П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2019 року м. Київ

Справа № 22-11681 Головуючий у1-й інстанції - Захарчук С. С.

Унікальний № 758/14391/18 Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

Невідомої Т. О.

за участю секретаря Дячук І. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Кочкарьова Сергія Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 25 червня 2019 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Харченко Лариса Володимирівна про визнання заповіту недійсним,-

у с т а н о в и л а:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , про визнання заповіту недійсним (а.с.1-6).

14 червня 2019 року адвокат Кочкарьов С. В. в інтересах ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив до набрання рішенням суду законної сили заборонити Приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Харченко Л. В. видавати ОСОБА_2 або будь якій іншій особі свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилась після померлої ОСОБА_3 (а.с.60-64).

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 25 червня 2019 року в задоволенні заяви адвоката Кочкарьова С. В. в інтересах ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, адвокат Кочкарьов С. В. в інтересах ОСОБА_3 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної та необґрунтованої ухвали, просить ухвалу суду скасувати та задовольнити заяву про забезпечення позову (а.с.113-118).

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 та третя особа, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Харченко Л.В., у визначений судом строк не подали.

В суд апеляційної інстанції сторони не з`явились (відповідач двічі), про місце та час апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 , звертаючись до суду із позовом про визнання заповіту недійсним, просила визнати заповіт ОСОБА_3 , складений на користь ОСОБА_2 щодо Ѕ частини будинку АДРЕСА_1 , недійсним.

Відмовляючи у задоволенні заяви адвоката Кочкарьова С. В. в інтересах ОСОБА_3 про забезпечення позову,районний суд виходив з того, що у заяві про забезпечення позову не наведено обставини, які вказують на те, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову у справі за про визнання недійсним заповіту, може призвести до ускладнення або неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову, не надано доказів, які дають підстави вважати, що у майбутньому може бути ускладнене або унеможливлене виконання рішення, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів.

З таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до змісту позовної заяви ОСОБА_3 , предметом позову у даній справі є визнання недійсним заповіту від 06 липня 2010 року за реєстровим № 195 щодо розпорядження померлою ОСОБА_3 частиною будинку АДРЕСА_1 .

Частиною першою ст. 151 ЦПК України встановлені вимоги до змісту заяви про забезпечення позову, серед яких: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціна позову, про забезпечення якого просить заявник: пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Матеріали справи свідчать, що в обґрунтування заяви про забезпечення позову адвокат Кочкарьов С. В. в інтересах ОСОБА_3 вказував, що видача свідоцтва про право на спадщину щодо майна померлої відповідачу, може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду та він буде також позбавлений ефективного захисту своїх прав. Зазначав, що у разі видачі третьою особою свідоцтва про право на спадщину відповідачу, особа може здійснити дії спрямовані на відчуження нерухомого майна, в подальшому дані обставини призведуть до того, що позивачу необхідно буде залучати до даної справи інших осіб (що вплине на строки судового розгляду) та звертатись також з відповідними позовними вимогами вже до інших осіб, які можуть стати новими власниками нерухомого майна.

Тому колегія суддів вважає, що позивач має обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду.

Положеннями ч. 7 ст. 153 ЦПК України встановлено, що в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи допустивши порушення вимог процесуального права та безпідставно відмовив позивачу у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову, для вжиття яких існували усі передбачені законодавством підстави, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката Кочкарьова Сергія Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 25 червня 2019 року скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення заяви адвоката Кочкарьова Сергія Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову.

В порядку забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Харченко Лариса Володимирівна, про визнання заповіту недійсним, заборонити Приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Харченко Ларисі Володимирівні (АДРЕСА_2 ) видавати ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) або будь якій іншій особі свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилась після померлої ОСОБА_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Стягувач: ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 ).

Боржник: ОСОБА_2 (адреса АДРЕСА_3 ).

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома