Справа №521/9294/18
Провадження №2/521/527/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» січня 2019 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого судді - Целуха А.П.,

при секретарі судового засідання - Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з регламентною виплатою,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року МТСБУ звернулося до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_2, посилаючись на те, що 30 вересня 2015 року в м. Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: автомобіля НОМЕР_1 під керуванням відповідача та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль потерпілої особи отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою ДАІ, постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 25.12.2015 року.

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, потерпіла особа звернулася до Моторного (транспортного)страхового бюро України з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди та заявою про виплату страхового відшкодування.

На підставі звіту № 06-10/15 від 09.11.2015 року про оцінку матеріального збитку, спричиненого автомобілю ОСОБА_1, був складений наказ № 991рв від 12.02.2016 року про виплату страхового відшкодування ОСОБА_1

Відповідно до норм ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 3497,67 згідно платіжного доручення № 991 від 12.06.2016 року.

На підставі вище викладеного, у МТСБУ набуло право зворотної вимоги до відповідача щодо відшкодування шкоди в порядку регресу, пов'язане з регламентною виплатою. З метою відновлення свого порушеного права, МТСБУ звернулося з вказаним позовом до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь суму сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 2297,67 грн. та витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 1 762,00 грн.

Представник позивача, діючий за довіреністю, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі та розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, але від нього до суду надійшла заява, відповідно до якої він просить суд розглянути справу у його відсутність.

За наявних підстав, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно п.2.11 Правил дорожнього руху, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів, зазначених у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови експлуатації таких транспортних засобів особами, відповідальність яких застрахована, відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за умови досягнення згоди водіїв таких транспортних засобів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та у разі складення такими водіями спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро зразка. У такому випадку водії згаданих транспортних засобів після складення ними зазначеного в цьому пункті повідомлення звільняються від обов'язків, передбачених підпунктами "д" - "є" пункту 2.10 цих Правил.

Згідно п.33.2 ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов'язку інформувати відповідні підрозділи МВС України про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів МВС України розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Так судом встановлено наступне.

30 вересня 2015 року в м. Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: автомобіля НОМЕР_1 під керуванням відповідача та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль потерпілої особи отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою ДАІ, постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 25.12.2015 року.

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, потерпіла особа звернулася до Моторного (транспортного)страхового бюро України з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди та заявою про виплату страхового відшкодування.

На підставі звіту № 06-10/15 від 09.11.2015 року про оцінку матеріального збитку, спричиненого автомобілю ОСОБА_1, був складений наказ № 991рв від 12.02.2016 року про виплату страхового відшкодування ОСОБА_1

Відповідно до норм ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 3497,67 згідно платіжного доручення № 991 від 12.06.2016 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З матеріалів справи вбачається, що автомобіль марки ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_3 належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Судом встановлено, що 29.12.2016 року власник пошкодженого автомобіля ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_3 звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди, додавши до неї усі необхідні документи.

Згідно висновку № 06-10/15 розмір завданих збитків (сума відновлювального ремонту), власнику автомобілю ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_3 склав 4 1,20 грн.

Вказаний звіт сторонами не оскаржувався.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП застрахована не була і останній добровільно не відшкодував ОСОБА_1 матеріальну шкоду, яка була спричинена останнім в результаті ДТП.

10.02.2016 року МТСБУ було винесено наказ № 991 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, ОСОБА_1 у розмірі 3 497,67 грн., яку було сплачено відповідно до платіжного доручення № 991рв від 12.02.2016 року.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV.

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон №1961-IV (ст. 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону №1961-IV).

Згідно зі ст. 6 Закону №1961-IV, страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону №1961-IV (ст.ст. 9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (ст.ст. 36, 37 Закону №1961-IV).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач по справі у добровільному порядку погасив заборгованість по відшкодуванню шкоди, що підтверджується платіжними квитанціями, які наявні в матеріалах справи.

Також, з боку позивача не надано доказів іншого розміру матеріальної шкоди, яка спричинена внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності відмови у задоволенні позовних вимог, які не доведені у судовому засіданні належними та допустимими доказами.

Внаслідок відмови в задоволенні позову не підлягають задоволенню і вимоги про стягнення судових витрат: судового збору, та в тому числі витрат за отримання правової допомоги.

Керуючись ст. ст. 16, 1166, 1188, 1191, 1192 ЦК України, ст. п.38.2 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів», керуючись ст.ст. 12,13, 81, 259, 223, 264, 280, 284 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України (Адреса: 02000, м. Київ, Русанівський бульвар,8, , р/р 87 в Укрексімбанку м. Києва, МФО 322313) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1) про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з регламентною виплатою -відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ А.П. ЦЕЛУХ