Справа №731/251/19
Провадження №2/731/113/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2019 року Варвинський районний суд Чернігівської облас в складі судді Семенченка О.М.,

з участю секретаря Трохименко Т.І.,

позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Варвинського районного суду Чернігівської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою та усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення, -

В С Т А Н О В И В:

23 травня 2019 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно та свідоцтва про право на спадщину за законом вона є власником 3/8 часток квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Проте доступу до квартири вона не має, оскільки там проживає її брат ОСОБА_2 зі своєю сім`єю, повністю користується квартирою, не відчиняє їй двері та перешкоджає зайти до квартири. Ключів від квартири у неї немає. Конфліктні відносини між нею та братом перешкоджають добровільно домовитися про порядок користування квартирою. За таких обставин вона змушена звертатися до суду для усунення перешкод в користуванні своєю власністю. На підставі ст. ст. 41, 47 Конституції України, ст. ст. 16, 317, 319, 321, 358, 386, 391 ЦК України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» просить встановити порядок користування приміщеннями спірної квартири, відповідно до якого виділити їй в користування ізольовану житлову кімнату площею 12,0 кв. м з лоджією площею 1,5 кв. м, а ОСОБА_2 - житлову кімнату площею 17,4 кв. м та житлову кімнату площею 7,6 кв. м, залишивши у спільному користуванні співвласників квартири місця загального користування - кухню, ванну кімнату, вбиральню та коридори. Крім того, просить усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом вселення та стягнути з ОСОБА_2 всі понесені нею судові витрати.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Уточнила, що при запропонованому нею порядку користування квартирою відповідачу також має бути виділено в користування балкон площею 0,9 кв. м.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні визнав, що позивачці ОСОБА_1 належить 3/8 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Йому належить 5/8 часток. Зазначив, що він проживає у цій квартирі зі своєю сім`єю, а позивачка має інше жило. Крім того, ОСОБА_1 не доглядала за батьками, коли вони потребували стороннього догляду. Вважає, що позивачка може користуватися квартирою лише в його присутності.

Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 належить на праві приватної власності 3/8 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно та копією свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 16, 17, 18).

Відповідачу ОСОБА_2 належить на праві власності 5/8 часток зазначеної квартири, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, копією свідоцтва про право на спадщину за законом та копією договору дарування 1/4 частини квартири (а.с. 37, 39, 40).

За змістом ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, якими він користується на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Оскільки позивачка є власником 3/8 часток спірної квартири, то вона має право не тільки володіти, а й користуватися та розпоряджатися своєю часткою, в тому числі проживати у квартирі.

Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тією частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Як убачається з матеріалів справи, зокрема з листа т.в.о. начальника Варвинського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області від 22 квітня 2019 року (а.с. 12), позивачка та відповідач через конфліктні відносини не можуть дійти згоди щодо спільного користування спірною квартирою.

Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Відповідач не оспорює той факт, що позивачка ОСОБА_1 має право на 3/5 частки спірної квартири, і що це може бути кімната площею 12 кв. метрів та лоджія, яка прилягає до цієї кімнати. Також відповідач ОСОБА_2 зазначив, що інші дві кімнати за площею можуть відповідати 5/8 частинам житлової площі квартири. Проте кухня, коридор, вбиральня та ванна не можуть бути поділені в натурі, оскільки неможливо виділити ізольовані приміщення із самостійними виходами.

Згідно з технічним паспортом квартира розташована на четвертому поверсі п`ятиповерхового будинку та складається з трьох кімнат жилою площею 37,0 кв. м, у тому числі: перша кімната - 7,6 кв. м, друга кімната - 12,0 кв. м, третя кімната - 17,4 кв. м, кухні площею 7,4 кв. м, ванної кімнати -2,7 кв. м, вбиральні (поєднаної) - 1,3 кв. м, коридору - 7,8 кв. м, обладнана балконом - 0,9 кв. м та лоджією - 1,5 кв. м (а.с. 13-15).

Частка позивачки становить 3/8 квартири, тобто 13,87 кв. м (37 : 8 х 3).

Позивачка просить виділити їй в користування ізольовану житлову кімнату площею 12,0 кв. м з лоджією площею 1,5 кв. м, що становить 13,5 кв. м. Таким чином позовна вимога відповідає засадам розумності і справедливості і підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно зі ст. 150 ЖК УРСР власники квартири користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право на розпорядження квартирою, що знаходиться в приватній власності.

Зважаючи на те, що на даний час позивачка позбавлена можливості користуватись часткою квартири, яка належить їй на праві приватної власності, суд вважає, що необхідно усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом вселення.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір у розмірі 1 536 гривень 80 копійок (а.с. 1, 2).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 317, 319, 358, 383 ЦК України, ст. ст. 150 ЖК УРСР, ст. ст. 141, 259, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , про встановлення порядку користування квартирою та усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення задовольнити.

Встановити порядок користування приміщеннями квартири за адресою: АДРЕСА_3 , відповідно до якого виділити в користування ОСОБА_1 ізольовану житлову кімнату площею 12,0 кв. м з лоджією площею 1,5 кв. м, а ОСОБА_2 - житлову кімнату площею 17,4 кв. м, житлову кімнату площею 7,6 кв. м та балкон площею 0,9 кв. м, залишивши у спільному користуванні співвласників квартири місця загального користування - кухню, ванну кімнату, вбиральню та коридори.

Вселити ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_4 .

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у сумі 1 536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Варвинський районний суд Чернігівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Семенченко