єктної юрисдикції) справ, що виникають з корпоративних відносин, слід виходити з таких міркувань.

За змістом положень статті 167 Господарського кодексу України (далі - ГК України) корпоративні відносини - це відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Стаття 55 ГК України визначає господарські організації як юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Господарською діяльністю у ГК України вважається діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Цей Кодекс розрізняє господарську діяльність, яка має на меті отримання прибутку (підприємництво) і некомерційну господарську діяльність, яка здійснюється без такої мети (стаття 3).

За способом утворення (заснування) та формування статутного капіталу стаття 63 ГК України відносить кооперативні підприємства до корпоративних, а за формою власності - до підприємств колективної власності.

Корпоративне підприємство характеризується тим, що утворюється, як правило, двома або більше засновниками за їх спільним рішенням (договором), діє на основі об`єднання майна та/або підприємницької чи трудової діяльності засновників (учасників), їх спільного управління справами, на основі корпоративних прав, у тому числі через органи, що ними створюються, участі засновників (учасників) у розподілі доходів та ризиків підприємства.

Підприємством колективної власності визнається корпоративне або унітарне підприємство, що діє на основі колективної власності засновника (засновників) (стаття 93 ГК України).

Кооперативи як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Діяльність різних видів кооперативів регулюється законом. Господарська діяльність кооперативів повинна здійснюватися відповідно до вимог цього Кодексу, інших законодавчих актів (стаття 94 ГК України).

Зазначені норми кореспондуються із нормами статей 83, 85, 86 ЦК України, згідно з положеннями яких юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом. Непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками. Непідприємницькі товариства (кооперативи, крім виробничих, об`єднання громадян тощо) та установи можуть поряд зі своєю основною діяльністю здійснювати підприємницьку діяльність, якщо інше не встановлено законом і якщо ця діяльність відповідає меті, для якої вони були створені, та сприяє її досягненню.

Особливості створення кооперативів та ведення господарської діяльності обслуговуючими кооперативами визначається Законом України «Про кооперацію».

За змістом положень статей 2, 6, 9 цього Закону кооператив є юридичною особою, державна реєстрація якого проводиться в порядку, передбаченому законом. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Обслуговуючий кооператив - це кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу. Обслуговуючий кооператив надає послуги своїм членам, не маючи на меті одержання прибутку (статті 2, 23 Закону України «Про кооперацію»).

Таким чином, обслуговуючий кооператив незалежно від напряму його діяльності є господарською організацією - юридичною особою, яка здійснює некомерційну господарську діяльність з моменту державної реєстрації на підставі закону та свого статуту.

За змістом наведених норм корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності передбачені законом і статутними документами.

Згідно з положеннями статті 12 Закону України «Про кооперацію» основними правами члена кооперативу є, зокрема, участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

Відповідно, члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року по справі № 509/577/18 (провадження № 14-170цс19).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Поскільки Колективна гаражна стоянка «Гарант» є обслуговуючим кооперативом, то відносини між його членами є корпоративними.

Тому вказаний спір підлягає розгляду господарським судом.

Проте, суд першої інстанції не звернув уваги на це, і в порушення норм процесуального законодавства розглянув спір, який не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає до скасування із закриттям провадження по справі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 377, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Колективної гаражної стоянки «Гарант» задоволити частково.

Рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 05 квітня 2019 року скасувати .

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Колективної гаражної стоянки «Гарант», державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців виконавчого комітету Монастирищенської міської ради Лисак Тетяни Миколаївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання рішень загальних зборів уповноважених членів Колективної гаражної стоянки «Гарант» , оформлені протоколом загальних зборів уповноважених членів Колективної гаражної стоянки «Гарант» недійсними та зобов`язання вчинити дії - закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді :