КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 2-880 (4-с/754/110/18)
Головуючий у суді І інстанції - Бабко В.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/2880/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Удовиченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Назара Васильовича на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 01 листопада 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_2, стягувач - Публічне акціонерне товариство «БТА Банк», про визнання дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Назара Васильовича незаконними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 13 червня 2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції із вказаною скаргою, яку мотивовано тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12 лютого 2010 року по справі №2-880/10 стягнуто заборгованість з ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «БТА Банк» у розмірі 510484, 01 грн. На підставі вказаного судового рішення 29 березня 2010 року Деснянським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист №2-880/10 та 13 червня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павлюком Н.В. було відкрито виконавче провадження. На думку скаржника зазначена постанова про відкриття виконавчого провадження постановлена з порушенням норм діючого законодавства та підлягає скасуванню з огляду на те, що термін пред'явлення виконавчого листа №2-880/10 закінчився.

ОСОБА_2 вважає, що відповідно до нової редакції Закону України «Про виконавче провадження», яка набрала чинності 05 жовтня 2016 року, відсутня норма, яка встановлювала, що після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. А відтак, час, що минув до переривання строку, зараховується до нового строку пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Також в скарзі вказано, що виконавчий лист №2-880/10 двічі подавався до виконавчої служби Деснянського району м. Києва, але у відкритті виконавчого провадження було відмовлено 29 квітня 2010 року та 04 червня 2010 року.

08 липня 2010 року зазначений лист також було подано стягувачем до відділу ДВС Броварського міськрайонного управління юстиції, але 12 липня 2010 року було отримано постанову відмову у відкритті виконавчого провадження.

05 жовтня 2011 року стягувач повторно звернувся до відділу ДВС Броварського міськрайонного управління юстиції та 06 жовтня 2011 року було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження.

В подальшому, 19 листопада 2015 року, державним виконавцем було прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, в зв'язку з частковим виконанням рішення та неможливістю в повному обсязі виконати рішення.

Скаржник вважає, що від дати видачі виконавчого листа до дати відкриття провадження пройшов 1 рік 6 місяців та 7 днів. Разом з тим, якщо взяти до уваги строк від повернення виконавчого документа стягувачеві до моменту ухвалення постанови про відкриття виконавчого провадження від 13 червня 2018 року, то даний строк становить 2 року 6 місяців та 25 днів, що в сукупності з попереднім терміном перебування виконавчого листа у стягувача, складає 4 року 1 місяць та 1 день.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_2 вважає, що приватним виконавцем Павлюком Н.В. було неправильно обчислено строки для відкриття виконавчого провадження й просив визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Н.В. відносно ухвалення постанови про відкриття виконавчого провадження від 13 червня 2018 року, за виконавчим листом №2-880/10, термін пред'явлення до виконання якого закінчився та скасувати зазначену постанову.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 01 листопада 2018 року скаргу ОСОБА_2 задоволено. Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Н.В. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 13 червня 2018 року, за виконавчим листом №2-880/10, виданого 29 березня 2010 року та скасовано зазначену постанову.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павлюк Н.В. подав апеляційну скаргу, яку мотивував тим, що строк пред'явлення до виконання виконавчого листа не пропущено, оскільки строк переривався пред'явленням до виконання. Також з огляду на те, що відповідно до постанови від 19 листопада 2015 року виконавчий документ було повернуто стягувачеві, то строк пред'явлення слід обчислювати з 19 листопада 2015 року по 19 листопада 2018 року.

З огляду на викладене, Павлюк Н.В. просив ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 01 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги.

04 січня 2019 року на адресу суду надійшов відзив від ОСОБА_2, відповідно до якого вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга такою, що не підлягає задоволенню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 2 лютого 2010 року рішенням Деснянського районного суду м. Києва ПАТ «БТА Банк» був виданий виконавчий лист, згідно якого було стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитом в розмірі 509 812,00 грн., 551,52 грн. судового збору та технічних витрат у розмірі 120,00 грн., всього 510 484,01 грн. (а.с.4, 5)

29 квітня 2010 року та 04 червня 2010 року виконавчий лист був пред'явлений стягувачем до державної виконавчої служби Деснянського району міста Києва. Проте йому було відмовлено у відкритті виконавчого провадження, що підтверджується відмітками на виконавчому листі, здійсненими старшим державним виконавцем Славіним В.С. (а.с.5).

08 липня 2010 року виконавчий лист був поданий стягувачем до виконання до державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції.

Постановою головного державного виконавця ВДВС Броварського МРУЮ Дячок С.В. від 12 липня 2010 року було відмовлено у відкритті виконавчого провадження (а.с.6).

05 жовтня 2011 року виконавчий лист був поданий стягувачем до виконання до державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції.

Постановою державного виконавця державної виконавчої служби Броварського МРУЮ ХуторнимВ.Ю. від 06 жовтня 2011 року було відкрито виконавче провадження (а.с.7).

Постановою головного державного виконавця Лобко О.С. від 19 листопада 2015 року було повернуто виконавчий лист стягувачеві у зв'язку з його частковим виконанням і вказано, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений до виконання в строк до 19 листопада 2016 року (а.с.9).

13 червня 2018 року виконавчий лист був поданий стягувачем до виконання приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Павлюку Н.В.

Постановою приватного виконавця Павлюк Н.В. від 13 червня 2018 року було відкрито провадження по справі (а.с.10).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення скарги ОСОБА_2, виходив з того, що оскільки строк пред'явлення виконавчого листа виданого 12 лютого 2010 року Деснянським районним судом міста Києва за позовом ВАТ «БТА Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості був встановлений до 19 листопада 2016 року, а поданий він до виконання приватному виконавцю 13 червня 2018 року, суд прийшов до висновку, що дані правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, який діяв на час їх виникнення.

Разом з тим, суд першої інстанції зазначає, що виконавче провадження по виконавчому листу, який був виданий 29 березня 2010 року, було відкрито 06 жовтня 2011 року (фактично після спливу 1 року 6 місяців 7 днів) і строк пред'явлення виконавчого документа до виконання був перерваний. У зв'язку з поверненням даного виконавчого документа стягувачу 19 листопада 2015 року, строки пред'явлення документу до виконання продовжили спливати до 13 червня 2018 року, коли виконавчий лист був пред'явлений до виконання приватному виконавцю Павлюку Н.В.

З 19 листопада 2015 року до 13 червня 2018 року пройшло 2 роки 6 місяці 25 днів. Загалом виконавчий лист був пред'явлений до виконання приватному виконавцю після спливу 4 років 1 місяця 1 дня. Отже виконавчий лист від 12 лютого 2010 року був пред'явлений до виконання приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва після спливу трьох років від дня його видачі.

Колегія суддів не може погодитися із вказаним висновком районного суду виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої, п'ятої статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" (від 02 червня 2016 року, який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Відповідно до пунктів 5, 7 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Аналіз наведених норм Закону дає підстави дійти висновку про те, що виконавчий лист, виданий судом до набрання чинності цим законом, може бути повторно пред'явлений до примусового виконання протягом трьох років з дня його повернення.

З матеріалів справи видно, що відповідно до постанови від 19 листопада 2015 року державним виконавцем виконавчий документ №2-880/10 було повернуто стягувачу з підстав часткового виконання рішення та неможливості виконання його у повному обсязі.

13 червня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павлюком Н.В. було відкрито виконавче провадження по виконавчому листу №2-880/10.

Відповідно до частини першої статті 447 ЦПК Українисторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частиною третьою статті 451 ЦПК Українипередбачено, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта проте, що переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання має наслідком в подальшому початок перебігу вказаного строку заново на визначений у виконавчому документі період, на відміну від зупинення строку коли строк в подальшому продовжується перебігати з моменту зникнення обставин, що зумовлювали зупинення такого строку..

Аналізуючи викладене, колегія суддів вважає, що строк пред'явлення до виконання виконавчого листа не пропущено, як такий, що переривався пред'явленням до виконання, тому повинен обчислюватись з 19 листопада 2015 року до 19 листопада 2018 року, тому дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ПавлюкомН.В. про відкриття виконавчого провадження є правомірними.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не врахував обставин справи, неправильно застосував норми процесуального законодавства України, які врегульовують зазначені правовідносини, висновки суду не відповідають наданим сторонами доказам та фактичним обставинам справи, тому колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали суду та постановлення у вказаній справі нового судового рішення про відмову у задоволенні скарги.

Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ч.13 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апелянтом, приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Павлюком Н.В. при подачі апеляційної скарги сплатив судовий збір в розмірі 352,40 грн, що підтверджується квитанцією про сплату №34900 від 18 грудня 2018 року, тому вказані кошти повинні бути компенсовані за рахунок заявника ОСОБА_2 (а.с. 102).

Керуючись ст. 141, 367, 374, 376, 447, 451 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Назара Васильовича задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 01 листопада 2018 року скасувати та ухвалити у вказаній справі нове судове рішення.

Скаргу ОСОБА_2, стягувач - Публічне акціонерне товариство «БТА Банк», про визнання дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка НазараВасильовича незаконними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 13 червня 2018 року залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса проживання АДРЕСА_1 РНКОПП НОМЕР_1) на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка НазараВасильовича (юр. адреса 01030м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 58 А кв. 78) витрати пов'язані зі сплатою судового збору при подачі апеляційної скарги в розмірі 352,40 грн.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Мотивований текст постанови виготовлено 30 січня 2019 року.

Головуючий суддя: М.А.Яворський

судді: Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв