ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5628/19 Справа № 199/5267/18 Суддя у 1-й інстанції - Якименко Л. Г. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Лященко С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

19 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на своє утримання. Просив суд стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі ј частини всіх видів доходу, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову (а.с. 3-4).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів відмовлено (а.с.100-101).

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою. Просить скасувати рішення суду та ухвалите нове, яким задовольнити його позовні вимоги (а.с.103-105).

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду є незаконним і необґрунтованим, постановлене із грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано його матеріальне становище, необхідність у постійному лікуванні.

Крім цього, судом першої інстанції не прийнято до уваги, що відповідач має вищу освіту, часто буває за кордоном, має досить вартісні захоплення. Ці обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 працює, але не офіційно та утаює своє місце роботи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі до 12.03.1996 року, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу від 12.03.1996 року, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів м.Дніпропетровська, актовий запис №130. (а.с.8).

Від шлюбу позивач та ОСОБА_3 мають сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно Амур-Нижньодніпровським районним у м.Дніпрі відділом реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 03.07.2018 року, актовий запис №1516 (а.с.5).

Відповідно до постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.12.1995 року №12-291/95 із ОСОБА_1 стягувалися аліменти на користь ОСОБА_3 у розмірі ј частини від усіх видів заробітку починаючи стягнення з 29.11.1995 року на утримання сина ОСОБА_2 (а.с.28).

В електронних даних Автоматизованої системи обробки пенсійної документації наявні відомості про відрахування з пенсії ОСОБА_1 аліментів на дитину, ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно виконавчого листа №12-291 від 14.02.1996 року з березня 1999 року по серпень 2007 року (а.с.27).

На даний час ОСОБА_1 є пенсіонером та інвалідом другої групи, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 (а.с.6), Довідкою до акту огляду МСЕК №032958 (а.с.7).

Відповідно до довідки №908980 ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

Згідно з довідкою від 21.05.2018 року, дохід позивача за останні 6 місяців складає 10839,66 грн. (а.с.10).

Із 1992 року позивач перебуває на обліку у лікаря-психіатра КЗ «Дніпровська міська поліклініка №1», що підтверджується довідкою від 23.12.2018 року №11/673 (а.с.52).

Згідно з відомостями із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна позивачу на праві приватної власності належать будинки АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 (а.с.65-66).

Відповідач на даний час проживає за адресою АДРЕСА_4 , разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 , яка успадкувала домоволодіння після смерті своєї матері ОСОБА_4 за заповітом (а.с.32,91-95).

Згідно з даними Амур-Нижньодніпровської державної податкової інспекції Лівобережного управління Головного Управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області за період з 01.01.2017 року по 30.09.2018 року інформація про доходи ОСОБА_2 відсутня (а.с. 83).

Ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ухилявся від виховання відповідача. У ОСОБА_2 відсутній постійний заробіток та власне житло, він має на утриманні матір-пенсіонерку, яка отримує мінімальну пенсію та хворіє.

Проте, погодитися з таким висновком суду колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Обов`язок повнолітніх дочки, сина піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплений в ст. 51 Конституції України. Таке піклування може полягати в особистому догляді за батьками, допомозі в побуті, захисті прав і інтересів, матеріальній підтримці тощо. Цей конституційний обов`язок отримує продовження в нормах сімейного законодавства, зокрема у гл. 17 СК України «Обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати батьків та його виконання».

Повнолітні дочка, син зобов`язані надавати утримання батькам незалежно від власного статку. Обов`язок дітей не пов`язується з їх непрацездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно зі ст. 204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06.12.1995 року №12-291/95, із ОСОБА_1 стягувалися аліменти на користь ОСОБА_3 у розмірі ј частини від усіх видів заробітку починаючи стягнення з 29.11.1995 року.

Таким чином, враховуючи всі зазначені вище обставини, колегія суддів приходить висновку про те, що позивач має право на стягнення аліментів на своє утримання.

Статтею 205 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Розмір аліментів визначається в судовому порядку в залежності від матеріального та сімейного становища батьків та дітей. При цьому судом враховуються всі заслуговуючи на увагу інтереси сторін: непрацездатність батьків та їх потреба у матеріальній допомозі, матеріальне становище дітей, догляд дітей за батьками тощо. Також до уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність в батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Таким чином, в кожному конкретному випадку суд враховує всі види заробітку чи доходу як дітей так і батьків. В залежності від цих обставин і визначається розмір аліментів. Суд має право встановлювати розмір аліментів повністю чи частково, як в твердій грошовій сумі, так і в частці від заробітку (доходу). На вибір способу визначення розміру аліментів можуть впливати різні обставини: мінливість і нестабільність доходу, проживання за кордоном, одержання частини доходу в натуральній формі тощо.

Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки дані щодо працевлаштування відповідача відсутні, він має нерегулярний, мінливий дохід, розмір аліментів з нього на користь позивача доцільно визначити у твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн. на місяць.

Зважаючи на вказане позовні вимоги слід вважати такими, що підлягають частковому задоволенню.

Рішення суду першої інстанції слід скасувати з ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви 19 липня 2018 року.

Вказане не позбавляє сторін права, в подальшому у випадку зміни матеріального, сімейного стану, стану здоров`я, тощо, вирішувати питання про збільшення чи зменшення вказаної суми аліментів.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 219 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на його утримання в розмірі 300 (триста) гривень щомісячно починаючи з 19 липня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір на користь держави у розмірі 704, 80 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: