Єдиний унікальний номер 229/4486/18 Номер провадження 22-ц/804/2376/19

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер 229/4486/18

Номер провадження 22-ц/2376/2376/19

11 вересня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Халаджи О.В., Санікової О.С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач акціонерне товариство «Українська залізниця»

представник відповідача акціонерного товариства «Українська залізниця» Баранов Андрій Сергійович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середній заробіток за час затримки при розрахунку при звільненні

- за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 13 травня 2019 ро-ку, яке складене суддею Грубником О.М. в м. Дружківка в приміщенні Дружківського міського суду Донецької області 13 травня 2019 року, в незазначений у справі час, -

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

До Дружківського міського суду Донецької області звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом до акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки при розрахунку при звільненні.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що він перебував з відповідачем в тру-дових відносинах, з 31.08.2016 року по день звільнення працював начальником дільниці виробничого підрозділу «Ясинуватське управління механізації» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». 17 липня 2017 року він був звільнений з ПАТ « Українська залізниця» за п. 1 ст. 40 КЗпП України (за скороченням штату). В порушення вимог діючого законодавства, з березня 2017 року заробітна плата роботодавцем не виплачувалась. Просив стягнути заробітну плату за березень-липень 2017 року у розмірі 23545, 29 гривень та середній заробіток за час затримки при розрахунку при звільненні у розмірі 124139, 80 гривень.

Короткий зміст судового рішення

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 13 травня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково:

- стягнуто з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь позивача заборгованість по заробітній платі за період з березня 2017 року по липень 2017 року без утримання обов`язкових податків та зборів в загальному розмірі 23 545, 29 грн.,

- в іншій частині позову відмовлено,

- вирішено питання про стягнення судового збору.

Короткий зміст апеляційної скарги

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач акціонерне товариство «Україн-ська залізниця» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що 16 березня 2017 року незаконними збройними формуваннями була захоплена адміністративна будівля «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», про що є відкрите кримінальне провадження. Враховуючи зазначене, на теперішній час, відповідач, не може підтвердити інформацію щодо фактичного виконання позивачем робіт, визначених трудовим договором, а також нарахувати заробітну плату та інших виплат не має можливості. Крім того, в апеляційній скарзі зазначено на відсутність вини відповідача. Зазначене, що суд першої інстанції не надав належної оцінки науково-практичному висновку Торгово-промислової палати від 16 січня 2018 року та не врахував висновки Верховного Суду України про застосування законодавства, викладені у вказаних в апеляційній скарзі постановах.

Також зазначено, що суд не звернув увагу на те, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175,177 ЦПК України, оскільки до неї не додано документу, що підтвер-джує сплату судового збору. Вважає, що позивач повинен був сплатити судовий збір за вимоги про стягнення з відповідача суми середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, оскільки вони не входять до структури заробітної плати. Стаття 5 Закону України «Про судовий збір» звільняє від сплати судового збору позивачів лише у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Аргументи інших учасників справи

Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву відповідно до положень ст. 360 ЦПК України.

В апеляційному суді справа розглядається, відповідно до ст.369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіри-вши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вва-жає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

Позивач ОСОБА_1 з 01 вересня 2016 року по 17 липня 2017 року працював на посаді начальника дільниці виробничого підрозділу Ясинуватське управління механізації структурного підприємства «Донецької дирекції залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця», з якої наказом № 9641/ДН-00 від 10 липня 2017 року його було звільнено у зв`язку зі скороченням штату (п.1 ст. 40 КЗпП України), що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці НОМЕР_1 на а.с.9-15.

Відповідно до розрахунків заробітної плати (а.с.17-21), заборгованість із заробітної плати за березень-липень 2017 року становить 29248, 79 гривень.

Частиною 1 ст. 94 КЗпП України передбачено, заробітна плата - це винагорода, об-числена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган ви-плачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звіль-нення.

Отже, законом передбачено, що при звільненні працівник одержує від підприємст-ва, установи, організації всі суми, зокрема й заробітну плату, одержати яку він має право з урахуванням встановленого належним чином розміру заробітної плати.

Статтею 110 КЗпП України встановлено, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати.

У ст. 30 Закону України «Про оплату праці» міститься аналогічна норма, доповнена зобов`язанням власника або уповноваженого ним органу забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Як вбачається з доказів, наданих відповідачем (а.с.34-36), позивач частково отри-мав заробітну плату за березень 2017 року у розмірі 2000, 11 грн.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений до-водами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рі-шення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції правильно визначені правовідносини по справі, але рішен-ня суду в частині задоволення позовних вимог треба змінити з наступних підстав.

Відповідно до п. 14.1.180 Податкового кодексу України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокрем-лений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, ін-вестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахуван-ня (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховува-ти, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бю-джету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вес-ти податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести від-повідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу

Статтею168 Податкового кодексу України передбачений порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету.

168.1. Оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику пода-тку податковим агентом.

168.1.1. Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний до-хід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

168.1.2. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Відповідно до ч.5 п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практи-ку застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року, задо-вольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і спла-та прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та праців-ника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Судом першої інстанції при винесенні рішення не було додержано до вказаних ви-ще норм законодавства.

Так судом з відповідача на користь позивача стягнута заборгованість із заробітної плати у сумі 23545, 29 гривень, без утримання податку й інших обов`язкових платежів.

Враховуючи, що заробітна плата позивача складає 29248, 79 гривень, то після утримання з неї податку й інших обов`язкових платежів до виплати буде сума 23545, 29 гривень.

Проте судом першої інстанції стягнуто одразу заробітну плату в сумі 23545, 29 гривень, таким чином після утримання з неї податку й інших обов`язкових платежів до виплати позивачу буде значно менша сума, що є незаконним.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просив стягнути 23545, 29 гривень, як за-робітну плату за березень-липень 2017 року, що є сумою без нарахування податку та вій-ськового збору.

Колегія суддів вважає, що оскільки предметом спору є саме заробітна плата за бе-резень-липень 2017 року, то збільшення її розміру до 29248, 79 гривень не є збільшенням позовних вимог, відповідно не є виходом за межі позовних вимог, оскільки саме ця сума є в доданих до позовної заяви розрахунках (а.с.17-21) і саме ця сума підлягає оподаткуван-ню при її виплаті в якості заробітної плати.

Враховуючи надані відповідачем докази про отримання позивачем частково заробітної плати за березень 2017 року у розмірі 2000, 11 гривень, колегія суддів вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, за відрахуванням зазначеної суми, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати за березень-липень 2017 року у розмірі 27248, 68 гривень.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рі-шення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або змі-ни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосу-вання норм матеріального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції правильно вирішив позов по суті, але при визначенні суми заборгованості заробітної плати допустив неправильне застосування норм матеріального права, рішення суду в цієї частині підлягає зміні.

Щодо доводів апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції науко-во-практичного висновку Торгово-промислової палати від 16 січня 2018 року та виснов-ків Верховного Суду України про застосування законодавства, викладені у вказаних в апеляційній скарзі постановах, слід зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини влас-ника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Тобто, обов`язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства.

Згідно ст.4 КЗпП України, законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Частина 1 ст.9 ЦК України, кореспондується з вищевказаною статтею КЗпП України щодо застосування ЦК України до врегулювання відносин, зокрема і трудових, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами.

Враховуючи позовні вимоги у даній справі, зокрема, вимоги щодо виплати компенсації у зв`язку з несвоєчасною виплатою належних працівникові сум, та відшкодування моральної шкоди застосуванню підлягають положення цивільного законодавства.

Стаття 617 Цивільного кодексу України закріплює те, що особа, яка порушила зо-бов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання. Якщо вона до-веде, що це порушення сталося внаслідок обставин непереборної сили.

У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.

Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Укра-їні», Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати, засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна загроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо.

Відповідно до висновку Торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року щодо унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодав-ством України про працю при вивільненні (звільненні) працівників, спричиненого впли-вом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відносно ПАТ «Укрзаліз-ниця», засвідчено настання форс-мажорних обставин при здійсненні господарської діяль-ності на території, непідконтрольній українській владі, у тому числі за місцем роботи по-зивачки.

З 20.03.2017 року господарська діяльність та управління виробничими потужнос-тями відповідача унеможливлено неправомірними діями третіх осіб. Майно ПАТ «Укрза-лізниця», що знаходиться в тому числі за фактичним місцем роботи позивачки, перебуває у незаконному володінні та під контролем третіх осіб. Фактично відповідач втратив конт-роль і доступ до своїх виробничих потужностей та іншого майна.

Початок дій форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) є 20 березня 2017 року. Унеможливлення виконання ПАТ «Укрзалізниця», регіональною філією «До-нецька залізниця» обов`язків, передбачених законодавством України про працю, спричи-нено впливом дії форс - мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме актами тероризму, тривалими перервами в роботі транспорту, регламентними умовами відповід-них рішень та актами державних органів влади, які продовжують діяти і дату закінчення їх дії встановити неможливо. Ці форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є надзвичайними, непередбачуваними і мають неминучий характер, їх дії не можна уникнути за звичайних обставин при всій обачливості зобов`язаної сторони за трудовим договором.

На переконання суду зазначений висновок Торгово-промислової палати України є належним та допустимим доказом та підтверджує відсутність вини відповідача у не про-веденні своєчасного розрахунку з позивачем при його звільненні, тому відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спір-них правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Відповідні правові позиції висловлені у постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року № 6-2159цс15, від 11 травня 2016 року № 6-383цс15, від 23 бере-зня 2016 року № 364цс16, від 23 березня 2016 року № 365цс16, від 25 травня 2016 року № 948цс16, від 31 травня 2017 року № 6-2163 цс16, а також у постановах Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі № 264/925/17-ц, від 10 жовтня 2018 року у справі № 225/5072/17.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

З наведеного вбачається, що судом першої інстанції повністю враховані: науково-практичний висновок Торгово-промислової палати від 16 січня 2018 року та висновки Верховного Суду України про застосування законодавства, викладені у вказаних в апеля-ційній скарзі постановах, їм надано належну оцінку та відмовлено у задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені.

Щодо доводу апеляційної скарги про те, що 16 березня 2017 року незаконними збройними формуваннями була захоплена адміністративна будівля «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного това-риства «Українська залізниця», про що є відкрите кримінальне провадження, та відпові-дач, не може підтвердити інформацію щодо фактичного виконання позивачем робіт, ви-значених трудовим договором, а також нарахувати заробітну плату та інших виплат не має можливості, апеляційне суд зазначає наступне.

Відсутність первинної документації, що унеможливлює нарахування позивачу сум, щодо яких виник спір, не приймаються з огляду на те, що обов`язок здійснювати нараху-вання та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік тощо лежить на роботодавці, а не на працівникові. За цих обставин втрата підприємством первинних документів не позбавляє його обов`язку здійснювати нарахування та виплату заробітної плати.

Типові форми первинного обліку використовуються з метою обліку використання робочого часу усіх категорій працюючих, для контролю за дотриманням встановленого режиму робочого часу, для отримання даних про відпрацьований час та інших показників, необхідних для складання форм державних статистичних спостережень з праці.

Зокрема, типова форма N П-5 "Табель обліку використання робочого часу" надається як рекомендована для застосування і використовується як формалізований набір показників у складі первинного обліку підприємства щодо використання робочого часу, необхідний для заповнення форм державних статистичних спостережень з праці.

Крім того, як вказано в Постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 243/5469/17, провадження № 61-94св17, відомості щодо виплати заробітної пла-ти не обмежуються лише первинною документацією працедавця.

Відповідачем не надано належних доказів, які спростовують розрахунки позивача про нараховану, але не сплачену заробітну плату (а.с.17-21), за виключенням надання до-казів, про отримання позивачем частково заробітної плати за березень 2017 року (а.с.34-36), що враховано апеляційним судом при винесенні рішення по справі.

У відповідності до п.п. 1, 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судо-вого рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є в тому числі порушення норм процесуального права, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги, що до позовної заяви не додано документу, що підтве-рджує сплату судового збору, не спростовують правових висновків суду та не дають підс-тав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуаль-ного права, що привело або могло привести до неправильного вирішення справи.

Посилання відповідача на те, що судом прийнято позовну заяву до розгляду без сплати судового збору, що є порушенням норм процесуального права не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки питання щодо сплати судового збору вирішено судом першої інстанції при ухваленні судового рішення.

Таким чином, за результатами розгляду апеляційної скарги, апеляційну скаргу треба задовольнити частково, а оскаржуване рішення слід змінити в частині суми стягнутої заробітної плати.

В іншій частині ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити частково.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області 13 травня 2019 року в ча-стині стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі за період з 1 березня 2017 року по 17 липня 2017 року змінити та викласти у наступній редакції.

Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» (ЄРДПОУ 40075815) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість із заробітної плати за період з 1 березня 2017 року по 17 липня 2017 року у сумі 27248 (два-дцять сім тисяч двісті сорок вісім) гривень 68 копійок, без утримання податку та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині рішення Дружківського міського суду Донецької області 13 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК Украї-ни.

Суддя-доповідач: А.В. Гапонов

Судді: О.С. Санікова

О.В. Халаджи