Номер провадження: 22-ц/813/1432/19
Номер справи місцевого суду: 522/6087/16-ц
Головуючий у першій інстанції Бойчук А.Ю.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Віцько А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року представник ПАТ „УкрСиббанк" звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом, який неодноразово уточнював до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та згідно останньої редакції просив звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 70,2 кв.м., яка на праві власності належить ОСОБА_2 на підставі Договорів купівлі-продажу, для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», що виникли на підставі Договору про надання споживчого кредиту № 000 від 29 грудня 2006 року в розмірі 537 143,85 доларів США 85 центів та 6 276 662,75 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитним договором, з яких: 229 151,82 дол. США - заборгованість по кредиту; 307 992,03 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 418 429,29 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 3 858 233,46 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам; встановити спосіб реалізації нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу, а саме, шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» та встановити початкову ціну, визначеною на підставі оцінки майна здійсненої суб`єктом оціночної діяльності проведеною відповідно до законодавства; виселити ОСОБА_2 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають в квартирі АДРЕСА_1 ; зняти ОСОБА_2 та інших осіб, які зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 , з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири; стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судові витрати.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 14.08.2017 року позов ПАТ „УкрСиббанк" задоволено частково.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 70,2 кв.м., право власності на які належить ОСОБА_2 на підставі Договорів купівлі-продажу, для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», що виникли на підставі Договору про надання споживчого кредиту № 000 від 29 грудня 2006 року в розмірі 537 143,85 долари США 85 центів та 6 276 662,75 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитним договором, з яких:

229 151,82 дол. США - заборгованість по кредиту;

307 992,03 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом;

2418 429,29 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом;

3858 233,46 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам.

Встановлено спосіб реалізації нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу, а саме, шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» та встановити початкову ціну, визначеною на підставі оцінки майна здійсненої суб`єктом оціночної діяльності проведеною відповідно до законодавства.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судові витрати у розмірі 1 378,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду в частині відмови у задоволенні вимог про виселення та про зняття з реєстраційного обліку, представник Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Приморського районного суду м.Одеси від 14.08.2017 року змінити та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги позивача у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Тобто рішення суду першої інстанції оскаржено лише в частині вирішення судом вимог про виселення та про зняття з реєстраційного обліку, що підтвердив в засіданні судової колегії представник ПАТ «УкрСиббанк». В іншій частині - звернення стягнення на предмет іпотеки, рішення суду не оскаржено і тому в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, протягом всього часу розгляду апеляційної скарги з грудня 2017 року неодноразово повідомлялися за зареєстрованим місцем проживання про дату, час і місце проведення судового засідання. Судові повістки протягом більше 2-х років знаходження справи в апеляційному суді повертаються з відміткою про перебіг строку зберігання поштової кореспонденції. Будь-якої ініціативи у проявленні інтересу як щодо непогашеного кредиту так і щодо розгляду справи за позовом кредитора та іпотекодержателя в судах, відповідачі не проявили.

Враховуючи наведене - само по собі лише неотримання відповідачами за місцем зареєстрованого проживання судової кореспонденції близько 2-х років та не проявлення ними адекватного та необхідного інтересу про розгляд судової справи, пов`язаної з тривалим невиконанням зобов`язань за кредитним договором та договором іпотеки, про існування яких відповідачі не можуть не знати, надає апеляційному суду підстави для висновку щодо зловживання відповідачами своїми процесуальними правами та нехтуванням процесуальними обов`язками.

При таких обставинах та враховуючи знаходження нерозглянутої в апеляційному порядку справи в апеляційному суді близько 2-х років, тобто понад розумний строк, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для подальшого відкладення розгляду апеляційної скарги ПАТ «УкрСиббанк», оскільки подальший не розгляд апеляційної скарги з огляду на наведене буде мати ознаки затягування розгляду справи вже з боку самого апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1)неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2)недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3)невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4)порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. З цієї статті.

Згідно з ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, що:

- 29.12.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» (відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» №514-УІ від 17.09.2008 року змінено найменування Банку на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 000, відповідно до умов п.п. 1.1-1.3 якого ПАТ «УкрСиббанк» надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 250 000,00 доларів США на строк до 29.12.2017 року під 12.2 % річних для придбання нерухомості, а Позичальник, в свою чергу, зобов`язався повернути кредит та сплатити нараховані проценти в строки, порядку та на умовах, які визначені п.п. 1.2.2. п.1.2., п.1.3 та 1.6 кредитного договору;

- 29.12.2006 року в забезпечення боргового зобов`язання позичальника за кредитним договором № 000 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено Іпотечний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_2 ви ступила майновим поручителем на виконання зобов`язання громадянина ОСОБА_5 та передала в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 70,2 кв. м., яке придбано за договором купівлі-продажу від 29.12.2006 року;

- у зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість, яка станом на 04.12.2015 року складає 537 143, 85 долари США 85 процентів та 6 276 662, 75 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитним договором, з яких: 229 151,82 доларів США - заборгованість по кредиту; 307 992,03 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 418 429,29 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 3 858 233,46 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам;

-згідно з довідкою від 29.01.2017 року дільниці № 12 КП «ЖКС «Фонтанський» у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та мешкають ОСОБА_2 1979 року народження з 12.11.2008 року, ОСОБА_1 (чоловік) 1979 року народження з 07.11.2008 року; ОСОБА_6 2002 року народження з 12.11.2008 року та Неп ОСОБА_7 2010 року народження з 08.12.2010 року (а. с. 142).

Відмовляючи у вимогах про виселення та про зняття з реєстраційного обліку, суд першої інстанції виходив з того, що:

-позивачем не надано об`єктивних, допустимих і переконливих доказів про те, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та члени їх сім`ї були належним чином письмово повідомлені про виселення відповідно до вимог ст.109 ЖК УРСР;

-батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки і піклування поміж іншого вчиняти такі правочини щодо її майнових прав, як укладення договорів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, у тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири.

Проте погодитися з такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може.

Як вбачається суд звернув стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 70,2 кв. м., яка, як вбачається з матеріалів справи придбана за рахунок кредитних коштів за договором купівлі-продажу від 29.12.2006 року. Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не оскаржено і тому в апеляційному порядку не переглядається.

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку».

Так, за змістом частин першої, другої статті 39 цього Закону в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Задоволення позову про виселення мешканців з переданого в іпотеку житлового приміщення не залежить від дотримання іпотекодержателем частини другої статті 40 Закону «Про іпотеку». Відповідно до частини другої статті 39 цього Закону таке рішення може бути прийняте судом (за заявою іпотекодержателя) одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

За змістом частини третьої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту банку, повернення якого забезпечено іпотекою відповідного житлового приміщення.

Таким чином, за змістом статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК УРСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина друга статті 109 ЖК УРСР). У такому випадку виселення здійснюється відповідно до частини четвертої статті 109 та статті 132- 2 ЖК УРСР.

Наведеного суд першої інстанції не врахував і прийшов до помилкового висновку про те, що недотримання вимог частини другої статті 40 Закону «Про іпотеку» є достатньою підставою для відмови у задоволенні вимоги про виселення, яка була заявлена іпотекодержателем одночасно з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, яка судом була задоволена.

Крім того, суд встановивши, що у квартирі зареєстровані та проживають неповнолітні діти в якості підстави для відмови у задоволенні вимог про виселення та зняття з реєстраційного обліку послався на п. 1 ч. 2 ст. 177 СК України та ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства».

Судова колегія звертає увагу, що відповідно до постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року № 5 роз`яснено, що при винесенні рішень суди повинні враховувати положення ст. 32 ЦКУ, ст. 177 СКУ та ст. 17 ЗУ «Про охорону дитинства», при цьому виходити з того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування.

Оскільки, як вбачається з матеріалів справи, квартира, яка є предметом іпотеки, фактично придбана в день видачі кредиту за кредитні кошти ПАТ «УкрСиббанк», неповнолітні діти - ОСОБА_6 2002 року народження та Неп ОСОБА_7 2010 року народження, зареєстровані у квартирі з 12.11.2008 року та з 08.12.2010 року відповідно, не мали права користування предметом іпотеки на момент укладення договору і вселилися у квартиру вже після укладення договору.

При цьому згідно п. 2.4.7. Іпотечного договору від 29.12.2006 року іпотекодавець ОСОБА_2 зобов`язалася не давати згоду щодо постановки на реєстраційний облік щодо житлового приміщення, що складає предмет іпотеки, фізичних та юридичних осіб без згоди Іпотекодержателя.

Відповідно до п. 2.4.8. Іпотечного договору іпотекодавець ОСОБА_2 зобов`язалася у день підписання цього договору надати Іпотекодержателю нотаріально посвідчені згоди всіх повнолітніх осіб, які мешкають у житловому приміщенні, що є преметом іпотеки, на їх виселення у разі звернення стягнення Іпотекодержателем на предмет іпотеки, а також згоду відповідного органу опіки та піклування на виселення неповнолітніх осіб, які мешкають у цьому приміщенні.

Враховуючи наведене, рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог про виселення та зняття з реєстраційного обліку не може залишатися в стилі і підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення.

Ухвалюючи власне судове рішення, судова колегія з урахуванням встановлених у справі обставин та враховуючи наведені у цій постанові обґрунтування, вважає що позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» заявлені до ОСОБА_2 щодо виселення та зняття її з реєстраційного обліку по квартирі АДРЕСА_1 підлягають задоволенню. Разом з тим, зі змісту заявлених позовних вимог з урахуванням уточнень, вбачається, що Банк заявив вимоги про виселення і зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_8 та всіх інших осіб, які зареєстровані та/або проживають в квартирі АДРЕСА_1 .

Тобто позовні вимоги про виселення та зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_1 та неповнолітніх дітей ОСОБА_6 2002 року народження та Неп ОСОБА_9 2010 року народження не заявлені.

Оскільки позовні вимоги, про виселення та зняття з реєстраційного обліку, крім ОСОБА_2 , до решти осіб не персоніфіковані і позивачем не уточнені, у суду апеляційної інстанції відсутні процесуальні повноваження уточнювати у позивача позовні вимоги на стадії апеляційного розгляду або вирішувати персональне коло осіб, які підлягають виселенню та зняттю реєстрації на власний розсуд і за власною ініціативою.

При таких обставинах, позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» про виселення та зняття з реєстраційного обліку підлягають задоволенню частково - лише у відношенні ОСОБА_2 , а щодо всіх інших осіб, які зареєстровані та/або проживають в квартирі АДРЕСА_1 , які не персоніфіковані і не поіменовані - заявлені вимоги задоволені бути не можуть.

У відповідності до ст. 141 ч. 13 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги, що рішення оскаржено у частині відмови у вимогах про виселення та зняття з реєстраційного обліку, і апеляційна скарга задоволена частково та ухвалено нове судове рішення про виселення і зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_8 , з останньої на користь апелянта підлягають стягненню судові витрати за подання апеляційної скарги у розмірі 1515 грн. В решті рішення суду щодо розподілу судових витрат за подання позову до суду слід залишити без змін.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2017 року про відмову у задоволенні вимог про виселення - задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2017 року в частині відмови у задоволенні вимог про виселення та зняття з реєстраційного обліку - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 .

Зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку по квартирі АДРЕСА_1 у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судовий збір у розмірі 1 515 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 13.09.2019 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова