ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/793/18Головуючий у 1-й інстанції Федорончук В.Б.
Провадження № 22-ц/817/90/19 Доповідач - Міщій О.Я.
Категорія - 311000000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2019 року м. Тернопіль

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого - Міщій О.Я.

суддів - Ткач З. Є., Шевчук Г. М.,

секретар с/з - Романюк Х.Ю.

з участю представників Язловецького обласного протитуберкульозного санаторію - Гарбуза С.М., адвоката Ковальчина М.Я., представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 595/793/18 за апеляційною скаргою Язловецького обласного протитуберкульозного санаторію на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 17.10.2018 р., ухвалене в м. Бучачі суддею Бучацького районного суду Федорончук В.Б., за позовом ОСОБА_4 до Язловецького обласного протитуберкульозного санаторію про часткове скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИЛА:

30.05.2018 р. ОСОБА_4 звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона більше тридцяти років працювала в Язловецькому обласному протитуберкульозному санаторії на посаді молодшої сестри (санітарки палати). 30 квітня 2018 року її ознайомили з наказом №15 від 26.04.2018 року про звільнення з роботи згідно п.1 ст.40 КоЗпП України у зв'язку із скороченням штату працівників.

Позивачка зазначила, що звільнення її з роботи відбулось із порушенням вимог трудового законодавства, оскільки насправді про скорочення посади молодшої сестри (санітарки палати) в штатному розписі не вказано, не враховано її переважне право на залишення на роботі та не запропоновано іншої роботи у цьому ж закладі. Позивачка зазначила, що згідно штатного розпису Язловецького обласного протитуберкульозного санаторію на 2018 рік кількість посад молодшої медичної сестри (санітарки палати) навпаки збільшилась з 4,5 до 5 ставок.

Тому просила визнати незаконним і скасувати наказ №15 в частині звільнення її з посади молодшої медичної сестри Язловецького обласного протитуберкульозного санаторію, поновити на роботі та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В суді першої інстанції представники відповідача проти задоволення позову заперечили та пояснили, що з метою раціонального використання ліжкового фонду Язловецького обласного протитуберкульозного санаторію з 01.05.2018 року проведено скорочення штату працівників без можливості їх переведення на іншу посаду. Скорочення посади, яку займала позивачка, здійснено правомірно та відповідно до порядку, визначеного законом. Також звільненому працівнику виплачена заробітна плата та вихідна допомога. Установа скористалась своїм правом на проведення перестановки, скоротивши пенсіонерів, оскільки вони фінансово забезпечені, тому залишились на роботі ті працівники, які не мають іншого доходу та мають на утриманні неповнолітніх дітей. У позивачки відсутнє переважне право на залишенні на роботі, про можливе звільнення вона була попереджена за два місяці, згода на її звільнення надана місцевим комітетом первинної профспілкової організації.

Рішенням Бучацького районного суду від 17.10.2018 р. позов ОСОБА_4 до Язловецького обласного протитуберкульозного санаторію про часткове скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено. Скасовано наказ №15 від 26.042018 року в частині звільнення з посади молодшої медичної сестри (санітарки палати) ОСОБА_4 Поновлено ОСОБА_4 на посаді молодшої медичної сестри (санітарки палати) Язловецького обласного протитуберкульозного санаторію. Стягнуто з відповідача в користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 травня 2018 року по 17 жовтня 2018 року в розмірі 19985,16 грн. Стягнуто з Язловецького обласного протитуберкульозного санаторію 2466,80 грн. судового збору в дохід держави. Стягнуто з Язловецького обласного протитуберкульозного санаторію в користь ОСОБА_4 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_4 на роботі.

Не погоджуючись з рішенням суду, Язловецький обласний протитуберкульозний санаторій подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановивши нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права.

Відповідач вказав, що звільнення ОСОБА_4 проведено у відповідності до вимог трудового законодавства, тому суд дійшов необґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована там, що звільнення позивачки проведено у зв'язку із скороченням ліжкового фонду, що потягло за собою скорочення штату працівників без можливості її переведення на іншу роботу. У ОСОБА_4, відсутнє переважне право на залишення на роботі, про можливе вивільнення її попереджено за 2 місяці, комітет місцевої профспілкової організації дав згоду на звільнення позивачки.

Також відповідач вказав, що при проведенні перевірки обласним комунальним спеціалізованим територіальним медичним об'єднанням "Фтизіатрія" було з'ясовано, що наказ № 15 по Язловецькому ОПГ санаторію від 26.04.2018 р. видано у відповідності до вимог чинного законодавства.

Крім того, в апеляційній скарзі зазначено, що судом невірно здійснено розподіл судових витрат.

27.12.2018 р. представник позивачки подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив залишити без змін рішення Бучацького районного суду від 17.10.2018 р.

Представник позивачки адвокат ОСОБА_5 зазначив, що згідно штатного розпису Язловецького обласного протитуберкульозного санаторію молодший медичний персонал скорочено не було, а навпаки кількість посад молодшої сестри (санітарки палати) збільшилась, тому позивачка звільненна з порушенням трудового законодавства.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що у справі відсутні докази скорочення посади молодшої медичної сестри (санітарки палати) Язловецького обласного протитуберкульозного санаторію, яку займала позивачка, тому задовольнив позов.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Судом установлено, що ОСОБА_4 тривалий час працювала на посаді молодшої медичної сестри (палатної санітарки) в Язловецькому обласному протитуберкульозному санаторії.

Відповідно до наказу №15 від 26 квітня 2018 року ОСОБА_4 звільнено з роботи за скороченням штату працівників згідно п.1 ст.40 КЗпП України.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений ст. 51 КоЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КоЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи,організації,скорочення чисельності або штату працівників.

Як роз'яснено в пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992року «Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, пов'язані із звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Судом установлено, що 30.01.2018 року на виконання наказу начальника Управління охорони здоров'я Тернопільської облдержадміністрації №42-од від 25.01.2018 року «Про скорочення ліжкового фонду фтизіатричної служби» працівників санаторію, в тому числі і ОСОБА_6, повідомлено про звільнення у зв'язку із скороченням штату працюючих.

Відповідно до витягу з протоколу №68 засідання профспілкового комітету Язловецького обласного протитуберкульозного санаторію від 18.04.2018 року профспілковий комітет дав згоду на звільнення працівників пенсійного віку, в тому числі і ОСОБА_4

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь - які докази про те, що посада молодшої сестри (санітарки палати), яку займала позивачка ОСОБА_6, була скорочена.

Як видно з наказу Язловецького обласного протитуберкульозного санаторію №15 від 26.04.2018 року з метою раціонального використання ліжкового фонду з 1.05.2018 року зменшено на 20 кількість ліжкомісць та затверджено новий штатний розклад. Звільнено за скороченням штату згідно ч.1 ст.40 КозпП України працівників-пенсіонерів, в тому числі позивачку. Скорочено такі ставки - прибиральниця службових приміщень-1ставка, транспортний робочий-0.5 ставки, двірник-1 ставка, машиніст прання і ремонту спецодягу-1 ставка,офіціантки-1.5 ставки. Переведено на роботу працівників згідно уточненого штатного розпису, в тому числі переведено на посади молодшої медичної сестри( санітарки палатної) четверо працівників ( а.с. 3).

Згідно штатного розпису установи Тернопільської обласної ради - Язловецького обласного протитуберкульозного санаторію на 2018 рік, із змінами з 1.05.2018 року, затвердженого генеральним директором СТМО "Фтизіатрія", видно, що станом на 1.01.2018 року у штаті відповідача перебувало 4.5 посади молодшої медичної сестри (санітарки палатної) . Станом на 01.05.2018 року кількість штатних одиниць молодших медичних сестер (санітарок палати) збільшилась з 4,5 до 5.

Представники відповідача пояснили у суді, що кількість посад молодшої медичної сестри (санітарки палатної) після внесення змін у штатний розпис з 1.05.2018 року дійсно збільшилась, однак позивачка була звільнена, оскільки вона є особою пенсійного віку, отримує дохід. На місця роботи, що звільнились, переведені інші особи, які мають на утриманні неповнолітніх дітей.

При таких обставинах, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що у справі відсутні докази щодо скорочення посади молодшої медичної сестри (санітарки палатної), тому звільнення ОСОБА_4 на підставі п. 1 ст. 40 КоЗпП України є таким, що суперечить вимогам трудового законодавства.

Відповідно до ст.42 КоЗпП України, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років, з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби; 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Однак відповідач не навів доводів та не подав доказів про те, що працівник, який після звільнення позивачки переведений на посаду молодшої медичної сестри (санітарки палати), має більш високу кваліфікацію і продуктивність праці та має переважне право на залишення на роботі.

Колегія суддів також зазначає, що законом не передбачено право звільнення працівника тільки тому, що особа є пенсіонером та отримує пенсію.

Оскільки судом поновлено ОСОБА_4 на роботі, в силу вимог ст. 235 КоЗпП України суд вірно стягнув з Язловецького обласного протитуберкульозного санаторію в користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 19985,16 грн. При цьому, слід вказати, що відповідачем не спростовано та не подано будь - якого іншого розрахунку сум середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що звільнення ОСОБА_4 проведено у відповідності до вимог трудового законодавства, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у матеріалах справи відсутні будь - які докази про фактичне скорочення ставки молодшої медичної сестри (санітарки палати). Крім того, після звільнення ОСОБА_4 на посаду молодшої медичної сестри (санітарки палати) одразу ж було переведено іншу особу, що дає підстави вважати, що звільнення позивачки проведено із порушенням вимог трудового законодавства.

Твердження Язловецького обласного протитуберкульозного санаторію з приводу правомірності наказу № 15 від 26.04.2018 р. про звільнення ОСОБА_4, унаслідок перевірки його обласним комунальним спеціалізованим територіальним медичним об'єднанням "Фтизіатрія", колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що спростовані наявними у матеріалах справи доказами.

Разом з тим, слід погодитись з доводами апеляційної скарги з приводу невірного розподілу судом судових витрат по справі.

Із змісту позовної заяви видно, що ОСОБА_4 звернулася із позовом, який містить позовну вимогу немайнового характеру - скасування наказу № 15 від 26.04.2018 р. Язловецького обласного протитуберкульозного диспансеру в частині звільнення позивачки та поновлення її на роботі та вимогу майнового характеру - стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи те, що згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" ОСОБА_4 звільнена від сплати судового збору, її позовні вимоги задоволені судом у повному обсязі, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині стягнення з Язловецького обласного протитуберкульозного санаторію в користь держави 2466,80 грн. судового збору слід змінити, зменшити суму судового збору до 1409,60 грн. (704,80 грн. - за подання до суду позову немайнового характеру + 704,80 грн. - мінімальна сума судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру).

Беручи до уваги те, що позов ОСОБА_4 задоволено, колегія суддів вважає вірним висновок про стягнення з Язловецького протитуберкульозного санаторію в користь позивачки 3000 грн. витрат, понесених на надання професійної правничої допомоги.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Бучацького районного суду від 17.10.2018 р. в частині стягнення з Язловецького обласного протитуберкульозного санаторію в користь держави 2466,80 грн. судового збору слід змінити, зменшити суму стягнення судового збору до 1409,60 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Язловецького обласного протитуберкульозного санаторію - задовольнити частково.

Рішення Бучацького районного суду від 17.10.2018 р. в частині стягнення з Язловецького обласного протитуберкульозного санаторію в користь держави 2466,80 грн. судового збору змінити, зменшити суму стягнення судового збору до 1409,60 грн. (одна тисяча чотириста дев'ять гривень шістдесят копійок).

В решті рішення Бучацького районного суду від 17.10.2018 р. - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 05 лютого 2019 р.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи