У Х В А Л А

11 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 2-1575/2010

провадження № 61-13163ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А, розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 листопада 2010 року та на постанову Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Відділу ГІРФО Овідіопольського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Комунального підприємства Овідіопольської селищної ради «Благо», комунального підприємства «Овідіопольське районне бюро технічної інвентаризації» про визнання незаконним та скасування розпорядження органу приватизації і свідоцтва про право власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 листопада 2010 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження органу приватизації КП Овідіопольського району «Благо» №3545 від 21 січня 2009 року про передачу у приватну спільну часткову власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 .

Визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на спірне нерухоме майно.

Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на спірне нерухоме майно.

05 липня 2019 року ОСОБА_1 подано до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 листопада 2010 року та на постанову Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року, в якій остання просить суд скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд.

Ухвалою Верховного Суду від 26 липня 2019 року касаційну скаргу залишено без руху, оскільки причини пропуску скаржником строку на касаційне оскарження судом не були визнані поважними.

У серпні 2019 року ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали Верховного Суду засобами поштового зв`язку надала заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, в обґрунтування якого вказала, що копію оскаржуваної постанови отримано її батьком 07 червня 2019 року, а касаційну скаргу подано нею в межах тридцяти днів з дня отримання копію оскаржуваного судового рішення, але на підтвердження даних посилань не надала жодних доказів (наприклад копію розписки про отримання копії постанови суду тощо), а відтак суд в силу вимог статті 81 ЦПК України не може визнати такі причини поважними.

Щодо посилань ОСОБА_1 на те, що ухвала Верховного Суду від 26 липня 2019 року є незаконною, оскільки суд мав змогу дослідити матеріали справи та побачити докази, на які посилається скаржник, слід зазначити наступне.

Згідно вимог статті 391 ЦПК України касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Положеннями статті 394 ЦПК України передбачено, що за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суддя-доповідач постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.

Таким чином, цивільним процесуальним законодавством визначений порядок руху касаційної скарги у Верховному Суді, тобто, касаційна скарга надходить до суду касаційної скарги без матеріалів справи. Згідно вимог законодавства питання про витребування матеріалів цивільної справи може бути вирішене лише в ухвалі про відкриття провадження.

Оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 знаходиться на стадії вирішення питання про прийняття такої скарги до розгляду, касаційне провадження не відкрито, то питання про витребування цивільної справи судом не вирішувалося, а відтак Верховний Суд не мав змоги самостійно дослідити матеріали справи на предмет наявності доказів на підтвердження посилань скаржника.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З огляду на вищенаведене, Верховний Суд позбавлений права задовольнити заяву скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження, ґрунтуючись лише на припущеннях, а можливість самостійно перевірити такі припущення шляхом дослідження матеріалів справи на даній стадії розгляду скарги у суду відсутня.

За правилами статей 185, 393 ЦПК України якщо заяву про поновлення строку не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

За змістом статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду

З урахуванням того, що скаржник звертається до суду особисто, без допомоги адвоката, не має достатніх знань в сфері юриспруденції, в зв`язку з чим не виконала у повній мірі вимоги ухвали Верховного Суду від 26 липня 2019 року, з метою недопущення порушення принципу доступу до правосуддя, Верховний Суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме: для надання скаржником заяви про поновлення строку в передбаченому цивільним процесуальним законодавством порядку з зазначенням причин пропуску строку та надання відповідних доказів.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі ненадання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження з зазначенням причин пропуску, обґрунтованих належним чином, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено відповідно до положень статті 394 ЦПК України.

Керуючись статтями 127 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення зазначених вище недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш