Ухвала

04 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 753/20766/16-ц

провадження № 61-28100св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Кривцової Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув клопотання ОСОБА_1 , подане представником ОСОБА_2 , про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін,

ВСТАНОВИВ:

У квітня 2014 року товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 16 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 26 травня 2015 року, позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено частково.

У рахунок погашення основного зобов`язання щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним 01 липня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 , в сумі 3 324 561,87 грн, яка складається із: 1 792 173,39 грн заборгованості за кредитом, 1 145 944,50 грн - заборгованості за відсотками, 386 443,98 грн - пені за останній рік, звернуто стягнення на предмет іпотеки на нерухоме майно: житловий будинок АДРЕСА_1 з будівлями та спорудами, що складається з житлового будинку (літ. А, цегла) жилою площею 41,60 кв. м, літньої кухні з прибудовою (літ. Б), сараю (літ. В), льоха (літ. Г), вбиральні (літ. Д), сарая (літ. Е), № 1-5; 1-спорудження та на земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_2 , загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер :90:277:0003, з цільовим призначенням - для обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд, згідно з іпотечним договором, укладеним 01 липня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дмухом Б. Л. і зареєстрованого у реєстрі за № 2191, шляхом проведення прилюдних торгів в порядку виконавчого провадження з визначенням початкової ціни продажу предмета іпотеки на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна в процесі проведення виконавчих дій.

Відстрочено виконання звернення стягнення на предмет іпотеки на вказане нерухоме майно на строк дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого для забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набрав чинності 07 червня 2014 року.

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , звернувся до суду першої інстанції з заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, в якій просив переглянути рішення Дарницького районного суду міста Києва від 16 березня 2015 року за нововиявленими обставинами, скасувати його та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва у складі судді Колесника О. М. від 22 травня 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами задоволено. Скасовано рішення Дарницького районного суду міста Києва від 16 березня 2015 року та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 26 вересня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено, ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 22 травня 2017 року скасовано та постановлено нову ухвалу. У задоволенні заяви про перегляд рішення Дарницького районного суду міста Києва від 16 березня 2015 року за нововиявленими обставинами у цій справі відмовлено.

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його заяву.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

У лютому 2018 року до Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_1 , яке подане представником ОСОБА_2 , про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 13 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачу Кривцовій Г. В.

Ухвалою Верховного Суду від 01 липня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

У задоволенні клопотання слід відмовити з таких підстав.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачили відповідні юридичні норми (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Zhuk v. Ukraine» від 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції (частина друга).

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Абзац другий частини першої даної статті визначає, що у разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Таким чином, питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з огляду на встановлену необхідність таких пояснень.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлювався з приводу відсутності публічних слухань у судах касаційної інстанції. Вочевидь, «публічний характер провадження у судових органах, згаданих у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, захищає учасників справи від здійснення правосуддя таємно, поза контролем громадськості та є також одним із засобів збереження довіри до судів вищих і нижчих ланок. Публічність через прозорість, яку вона надає правосуддю, сприяє досягненню мети пункту 1 статті 6, а саме справедливому судовому розгляду, гарантія якого є одним із основних принципів будь-якого демократичного суспільства у сенсі Конвенції» (рішення від 8 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78), § 25).

Проте публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку, зокрема і в суді касаційної інстанції. Так, у вказаній справі зазначена гарантія була забезпечена у судах першої й апеляційної інстанцій. Зокрема тому ЄСПЛ не визнав порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції відсутність публічного розгляду у Федеральному суді Німеччини, який, як і Верховний Суд в Україні, вирішував винятково питання права (рішення у справі «Axen v. Germany», § 28).

У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник не представив переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання.

Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Верховний Суд створив учасникам процесу у справі № 753/20766/16-ц належні умови для ознайомлення з рухом справи. Крім того, кожен з учасників справи мав право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Аргументи про розгляд справи за участю заявника є непереконливими, тому відсутня необхідність у виклику осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень, у зв`язку із чим у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись статтею 402 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , поданого представником ОСОБА_2 , про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді: І. А. Воробйова Б. І. Гулько Г. В. Кривцова Р. А. Лідовець