ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 лютого 2019 року м. Чернівці справа № 2-6/08

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинак О. О.

суддів Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Конецька Д.Г.

позивач за первісним позовом ОСОБА_1

відповідач за первісним позовом ОСОБА_2

позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2

відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1

апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 16 листопада 2015 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Дудаков С.Є.

встановив:

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 27 жовтня 2008 року в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права власності шляхом заборони дій, які порушують права власника, знесення самочинного будівництва відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено.

Виділено ОСОБА_2 із визнанням права власності на приміщення у будинку АДРЕСА_1, а саме: підвал площею 3, 70 кв.м., підвал площею 21,0 кв.м. та 5, 2 кв.м; на 1-му поверсі квартиру № 1, яка складається з кімнати площею 18,6 кв.м., кімнати площею 24, 8 кв.м., коридору площею 9, 8 кв.м., санвузла площею 2, 8 кв.м., а всього загальною площею 56, 0 кв.м; сходову клітину площею 3, 3 кв.м., веранду 2 площею 4, 8 кв.м., квартиру № 2, яка складається з кімнати 18, 6 кв.м., кухні площею 9, 4 кв.м., кімнати площею 14, 1 кв.м., вбиральні площею 1, 2 кв.м., кімнати площею 9, 0 кв.м., а всього загальною площею 52, 3 кв.м., сходову клітину світлиці площею 8, 2 кв.м., частину горища відповідно до плану площею 30, 9 кв.м., приміщення № 2 площею 5, 47 кв.м., частину приміщення № 4 площею 10, 57 кв.м., приміщення № 1 площею 14, 48 кв.м.

Виділено приміщення із визнанням права власності у цьому ж будинку ОСОБА_1, а саме: підвал площею 12, 7 кв.м.,; коридор площею 14, 9 кв.м.; на 1-му поверсі квартиру № 3, яка складається з кімнати площею 15, 4 кв.м., кімнати площею 14,0 кв.м., кімнати площею 11, 8 кв.м., коридору площею 4, 0 кв.м., кухні площею 5, 7 кв.м., ванної кімнати площею 4, 4 кв.м., комори площею 1, 8 кв.м., вбиральні площею 0, 9 кв.м., комори площею 1, 2 кв.м., коридору площею 4,3 кв.м., а всього загальною площею 63,5 кв.м., частину горища відповідно до плану площею 18,2 кв.м., приміщення № 3 площею 13, 95 кв.м., частину приміщення № 4 площею 4, 25 кв.м.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 16 листопада 2015 року визначено, що виділене у власність в натурі ОСОБА_2 нерухоме майно у будинку, АДРЕСА_1, а саме: підвал площею 3, 70 кв.м., підвал площею 21,0 кв.м. та 5, 2 кв.м; на 1-му поверсі двохкімнатна квартира № 1 житловою площею 43,40 кв.м., загальною площею 56, 0 кв.м., сходова клітина площею 3, 3 кв.м., веранда 2 площею 4, 8 кв.м., трьохкімнатна квартира № 2 житловою площею 41,70 кв.м., загальною площею 52, 30 кв.м., сходова клітина світлиці площею 8, 2 кв.м., частина горища відповідно до плану площею 30, 9 кв.м., приміщення № 2 площею 5, 47 кв.м., частина приміщення № 4 площею 10, 57 кв.м., приміщення № 1 площею 14, 48 кв.м., становить 44/100 ідеальних часток від вказаного нерухомого майно.

Визначено, що виділене у власність в натурі ОСОБА_1 у будинку АДРЕСА_1, а саме: підвал площею 12, 7 кв.м., коридор площею 14, 9 кв.м., на 1-му поверсі квартира № 3 житловою площею 41,2 кв.м., загальною площею 63,5 кв.м., частина горища відповідно до плану площею 18,2 кв.м., приміщення № 3 площею 13, 95 кв.м., частина приміщення № 4 площею 4,25 кв.м. становить 26/100 ідеальних часток від вказаного нерухомого майно.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в апеляційних скаргах просять додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 16 листопада 2015 року скасувати.

Посилаються на те, що суд першої інстанції ухвалив додаткове рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Так, відповідно до частини 1 статті 220 ЦПК України (в редакції чинній на момент ухвалення додаткового рішення) суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 27 жовтня 2008 року вирішено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ в натурі приміщень у будинку АДРЕСА_1, що є у спільній частковій власності та визнання права власності на вказане майно у відповідних частках.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 16 листопада 2015 року визначено розмір часток у нерухомому майні ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яке виділено їм за рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 27 жовтня 2008 року.

Відповідно до вимог статті 364 ЦК України у рішенні суду про виділ частки з майна, що є у спільній частковій власності має бути зазначено реальні частки співвласників після виділення їм часток із спірного нерухомого майна в натурі.

Не зазначення розміру часток є недоліком судового рішення, який відповідно до правил статті 220 ЦПК України не може усуватися шляхом ухвалення додаткового рішення.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у своїй постанові від 19 грудня 2018 року у справі №359/2605/16-ц

Враховуючи наведене вище, додаткове рішення суду першої інстанції слід скасувати.

В задоволення заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення слід відмовити.

Помилковим є аргумент апеляційної скарги про те, що додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 16 листопада 2015 року ухвалено з порушенням норм процесуального права, оскільки склад суду, який ухвалив рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 27 жовтня 2008 року та склад суду, який ухвалив додаткове рішення від 16 листопада 2015 року є відмінним.

Згідно частини 1 статті 220 ЦПК (в редакції чинні на момент подання до суду заяви про ухвалення додаткового рішення) суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення.

Відповідно до підпункту 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 (далі - Положення про АСДС), раніше визначеному в судовій справі головуючому судді (судді-доповідачу) передаються судові справи, що надійшли для вирішення питання про прийняття додаткового судового рішення.

Згідно підпункту 2.3.52. Положення у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) повторний автоматизований розподіл справ або ж заміна судді (суддів) у випадках, передбачених пунктом 2.3.49 цього Положення, здійснюється на підставі вмотивованого рішення про відвід (самовідвід) судді (суддів).

Відповідно до підпункту 2.3.49. Положення у разі задоволення відводу або самовідводу судді (судді-доповідача або всього складу суду, якщо судова справа розглядається колегією суддів), якому розподілено судову справу для розгляду, судова справа підлягає повторному автоматизованому розподілу без урахування цього судді (судді-доповідача або всього складу суду, якщо судова справа розглядається колегією суддів) з метою заміни судді або суддів, що вибули.

Виходячи з мети реалізації засадничого принципу цивільного судочинства, яким є верховенство права, під судом, що ухвалив рішення у справі та який є повноважним для розгляду й вирішення питання про ухвалення додаткового рішення, необхідно розуміти відповідний суд першої інстанції.

Такий висновок узгоджується з правовою позицію, яку Верховний Суд виклав у своїй постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 2-321/11.

З матеріалів справи вбачається, що 28 жовтня 2015 року суддя Мамчин П.І., який розглядав справу у суді першої інстанції, подав заяву про самовідвід (а.с. 273 т.3).

Ухвалою Шевченківського районного суду від 28 жовтня 2015 року вказану заяву було задоволено та відведено суддю Мамчина П.І. від участі у розгляді справи (а.с. 274 т.3).

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 жовтня 2015 року проведено повторний автоматичний розподіл судової справи та визначено суддею доповідачем Дудакова С.Є. (а.с.276 т.3).

З огляду на вказане суд апеляційної інстанції не вбачає порушення норм процесуального права щодо розгляду питання про ухвалення додаткового рішення Шевченківським районним судом міста Чернівці у складі судді Дудакова С.Є.

Помилковим є аргумент відзиву ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ОСОБА_3 про те, що остання не приймала участь у розгляді справи, а тому не має права оскаржувати додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 16 листопада 2015 року.

Згідно частини 1 статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно договору дарування від 8 квітня 2011 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Балковим М.М. ОСОБА_3 стала співвласником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 100 т. 4).

Враховуючи наведені вище обставини суд першої інстанції постановляючи додаткове рішення вирішив питання про права ОСОБА_3 на спірне нерухоме майно, яке розташоване в АДРЕСА_1

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_1 на додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 16 листопада 2015 року задовольнити.

Додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 16 листопада 2015 року скасувати.

В задоволення заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Дата складання повної постанови 7 лютого 2019 року.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: М.І. Кулянда

Н.Ю. Половінкіна