Ухвала

04 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 180/2292/16-ц

провадження № 61-39957св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2018 року у складі колегії суддів: Максюти Ж. І., Демченко Е. Л., Куценко Т. Р.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - ПАТ «Українська залізниця») про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що він працював на посаді начальника станції Марганець структурного підрозділу «Криворізька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» та наказом від 22 квітня 2016 року № 176/ос звільнений із займаної посади на підставі пункту 2 статті 41 КЗпП України. Вважає, що у роботодавця були відсутні будь-які підстави вважати, що він втратив довіру, оскільки не встановлено наявності його вини у завданні будь-якої шкоди підприємству, він безпосередньо не обслуговував грошових чи товарних цінностей, а втрата довіри може бути обумовлена лише винними діями працівника, що дає підставу роботодавцю не довіряти працівникові.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд скасувати наказ керівника структурного підрозділу «Криворізька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» про звільнення його з посади начальника станції Марганець від 21 квітня 2016 року № 176/ос та поновити його на посаді; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22 квітня 2016 року та 30 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 січня 2018 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.Визнано незаконним та скасовано наказ начальника дирекції структурного підрозділу «Криворізька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» від 21 квітня 2016 року № 176/ос про звільнення ОСОБА_4 за пунктом 2 частиною першою статті 41 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_4 на посаді начальника станції Марганець структурного підрозділу «Криворізька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця». Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22 квітня 2016 року по 12 січня 2018 року у сумі 146 491,20 грн та 1 000,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць у розмірі 6 783,17 грн із урахуванням належного до утримання єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податку на доходи фізичних осіб.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивач, виконуючи посадові обов'язки начальника залізничної станції, не міг бути суб'єктом звільнення за пунктом 2 частиною першою 41 КЗпП України. Перелік та обсяг повноважень позивача, як начальника залізничної станції, та факти, що викладені в акті перевірки від 10 березня 2016 року, яким встановлено недотримання вимог законодавства працівниками станції, а не особисто начальником ОСОБА_4, свідчить про те, що позивач безпосередньо не обслуговував грошові кошти або товарні цінності, такі операції не становили зміст його трудових обов'язків.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 Вирішено питання розподілу судових витрат.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд виходив із того, що основний зміст трудових обов'язків позивача становить виконання операцій, що пов'язаних із обслуговуванням цінностей, що носить виконання ним вказаних дій відповідальний, підзвітний характер із наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей, як начальника станції, у якого перебувають у підпорядкуванні всі працівники станції Марганець, що утримуються згідно зі штатним розписом. Крім того, підстави звільнення ОСОБА_5 із посади начальника станції Марганець структурного підрозділу «Криворізька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» відповідно до пункту 2 статті 41 КЗпП України вже були перевірені судовим інстанціями, рішення за якими набрали чинності. При цьому під час розгляду справи, суд першої інстанції на вказані судові рішення уваги не звернув, питання про поновлення місячного строку позовної давності, встановленого статтею 233 КЗпП України не вирішував, що є грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, та також є підставою для скасування рішення суду.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги та позиції інших учасників

У липні 2018 року ОСОБА_5 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2018 року, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що відповідач звільнив його з порушенням статті 235 КЗпП України без надання згоди профспілкового органу. Акт від 10 березня 2016 року складений з чисельними порушеннями нормативно-правових актів, та не конкретизований з чиєї саме вини начебто виникли збитки та не доведений у судовому засіданні відповідачем, як того вимагає норма, передбачена статтею 138 КзпП України. Суд апеляційної інстанції у справі 180/1090/15-ц не погодився із рішенням суду першої інстанції скасував це рішення по суті спору, та ухвалив рішення про відмову у задоволенні позовних вимог лише з підстав звернення позивача до неналежного відповідача.

У жовтні 2018 року ПАТ «Українська залізниця» подало до суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_5, згідно з яким судом першої інстанції не досліджено, не відображено в судовому рішенні та проігноровано обставини пропуску місячного строку позовної давності позивачем для звернення до суду за захистом своїх інтересів. Позивач уклав із залізницею договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність згідно з умовами якого він зобов'язується дбайливо ставитись до переданих йому на збереження або з іншою метою матеріальних цінностей та вживати заходів для попередження збитків, своєчасно повідомляти керівництво підприємства про всі обставини, що загрожують забезпеченню ввірених йому матеріальних цінностей, вести облік, складати і передавати у визначеному порядку товарно-грошові та інші звіти про рух та рештки ввірених йому матеріальних цінностей, брати участь в інвентаризації ввірених йому матеріальних цінностей.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 28 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали справи та наданий строк для подання заперечення на касаційну скаргу.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини п'ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Позиція Верховного Суду

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2018 року призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак
С. О. Погрібний Г. І. Усик