ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 610/1625/18

Провадження № 22-ц/818/371/19

06 лютого 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Приватне сільськогосподарське підприємство «Схід-Авіа-Агро»,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Балаклійського районного суду Харківської області, ухвалене 11 вересня 2018 року о 12 годині 25 хвилин у складі судді Тімонової В.М., -

УСТАНОВИВ:

11 серпня 2018 року ОСОБА_2, який діяв в інтересах ОСОБА_1, звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, зареєстрований відділом у Балаклійському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області в Книзі записів реєстрації договорів оренди за № 02979 від 15 листопада 2012 року, витребувати вказану земельну ділянку із незаконного володіння Приватного сільськогосподарського підприємства (ПСП) «Схід-Авіа-Агро».

В обґрунтування позову посилався на те, що 01 січня 2012 року ОСОБА_3 уклала з ПСП «Схід-Авіа-Агро» в особі директора ОСОБА_4 договір оренди належної їй на праві власності земельної ділянки (надалі Договір). Відповідно до умов Договору ОСОБА_3 передала ПСП «Схід-Авіа-Агро» в оренду земельну ділянку площею 5,8501 га, яка належала їй на підставі державного акту про право власності на землю серії НОМЕР_2 виданого Балаклійською державною адміністрацією Харківської області 01 жовтня 2001 року. Договір було укладено на 15 років та зареєстровано в Управлінні Держкомзему у Балаклійському районі 15 листопада 2012 року за № 02979.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла і земельну ділянку площею 5,8501 га, розташовану на території Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва успадкував ОСОБА_1, отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 1-170 від 22 березня 2017 року.

Після отримання земельної ділянки у власність ОСОБА_1 дізнався, що при укладанні Договору від імені ПСП «Схід-Авіа-Агро» діяв ОСОБА_4, який не мав повноважень на представництво підприємства та укладання від його імені договорів. Вказане відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) є підставою для визнання укладеного Договору недійсним та повернення земельної ділянки із чужого незаконного володіння.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 11 вересня 2018 року була прийнята відмова ОСОБА_2, який діяв в інтересах ОСОБА_1, від позовних вимог про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння. Позовна заява в цій частині була повернута позивачу.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 11 вересня 2018 року ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні позову.

Рішення суду обґрунтоване тим, дійсно Договір підписаний не керівником ПСП «Схід-Авіа-Агро» ОСОБА_6., а іншою особою, але про наявність волевиявлення орендаря на укладення Договору та його схвалення свідчать фактичне виконання сторонами умов Договору. Акт приймання-передачі земельної ділянки, що є невід'ємною частиною Договору, підписано директором «Схід-Авіа-Агро» ОСОБА_6. Відсутність у Договорі підпису ОСОБА_6. не є підставою для визнання Договору недійсним, оскільки орендар-юридична особа виявила свою волю на укладення договору оренди земельної ділянки, про що свідчить наступне вчинення ПСП «Схід-Авіа-Агро» дій, спрямованих на виконання Договору. Відповідач Договір не оспорює, надав всі необхідні документи для його державної реєстрації, що була здійснена від 15.11.2012 року за № 02979. ОСОБА_1 не довів, що внаслідок підписання Договору зі сторони орендаря особою, яка не мала на це повноважень, були порушені його права як орендодавця.

08 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, у якій просить рішення скасувати, позов задовольнити. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права,

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не дав належної оцінки обставинам у справі та як слідство порушив норми матеріального права. А саме, суд безпідставно застосував до спірних правовідносин вимоги ст.241 ЦК України, оскільки подальше схвалення Договору орендарем має значення лише у випадку перевищення представником повноважень, а не вчинення дій без повноважень. Порушення прав спадкодавця ОСОБА_3 та позивача полягає в тому, що в результаті підписання Договору особою, яка не мала на це повноважень, спадкодавець, а згодом і позивач не отримали належного примірнику Договору та були позбавлені можливості реалізувати свої права власника земельної ділянки.

ПСП «Схід-Авіа-Агро» у відзиві заперечувало проти задоволення апеляційної скарги. Посилається на те, що ОСОБА_1 не довів порушення своїх прав внаслідок підписання Договору зі сторони орендаря особою, яка не мала на це повноважень. Судом установлено належне виконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором з 2012 року. Бажання позивача особисто користуватися земельною ділянкою не може бути підставою для визнання Договору недійсним.

ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_1, у поясненнях по справі, поданих до суду апеляційної інстанції 11.12.2018 року посилається на те, що ПСП «Схід-Авіа-Агро» в порушення вимог Закону України «Про оренду землі» не забезпечив проведення агрохімічного обстеження ґрунтів, відповідні паспорти не отримав. За відсутності даних агрохімічного паспорта спірної ділянки, не можливо встановити дотримання відповідачем правил сівозмін та у зв'язку із цим рівень зниження якості показників родючості ґрунтів. Отже, при поверненні земельної ділянки ОСОБА_1 не матиме змоги пересвідчитися, що земля йому повернута у придатному для використання стані. Зазначене порушує його права як власника і є підставою для визнання Договору недійсним.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиви на апеляційну скаргу, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судовим розглядом та вбачається із матеріалів справи, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 березня 2017 року ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, площею 5,8501 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої на території Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказана земельна ділянка раніше належала ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 виданого 01 жовтня 2001 року Балаклійським районним відділом земельних ресурсів Харківської області (а.с. 8, 9).

01 січня 2012 року ОСОБА_3 уклала із ПСП «Схід-Авіа-Агро» в особі директора ОСОБА_4 Договір, за умовами якого ОСОБА_3 зобов'язалася передати ПСП «Схід-Авіа-Агро», а ПСП «Схід-Авіа-Агро» зобов'язався прийняти у строкове платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належну орендодавцю земельну ділянку. Пунктом 3.1 Договору передбачено, що він укладений на 15 років. Згідно п. 14.8 Договору він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (а.с. 17-22). Договір зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Балаклійському районі Харківської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15.11.2012 року за № 02979.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 01.01.2012 року керівником і підписантом ПСП «Схід-Авіа-Агро» з 31.10.2011 року був ОСОБА_6 (а.с. 10-15). Представник відповідача в суді першої інстанції не заперечував, що ОСОБА_4 на момент підписання Договору директором ПСП «Схід-Авіа-Агро» не був, права на підписання Договору не мав.

Юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов'язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 92 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України)).

Частинами першою та третьою статті 237 ЦК України передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із частинами другою, четвертою статті 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 не мав права представляти ПСП «Схід-Авіа-Агро» у відносинах з третіми особами і підписувати від імені відповідача Договір, оскільки таке право йому підприємством не надавалося.

Проте зазначені обставини мають правове значення для вирішення дійсного спору тільки у разі наявності доказів порушення цим прав позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, оскільки ОСОБА_1 не надав доказів порушення прав спадкодавця ОСОБА_3 при укладенні Договору в 2012 році.

Згідно ч. 1 ст. 148-1 Земельного кодексу України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов'язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди щодо такої земельної ділянки.

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно частин 1, 2 статті 15 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року № 161 - XIV (у редакції, чинній на момент укладення договору) ( надалі Закон) істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

За змістом ст. ст. 18, 20 Закону укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування) не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Судом було встановлено, що сторони досягли згоди з приводу істотних умов Договору, відповідно до яких ОСОБА_3 передала в оренду ПСП «Схід-Авіа-Агро» ( надалі ПСП) належну їй земельну ділянку на умовах платності та строковості. Договір пройшов державну реєстрацію 15.11.2012 року та на його виконання земельна ділянка була передана ОСОБА_3 у користування ПСП відповідно до акту прийому - передачі ( а.с. 22). Протягом 2012 - 2017 роки ПСП виконувало умови Договору належним чином.

В судовому засіданні в суді першої інстанції представник відповідача підвередив, що особа, яка підписала Договір діяла в інтересах ПСП та не заперечував факт скріплення Договору печаткою ПСП ( а.с.17 - 19).

Доводи апеляційної скарги про безпідставне застосування судом вимог ст. 241 ЦК України висновку суду про недоведеність позивачем порушення прав ОСОБА_3 при укладенні та виконанні Договору не спростовують.

В матеріалах справи дійсно відсутні будь - які письмові докази наявності у ОСОБА_4 юридичних підстав діяти від імені та в інтересах ПСП, проте згідно наданих суду заперечень, письмових документів та пояснень представника ПСП, ОСОБА_4 фактично діяв в інтересах ПСП, останнє мало волю на укладення Договору, його волевиявлення було вільним, правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За таких обставин. Судова колегія вважає, що підстави для визнання Договору недійсним відповідно до ст.203 ЦК України відсутні.

Не є обґрунтованими доводи апеляційної скарги про незаконність рішення суду у зв'язку з тим, що суд не врахував що складання Договору і підписання його сторонньою особою зі сторони орендаря - ПСП , за відсутності примірнику Договору, унеможливлювало реалізацію орендодавцем, а в подальшому її спадкоємцем прав власника земельної ділянки, Тому що позивач не надав суду першої та апеляційної інстанції доказів того, що покійна не знала про факт укладення Договору, його не підписувала, не отримала його примірнику, або у видачі примірнику Договору їй було відмовлено.

При цьому колегія суддів не враховує письмові пояснення ОСОБА_7 подані в інтересах ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції 11.12. 2018 року, оскільки вони подані після спливу строків на апеляційне оскарження рішення, не можуть змінювати доводів апеляційної скарги та викладені в них підстави недійсності Договору не були предметом позову, що розглядався в суді першої інстанції.

За таких обставин, судова колегія вважає обґрунтованим висновок суду, що відсутність у Договорі підпис директора ПСП ОСОБА_6 не є самостійною підставою для визнання такого Договору недійсним, оскільки ПСП виявила свою волю на укладення Договору у 2012 році і протягом 2012 - 2017 роки належним чином його виконувало.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а рішення суду належить залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 11 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і підлягає оскарженню в касаційному порядку у випадках, встановлених частиною третьою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 06 лютого 2019 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний