Провадження № 2/520/4183/19
Київський районний суд м. Одеси
У складі судді Калашнікової О.І.
При секретарі Шеховцевій О.В.
За участю представника позивача - адвоката Верхола І.О.
Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
Встановив,
Позивач у травні 2019 року звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його ОСОБА_1 користь заборгованість за договором позики у сумі 55 000 грн., стверджуючи, що відповідач не виконує свої зобов`язання за договором позики, укладеним між сторонами 12 квітня 2019 року. У сьогоднішньому судовому засіданні позивач та його представник вимоги підтримали у повному обсязі і зазначили, що не заперечують проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи.
Відповідач до суду не з`являється, про час і місце слухання справи сповіщався судом неодноразово відповідно до вимог закону за місцем реєстрації. Відзив на позов не надав, причини неявки суду не повідомив.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи за згодою позивача, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України
Суд вивчив матеріали справи і встановив, що
12.04.2019 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 уклали договір позики, за умовами якого ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 отримав в борг грошові кошти в сумі 55 000 грн. ОСОБА_2 зобов`язався у термін до 30.04.2019 року повернути зазначену грошову суму за місцем знаходження «Позикодавця». Відповідач свої зобов`язання за цим договором не виконав і не повернув позивачу позику у строк, визначений договором, досудову вимогу ОСОБА_1 відповідач залишив без уваги, тому позивач звернувся до суду з цим позовом.
На підтвердження позовних вимог позивачева сторона посилалась на розписку від 12.04.2019 року (а.с.8), рукописний текст в якій про отримання грошових коштів виконано ОСОБА_2 .
Дослідивши надані докази і наведені доводи, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог ОСОБА_1 з таких підстав:
12.04.2019 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 уклали договір позики. При укладанні договору сторони досягли домовленості щодо усіх істотних умов: суми позики і строку повернення позики. Договори сторони оформили у письмовій формі у вигляді розписки. На укладання договору сторони мали вільне волевиявлення і необхідний обсяг цивільної дієздатності. Договір підлягає виконанню обома сторонами.
ОСОБА_1 - позикодавець свої зобов`язання за договором виконав, коли передав 12.04.2019 року ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 55 000 грн. Виконання позичальником зобов`язань за договором підтверджується текстом розписки. Обов`язок позичальника повернути позику передбачено умовами договору (розписки) і положеннями ст.1049 ЦК України.
Суд встановив, що ОСОБА_2 свої зобов`язання за договором позики не виконав і не повернув позичені на певний строк грошові кошти.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно з ч.1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Нотаріальна форма договору позики не вимагається незалежно від суми договору, однак за згодою сторін договору, договір позики може бути укладений в нотаріальній формі. У даному випадку договір позики сторони оформили в письмовій формі, але не посвідчували у нотаріуса. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою з моменту фактичного передання речей, визначених родовими ознаками, позикодавцеві (із рук в руки) або з моменту зарахування грошових коштів, що позичалися, на банківський рахунок позикодавця.
Верховний Суд України, який у своїй Постанові від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики зазначив, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
З огляду на викладене вимоги позивача є обґрунтованими і доведеними.
У відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 768 грн. 40 коп.
Керуючись ст.ст. 259,263-265,268 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 ) - 55 000 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 768 грн. 40 коп.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Київський райсуд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за заявою відповідача, наданою протягом 30 днів з дня проголошення рішення.
Суддя Калашнікова О. І.