КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №760/6464/17

11 вересня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Олійника В.І.

- Ігнатченко Н.В.

при секретарі - Осінчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Київського квартирно-експлуатаційного управління на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 22 квітня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Усатової І.А., у цивільній справі за позовом Київського квартирно-експлуатаційного управління до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про виселення зі службової квартири без надання іншого житла, -

в с т а н о в и в:

05 квітня 2017 року Київське квартирно-експлуатаційне управління звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виселення зі службової квартири без надання іншого житла, в якому просило виселити ОСОБА_1 (прізвище до розлучення - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зі службової квартири АДРЕСА_1 .

На обґрунтування позовних вимог зазначало, що квартира АДРЕСА_1 є військовим майном та перебуває на обліку Київського квартирно-експлуатаційного управління.

За час проходження військової служби у Київському гарнізоні, на підставі розпорядження Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 11.02.2011 р. № 76 «Про затвердження списку надання службової житлової площі військовослужбовцям гарнізону м. Києва» ОСОБА_3 одержав ордер № 011634 від 11.02.2011 р. на право зайняття службового житлового приміщення - трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , на склад сім`ї з шести осіб: він - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дружина - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 , мати дружини - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та заселились до неї.

Вказувало на те, що з 23.02.2011 р. по теперішній час вищезазначені особи зареєстровані в службовій квартирі АДРЕСА_1 , особовий рахунок відкрито на відповідального квартиронаймача - ОСОБА_3 .

Однак, рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 15.01.2016 року у справі №760/17741/15-ц шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 було розірвано.

Позивач вказує, що на підставі спеціальних нормативно-правових актів, що визначають основні положення реалізації конституційного права саме військовослужбовців на житло за рахунок фонду оборонного відомства та регулюють відносини, що виникають у зв`язку із забезпеченням військослужбовців службовим житлом на час проходження служби, а також порядку вивільнення фонду службового житла оборонного відомства після розірвання шлюбу колишніми членами сім`ї військовослужбовця, відповідачі мають звільнити службове житло.

На переконання позивача, з врахуванням діючого законодавства, внаслідок розірвання шлюбу відповідачі не мають права на користування службовим житлом, оскільки останні перестали бути членом сім`ї військовослужбовця, а отже, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. Відповідачі в порушення діючого законодавства квартиру не звільнили та продовжують там проживати.

Крім того, посилалося на те, що ОСОБА_9 вже забезпечена постійним житлом за рахунок фонду Міністерства оборони України, а саме: квартирою АДРЕСА_2 .

Враховуючи вищезазначене, позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Протокольною ухвалою суду від 20.09.2018 до участі у справі залучено третіх осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 22 квітня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, Київське квартирно-експлуатаційне управління подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 22 квітня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовувало тим, що висновки суду ґрунтуються на доказах, які не відповідають обставинам справи, рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначало, що суд при ухваленні рішення не врахував, що на момент подачі позову до суду, відповідачі були зареєстровані за адресою службової квартири, що підтверджується довідкою № 50 від 16.03.2017 р.

Вказувало на те, що суд не дослідив тієї обставини, що відповідачами не надано доказів дійсного виселення та звільнення квартири АДРЕСА_3 від власного майна. Придбання ОСОБА_1 квартири за адресою: АДРЕСА_4 , та факт знаття з реєстрації відповідачів за адресою: АДРЕСА_5 не свідчить про те, що відповідачі не проживають у службовій квартирі АДРЕСА_6 , та не мають там власних речей.

Також, вказувало на те, що позивач вживав всіх можливих заходів з метою сприяння своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи. Так, 13.09.2018 р. Київським квартирно-експлуатаціним управління було направлено запити на адресу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та керівника ОСББ «Солом`янський 15 А» з проханням повідомити позивача чи фактично проживають та знаходиться особисте майно відповідачів за адресою службової квартири, проте вказані запити залишилися без відповіді.

Стверджувало, що внаслідок розірвання шлюбу, ОСОБА_10 та її мати ОСОБА_2 не мають права на користування службовим житлом, що перебуває у віданні Міністерства оборони України та призначене для проживання військовослужбовця на період проходження служби, оскільки перестали бути членом сім`ї військовослужбовця, не мають відношення до Збройних Сил України, а отже підлягають виселенню без надання іншого житлового приміщення.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні представник позивача Київського квартирно-експлуатаційного управління - Сулима І.В. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_11 проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 та треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, тому колегія суддів вважає можливий розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 є службовим приміщенням та перебуває на обліку Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України.

На підставі розпорядження Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 11.02.2011 р. № 76 «Про затвердження списку надання службової житлової площі військовослужбовцям гарнізону м. Києва» ОСОБА_3 одержав ордер № 011634 від 11.02.2011 р. на право зайняття службового житлового приміщення - трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , на склад сім`ї з шести осіб: він - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дружина - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочка - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мати дружини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до довідки про склад сім'ї вих. № 50 від 16.03.2017, виданої Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Солом`янська 15-А», з 23.02.2011 р. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дружина - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочка - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мати дружини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були зареєстровані в службовій квартирі АДРЕСА_1 .

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 15.01.2016 року у справі №760/17741/15-ц розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 . Рішення суду набрало законної сили.

Відповідачі з 25.07.2017 р. були зняті з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_5 , та з 25.07.2017 р. зареєстровані за адресою: АДРЕСА_7 . Вказана квартира належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 11.03.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Бадрудіновою Н.О., реєстровий №254.

З довідки про перевірку житлових умов від 17.09.2018 р., наданої позивачем, вбачається, що у спірній квартирі зареєстровані 4 особи: ОСОБА_3 , та його діти ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що відповідачі проживають у службовій квартирі, матеріалами справи спростовуються його доводи, тому відсутні підстави для задоволення позову про виселення зі службової квартири без надання іншого житла.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він зроблений на підставі повного та об`єктивного дослідження наявних в матеріалах справи доказів та в повній мірі відповідає вимогам закону, з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини третьої статті 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 118 ЖК Української РСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Статтею 122 ЖК Української РСР визначено, що на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане жиле приміщення.

Згідно з положеннями статті 123 ЖК Української РСР до користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73 - 76, 79 - 83, 85, 90, частиною шостою статті 101, статтями 103 - 106 цього Кодексу.

Положеннями статті 64 ЖК Української РСР визначено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати у займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї.

За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, в обгрунтування заявлених вимог, позивач посилався на те, що після розірвання шлюбу, відповідачі не звільнили службову квартиру АДРЕСА_1 та були в ній зареєстровані.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі розпорядження Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 11.02.2011 р. № 76 «Про затвердження списку надання службової житлової площі військовослужбовцям гарнізону м. Києва» ОСОБА_3 одержав ордер № 011634 від 11.02.2011 на право зайняття службового житлового приміщення - трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , на склад сім`ї з шести осіб: він - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дружина - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочка - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мати дружини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 15.01.2016 р. у справі №760/17741/15-ц розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 .

Відповідно до п. 25 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України 31 липня 2018 року № 380, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 вересня 2018 року за № 1020/32471, підлягають виселенню із службового жилого приміщення (зі службової жилої площі) без надання іншого жилого приміщення колишні члени сім`ї військовослужбовця, які залишилися проживати у ньому після розірвання шлюбу (у двомісячний строк з дня розірвання шлюбу).

Разом з тим, доказів на підтвердження факту проживання відповідачів у спірній квартирі чи наявність їх особистих речей у ній, позивачем надано суду не було та відповідно матеріали справи не містять.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що з 25.07.2017 р. відповідачі були зняті з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_5 , та в той же день зареєстровані за адресою: АДРЕСА_7 . Вказана квартира належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 11.03.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Бадрудіновою Н.О., реєстровий №254.

З довідки про перевірку житлових умов від 17.09.2018 р. , наданої позивачем, вбачається, що у спірній квартирі зареєстровані 4 особи: ОСОБА_3 , та його діти ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 .

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши надані сторонами докази дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що на момент подачі позову до суду, відповідачі були зареєстровані за адресою службової квартири, що підтверджується довідкою № 50 від 16.03.2017 р., колегія суддів не приймає до уваги, оскільки сам по собі факт реєстрації відповідачів у службовій квартирі не свідчить про їх проживання у ній. При цьому, колегія суддів наголошує, що з 25.07.2017 р. відповідачі були зняті з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_5 .

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачами не надано доказів дійсного виселення та звільнення квартири АДРЕСА_3 від власного майна, колегія суддів відхиляє, оскільки на підтвердження не проживання у службовій квартирі, відповідачами було наданодоговір купівлі-продажу квартири від 11.03.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Бадрудіновою Н.О., реєстровий № 254, відповідно до якого, ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_8 ; копію адресної картки, з якої вбачається, що відповідачі з 25.07.2017 р. зареєстровані у вказаній квартирі; квитанції про сплату житлово-комунальних послуг, тоді як позивачем доказів на підтвердження проживання відповідачів за адресою: АДРЕСА_5 , надано суду не було.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, доводи позивача про проживання відповідачів за адресою: АДРЕСА_5 , ґрунтуються на припущеннях, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки суд правильно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дійшов обґрунтованого за встановлених обставин висновку про недоведеність позовних вимог.

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 22 квітня 2019 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги Київського квартирно-експлуатаційного управління.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Київського квартирно-експлуатаційного управління залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 22 квітня 2019 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 12 вересня 2019 року.

Головуючий: Судді: