Справа № 463/6197/18
Провадження № 2/463/821/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Шеремети Г.І.

з участю секретаря судових засідань Козак О.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_5 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ), третьої особи: Першої державної нотаріальної контори м.Львова (місце знаходження: м.Львів, вул.Саксаганського, 6) про визначення розміру часток у спільній сумісній власності та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

встановив:

Позивачі звернулися до суду із позовом, який в подальшому уточнили шляхом подачі заяви про збільшення позовних вимог (а.с.87-95), остаточно просили встановити, що ОСОБА_6 на час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 належала 1/3 ідеальна частина квартири АДРЕСА_3 . Встановити, що ОСОБА_7 на час її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 належала 1/3 ідеальна частина квартири АДРЕСА_3 . Встановити, що ОСОБА_5 належить 1/3 ідеальна частина квартири АДРЕСА_3 . Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/9 частину квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 . Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/9 частину квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6 . Визнати за ОСОБА_3 право власності на 4/9 частини квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за заповітом після смерті бабці ОСОБА_7 .

Позов мотивують тим, що квартира АДРЕСА_3 зареєстрована на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 . Оскільки квартира належить співвласникам на праві спільної сумісної власності, то відповідно розмір часток таких в квартирі не визначено. Так як між співвласниками відсутні будь-які домовленості щодо розміру часток, вони однаково володіли та користувалися житлом, то позивачі вважають, що частки співвласників у праві на квартиру у відповідності до положень ст..372 ЦК України є рівними та становлять по 1/3 частки.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , батько позивача ОСОБА_3 та відповідно чоловік позивача ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому на момент смерті майно, в тому числі на 1/3 ідеальну частину квартири АДРЕСА_3 . Оскільки ОСОБА_6 особистого розпорядження на випадок своєї смерті не зробив, то спадкування його майна відбувалось за правилами спадкування за законом, тобто в порядку черговості. Спадкоємцями першої черги померлого ОСОБА_6 були його донька ОСОБА_3 , дружина ОСОБА_4 та мати ОСОБА_7 Позивачі спадщину після померлого ОСОБА_6 прийняли шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. ОСОБА_7 , як мати померлого, також у відповідності до ст.549 ЦК УРСР прийняла спадщину, як така, що постійно з ОСОБА_6 була зареєстрована та проживала з 1987 року, вступила в управління спадковим майном, користувалась та доглядала за ним, підтримувала його у належному стані. Однак, жоден із спадкоємців права на спадщину не оформив та свідоцтва про права на спадщину не отримав. Постановою державного нотаріуса Першої Львівської державної нотаріальної контори Бояківського О.В. від 08.06.2018 року за №971/02-31 позивачу ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 у зв`язку з непредставленням документів на підтвердження права власності спадкодавця на частину квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7 , бабця позивача ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина на все належне їй на момент смерті майно, в тому числі на частку в квартирі АДРЕСА_3 . У зв`язку з тим, що померла ОСОБА_7 за життя зробила особисте розпорядження на випадок своєї смерті, згідно якого все належне їй на момент смерті майно заповіла онуці ОСОБА_3 , тому спадкування її майна відбувалось за правилами спадкування за заповітом. Постановою приватного нотаріуса Ківерцівського районного нотаріального округу Волинської області Грудзевич Т.О. від 14.02.2019 року за №59/02-31 позивачу ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7 у зв`язку з непредставленням документів на підтвердження права власності спадкодавця на частину квартири.

З метою захисту своїх спадкових прав та неможливістю їх захисту в позасудовому порядку, позивачі звернулись до суду з відповідним позовом, який просять задоволити.

Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, передбачених в позові та уточненнях до нього.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позов (а.с.107-109). Пояснив, що квартира АДРЕСА_3 дійсно належить співвласникам на праві спільної сумісної власності, однак частки співвласників у праві на квартиру не можуть бути рівними, оскільки починаючи з 2001 року усі витрати, пов`язані з утриманням та обслуговуванням спірного нерухомого майна ніс виключно відповідач ОСОБА_5 . Впродовж вказаного періоду відповідачем за власний кошт робились поліпшення спірного майна, які не можна відокремити. Внаслідок покращень вартість квартири зросла, а відтак і зросла частка відповідача до Ѕ. Вимогу про визнання за позивачами права власності на майно в порядку спадкування вважає передчасною, оскільки у випадку визначення часток померлих у майні, позивачі можуть оформити свої спадкові права шляхом звернення з відповідними заявами до нотаріуса і для цього відповідного судового рішення не потрібно. Вважає, що заява про збільшення позовних вимог подана після підготовчого засідання, а тому її прийнято до розгляду хибно та у зв`язку з цим вимоги такої не підлягають задоволенню.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності(а.с.55). Крім того, скерував на адресу суду копію матеріалів спадкової справи №389 за 2002 рік, заведеної після смерті ОСОБА_6 .

Ухвалою судді від 01.11.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, а провадження по справі - відкрито.

Ухвалою суду від 28.03.2019 року закрито підготовче провадження по справі, а справу призначено до судового розгляду по суті.

Заслухавши пояснення учасників справи, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, а також матеріали спадкової справи №389 за 2002 рік, заведеної після смерті ОСОБА_6 , та №9/2019 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , ухвалюючи рішення відповідно до ст.265 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задоволити частково виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_3 зареєстрована на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , що стверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 14.03.2000 року (а.с.22).

У зв`язку із смертю співвласників квартири ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , спадкоємці останніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , позбавлені можливості реалізувати свої спадкові права щодо оформлення спадщини після померлих у зв`язку із невизначенням частки спадкодавців у квартирі.

Частка у праві спільної сумісної власності, згідно вимог ч. 1 ст. 1226 ЦК України, спадкується на загальних підставах.

Згідно ч.1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно із ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду

Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

У відповідності до положень пункту 12 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК).

Згідно роз`яснень, наданих Пленумом ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ в п. 3.4 Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013року «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

З матеріалів справи та пояснень учасників справи, даних в судовому засіданні, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_5 та померлі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 спільно приватизували квартиру АДРЕСА_3 , однаково володіли та користувались житлом, між ними не було укладено ніяких угод відносно власності на квартиру. Покликання сторони відповідача про поліпшення спірного майна за особисті кошти свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, оскільки стороною відповідача не представлено жодних доказів на їх підтвердження та клопотань про їх витребування не заявлено, а тому суд не знайшов підстав для відступу від принципу рівності часток, а тому вважає, що їхні частки як співвласників у спільній сумісній власності є рівними.

Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що померлому ОСОБА_6 (на час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ) належала 1/3 ідеальна частина квартири АДРЕСА_3 та померлій ОСОБА_7 (на час її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ) належала 1/3 ідеальна частина квартири АДРЕСА_3 .

У позовній вимозі про встановлення розміру частики відповідача ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_3 суд відмовляє, оскільки така самостійно відповідачем заявлена не була, а у відповідності до положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого повторно, серії НОМЕР_2 (а.с.19), після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема на частку в квартирі АДРЕСА_3 . Оскільки за життя ОСОБА_6 особистого розпорядження на випадок своєї смерті не зробив, то спадкування його майна відбувалось за правилами спадкування за законом.

Згідно роз`яснень, наданих Пленумом ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ в п. 3.4 Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013року «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» (п.1) при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норми ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Статтею 529 ЦК УРСР передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №389 за 2002 рік, заведеної після смерті ОСОБА_6 , спадкоємцями останнього є дружина ОСОБА_4 (а.с.16), донька ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 а.с.15,17) та мати ОСОБА_7 (а.с.18).

Згідно ст.549 ЦК УРСР зазначено, що спадкоємець прийняв спадщину: 1)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Встановлено, що позивачі прийняли спадщину після померлого ОСОБА_6 шляхом подачі нотаріусу заяв про прийняття спадщини (а.с.57,65). Однак, Постановою державного нотаріуса Першої Львівської державної нотаріальної контори Бояківського О.В. від 08.06.2018 року за №971/02-31 позивачу ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 у зв`язку з непредставленням документів на підтвердження права власності спадкодавця на частину квартири (а.с.69).

ОСОБА_7 , як мати померлого ОСОБА_6 згідно ст.549 ЦК УРСР також прийняла спадщину, як така, що постійно з ОСОБА_6 , була зареєстрована та проживала з 1987 року, вступила в управління спадковим майном, користувалась і доглядала за спадковим майном, підтримувала його у належному стані, однак не оформила права на спадщину. Тому твердження сторони відповідача в цій частині суд вважає хибними.

Зважаючи на те, що частка померлого ОСОБА_6 в квартирі становила 1/3, то при її спадкуванні спадкоємці останнього ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 мають рівні права на успадкування своєї частики в розмірі 1/9 кожен (1/3:3).

Оскільки невизначення частки померлого ОСОБА_6 перешкоджало оформленню позивачам своїх спадкових прав у нотаріуса, тому суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/9 частину квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , а за ОСОБА_4 право власності на 1/9 частину квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6 .

Як встановлено судом ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.141), після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема і на частку в квартирі АДРЕСА_3 .

Ще за життя ОСОБА_7 зробила особисте розпорядження на випадок своєї смерті. Згідно заповіту від 28.07.2010 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори Сулимою Надією Богданівною, ОСОБА_7 все свою майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день її смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, в тому числі на належну їй на праві власності частину квартири АДРЕСА_3 заповіла своїй онуці ОСОБА_9 (а.с.145), позивачу по справі, яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на Підгорна.

З матеріалів спадкової справи №9/2019 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , встановлено, що позивач ОСОБА_10 прийняла спадщину після померлої ОСОБА_7 шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини (а.с.140). Однак, Постановою приватного нотаріуса Ківерецького районного нотаріального округу Волинської області Грудзевич Т.О. від 14.02.2019 року за №59/02-31 позивачу ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7 у зв`язку з непредставленням документів на підтвердження права власності спадкодавця на частину квартири (а.с.173).

Як зазначено вище в даному рішенні за життя ОСОБА_7 належало право на 1/3 частину квартири, як співвласнику в праві спальної сумісної власності, та на 1/9 частину в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_6 . Таким чином загальний розмір частки ОСОБА_7 в квартирі становив 4/9 (1/3+1/9), право власності на які померла не зареєструвала, а відтак правовстановлюючих документів не отримала, однак зазначене не позбавляє ОСОБА_7 права на цю частку.

Зважаючи на те, що відсутність у спадкодавця ОСОБА_7 правовстановлюючих документів до спадкове майно перешкоджає позивачу ОСОБА_3 оформити спадкові права, як єдиному спадкоємцю померлої за заповітом, про що нотаріусом винесену відповідну постанову, то суд вважає, що слід визнати за ОСОБА_3 право власності на 4/9 частини квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за заповітом після смерті бабці ОСОБА_7 .

Покликання сторони відповідача щодо помилкового прийняття заяви про збільшення позовних вимог суд вважає хибними, оскільки мотиви суду з яких останній виходив, приймаючи таку заяву, отримали своє відображення в ухвалі суду від 28.03.2019 року про закриття підготовчого провадження по справі.

У відповідності до положень ст.141 ЦПК України вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає, що з відповідача на користь ОСОБА_3 слід стягнути 2 178,00 грн. судового збору, а на користь ОСОБА_4 - 1 409,60 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.10,12,13,76-80,259,263,264,273,354,355 ЦПК України, ст.ст.13,15,16,368,372,1216,1217,1218,1258 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_3 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_5 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ), третьої особи: Першої державної нотаріальної контори м.Львова (місце знаходження: м.Львів, вул.Саксаганського, 6) про визначення розміру часток у спільній сумісній власності та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити частково.

Встановити, що ОСОБА_6 на час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 належала 1/3 ідеальна частина квартири АДРЕСА_3 .

Встановити, що ОСОБА_7 на час її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 належала 1/3 ідеальна частина квартири АДРЕСА_3 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/9 частину квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 .

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/9 частину квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 4/9 частини квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за заповітом після смерті бабці ОСОБА_7 .

В решті вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 , 1961 року народження, на користь ОСОБА_3 , ІПН: НОМЕР_4 , 2 178,00 грн. (дві тисячі сто сімдесят вісім гривень нуль копійок) судового збору.

Стягнути з ОСОБА_5 , 1961 року народження, на користь ОСОБА_4 , ІПН: НОМЕР_5 , 1 409,60 грн. (одна тисяча чотириста дев`ять гривень шістдесят копійок) судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку в порядок та строки, передбачені ст.ст.354,355 ЦПК України, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 11 вересня 2019 року.

Суддя: Шеремета Г. І.