Справа № 347/311/19
Провадження № 22-ц/4808/1034/19
Головуючий у 1 інстанції Гордій В. І.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Ясеновенко Л.В., Пнівчук О.В.

за участю секретаря Капущак С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Косівського районного суду, ухвалену суддею Гордієм В .І. 18 червня 2019 року в м. Косові у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Уторопська сільська рада Косівського району Івано-Франківської області, ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю,

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 , заінтересована особа: Уторопська сільська рада Косівського району Івано-Франківської області, звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 . Дану заяву мотивувала тим, що з 2011 року на прохання ОСОБА_4 почала жити з нею її в господарстві, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Проживає там і по теперішній час.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, після чого відкрилась спадщина на її майно. За життя померлою було складено кілька заповітів, однак 13 березня 2012 року вона скасувала свій останній заповіт. Оскільки спадкоємців першої-третьої черги за законом немає, то заявник претендує на все належне їй майно як спадкоємець четвертої черги.

В зв`язку з цим вона звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте у зв`язку з недоведенням нею факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем не менше п`яти років до часу відкриття спадщини заяву нотаріусом не було прийнято.

Зазначає, що факт спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю підтверджується довідкою Уторопської сільської ради №103 від 23.01.2019 року, а також свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Просила заяву задовольнити.

Ухвалою Косівського районного суду від 22 травня 2019 року залучено до участі у розгляді справи ОСОБА_3 .

Ухвалою Косівського районного суду від 18 червня 2019 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Уторопська сільська рада Косівського району Івано-Франківської області, ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю залишено без розгляду. Роз`яснено, що заявник має право подати позов на загальних підставах.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

На її думку наведені нею в заяві обставини є достатніми та обґрунтованими для того, щоб судом було ухвалено рішення про встановлення факту її проживання з ОСОБА_4 .

Крім того, в судовому засіданні не були опитані свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Просить скасувати ухвалу Косівського районного суду від 18 травня 2019 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, вважає її безпідставною, оскільки наявність спору про право в даних правовідносинах випливає з пояснень усіх учасників справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт доводи апеляційної скарги підтримала з мотивів, наведених у ній.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_7 проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив ухвалу суду залишити без змін.

Представники заінтересованої особи - Уторопської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, повідомлялися про час та місце розгляду справи належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо залишення позову (заяви) без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7). Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне їй на праві власності майно.

Згідно довідки №5/02.2-18 від 10.01.2019 року, виданої с. Уторопи Яблунівської селищної ради об`єднаної територіальної громади Косівського району Івано-Франківської області ОСОБА_4 . постійно проживала з 1972 року по день смерті в АДРЕСА_1 . Померлою ОСОБА_4 за життя було складено два заповіти, які в подальшому було скасовано (а.с. 9).

Відповідно до довідки №103 від 23.01.2019 року ОСОБА_1 проживала однією сім`єю з ОСОБА_4 (а.с. 10).

Крім того, судом також встановлено, що ухвалою Косівського районного суду від 22 травня 2019 року ОСОБА_3 була залучена до участі у розгляді справи на підставі поданої нею заяви від 22 травня 2019 року (а.с. 46).

Також з матеріалів справи вбачається, що 9 квітня 2019 року ОСОБА_3 зверталась до нотаріуса Косівського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (а.с. 41).

Залишаючи заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що між заявником та ОСОБА_3 виник спір про право на спадкове майно померлої ОСОБА_4

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема проживання однією сім`єю із спадкодавцем.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Така позиція підтверджується також постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», в п. 2 якої роз`яснено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Як вбачається із матеріалів справи та зазначено самим заявником у поданій заяві, вирішення питання щодо встановлення факту проживання разом із спадкодавцем необхідне для прийняття спадщини. А враховуючи те, що інший спадкоємець ОСОБА_3 вчиняє активні дії для прийняття спадщини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність в даному випадку спору щодо спадкового майна, який повинен розглядатися в порядку позовного провадження.

З урахуванням спору про право заява ОСОБА_1 має розглядатися у порядку позовного провадження з використанням відповідних процесуальних інститутів позовного провадження.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

З огляду на викладене передбачених ст. 379 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, а тому оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Косівського районного суду від 18 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 10 вересня 2019 року.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: Л.В. Ясеновенко

О.В. Пнівчук