У Х В А Л А

4 лютого 2019 року

м. Київ

Справа № 711/8446/16-ц

Провадження № 14-37 цс 19

ВеликаПалата Верховного Суду у складі :

судді-доповідача - Гудими Д. А.,

суддів: Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.

ознайомилася з матеріалами справи за позовом ОСОБА_3 (далі також - позивач) до Державного агентства резерву України (далі також - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - Державне підприємство (далі також - ДП) «Златодар», про стягнення середнього заробітку

за касаційними скаргами відповідача та ДП «Златодар» на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 березня 2017 року й ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 12 липня 2017 року і

в с т а н о в и л а:

23 вересня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ДП «Златодар» середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29 січня 2016 року до дня прийняття рішення суду включно.

Мотивував тим, що 19 травня 2014 року на підставі наказу № 53-к був призначений на посаду генерального директора ДП «Златодар». Того ж дня позивач підписав контракт № 63/14 з ДП «Златодар».

На підставі наказу № 164-к від 8 жовтня 2015 року позивач був звільнений з посади генерального директора ДП «Златодар» відповідно до пункту 8 статті 36 Кодексу законів про працю (далі - КЗпП) України.

28 січня 2016 року Апеляційний суд Черкаської області ухвалив рішення у справі № 711/9747/15-ц, яке Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 1 червня 2016 року залишив без змін. Згідно з цим рішенням апеляційний суд поновив позивача на посаді генерального директора ДП «Златодар» і стягнув на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 9 жовтня 2015 року до 28 січня 2016 року включно у сумі 28 041,09 грн і моральну шкоду у сумі 1 000 грн. Рішення набрало законної сили, а суд допустив його до негайного виконання.

29 квітня 2016 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровець А. Т. прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження № 50992174 про поновлення позивача на посаді.

19 вересня 2016 року державний виконавець прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 75 та пункту 11 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» через невиконання боржником (відповідачем) судового рішення.

Позивач вказує, що станом на час звернення з позовом у справі № 711/8446/16-ц рішення суду у справі № 711/9747/15-ц не виконане.

Стверджує, що на його користь слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, зумовленого затримкою виконання власником (уповноваженим ним органом) рішення суду про поновлення позивача на роботі за період з 29 січня 2016 року до дня відповідного ухвалення рішення суду включно, із застосуванням під час розрахунку середньоденної заробітної плати в розмірі 364,17 грн, помноженої на кількість робочих днів за вказаний період.

14 березня 2017 року Придніпровський районний суд м. Черкаси замінив первісного відповідача у справі (ДП «Златодар») на належного - Державне агентство резерву України.

30 березня 2017 року Придніпровський районний суд м. Черкаси ухвалив рішення, яким позовні вимоги задовольнив: стягнув на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення його на роботі за період з 29 січня 2016 року до 30 березня 2017 року включно у сумі 107 430,15 грн.

Мотивував рішення тим, що законодавство передбачає обов'язок роботодавця добровільно та негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі. Негайне виконання означає прийняття роботодавцем наказу про поновлення працівника на роботі одразу після проголошення відповідного судового рішення, незалежно від того чи буде таке рішення суду оскаржуватись. Затримкою виконання судового рішення про поновлення працівника на роботі слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин негайно після проголошення судового рішення. Суд вважав, що оскільки відповідач не виконав рішення суду про поновлення позивача на роботі, він має нести відповідальність, передбачену статтею 236 КЗпП України.

12 липня 2017 року Апеляційний суд Черкаської області постановив ухвалу, якою залишив без змін рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 березня 2017 року.

Мотивував ухвалу тим, що суд першої інстанції вірно взяв для розрахунку розміру середньоденної заробітної плати позивача довідку ДП «Златодар» № 179 від 2 грудня 2015 року. Відхилив доводи відповідача про те, що справа має розглядатися за правилами господарського судочинства. Зазначив, що під час розгляду справи у суді першої інстанції ДП «Златодар» заявило клопотання про закриття провадження у справі, оскільки 7 грудня 2015 року Господарський суд Черкаської області порушив провадження у справі про банкрутство ДП «Златодар» і ввів мораторій на задоволення вимог кредиторів. А 30 березня 2017 року суд першої інстанції постановив ухвалу, якою клопотання ДП «Златодар» про закриття провадження у справі відхилив, і ДП «Златодар» її не оскаржувало.

Вказав, що у вказаній ухвалі суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги заявлені до відповідача, а ДП «Златодар» є третьою особою. Тому суд стягнув середній заробіток з відповідача, а не з третьої особи, щодо якої порушене провадження у справі про банкрутство. Апеляційний суд констатував, що справа має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

27 липня 2017 року ДП «Златодар» звернулося з касаційною скаргою до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Вказує на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права. Просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 березня 2017 року й ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 12 липня 2017 року, а провадження у справі - закрити.

Наполягає на тому, що справа має розглядатися за правилами господарського судочинства, обґрунтовуючи приписами пункту 7 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій. Вказує, що 7 грудня 2015 року Господарський суд Черкаської області порушив провадження у справі № 925/1770/15 про банкрутство ДП «Златодар» і ввів мораторій на задоволення вимог кредиторів. 6 червня 2016 року Господарський суд Черкаської області постановив у вказаній справі ухвалу, якою затвердив реєстр вимог кредиторів. Зазначене, на думку ДП «Златодар», впливає на юрисдикцію суду, яким має бути господарський суд. Обґрунтовує висновками Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 12 жовтня 1978 року в справі «Zand v. Austria».

1 серпня 2017 року відповідач подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справкасаційну скаргу. Просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій; обґрунтовує приписами частини першої статті 205 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій.

Мотивує скаргу тим, що справи у спорах, зокрема, про стягнення середньої заробітної плати з боржника, стосовно якого порушене провадження у справі про банкрутство, підвідомчі господарським судам (пункт 7 частини першої статті 12 ГПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій).

18 вересня 2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановив дві ухвали про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою відповідача та ДП «Златодар».

28 листопада 2017 року позивач подав заперечення на касаційні скарги. Мотивує тим, що відповідач не спростував доводи позивача щодо невиконання рішення суду про поновлення на роботі. Стверджує, що Державне агентство резерву України є належним відповідачем у справі та має нести відповідальність відповідно до статті 236 КЗпП України. А доводи відповідача про те, що вимоги позивача про стягнення середнього заробітку є одним із видів матеріального забезпечення позивача як колишнього керівника ДП «Златодар», вважає помилковими.

Зазначає, що 26 грудня 2016 року подав заяву № 3115/17 до ЄСПЛ, в якій скаржився на невиконання відповідачем рішення суду про поновлення його на роботі. 26 червня 2017 року Велика Палата ЄСПЛ ухвалила рішення про приєднання вказаної заяви позивача до справи «Бурмич та інші проти України» (заява № 46852/13 та ін.) та передання її разом з іншими аналогічними заявами до Комітету Міністрів Ради Європи з метою їх подальшого опрацювання в межах заходів загального характеру щодо виконання пілотного рішення у справі «ЮрійМиколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року (заява № 40450/04).

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України «Про внесення змін до ГПК України, ЦПК України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року, яким ЦПК України викладений у новій редакції.

4 липня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду призначив справу до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи.

16 січня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

З огляду на те, що у касаційних скаргах є доводи щодо порушення правил предметної юрисдикції, Велика Палата Верховного Суду приймає справу до розгляду.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Отже, справа розглядатиметься Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами та без проведення судового засідання (у письмовому провадженні).

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення (частина одинадцята статті 272 ЦПК України).

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною першою статті 402, частиною шостою статті 403 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

у х в а л и л а :

1. Прийняти до розгляду справу за позовом ОСОБА_3 до Державного агентства резерву України, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - Державне підприємство «Златодар» про стягнення середнього заробітку, за касаційними скаргами Державного агентства резерву України та Державного підприємства «Златодар» на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 березня 2017 року й ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 12 липня 2017 року.

2. Призначити справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами на 27 лютого 2019 року у приміщенні Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8.

3. Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Д. А. Гудима
Судді:Н. О. АнтонюкН. П. Лященко
С. В. БакулінаО. Б. Прокопенко
В. В. БританчукЛ. І. Рогач
В. І. ДанішевськаІ. В. Саприкіна
О. С. ЗолотніковО. М. Ситнік
О. Р. КібенкоВ. Ю. Уркевич
В. С. КнязєвО. Г. Яновська
Л. М. Лобойко