Справа №601/1997/18
Провадження № 2/601/75/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2019 року Кременецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Коротича І.А.,

за участю секретаря судового засідання: Бончик А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач не з'явився, однак від представника позивача адвоката ОСОБА_3 на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого Почаївською селищною радою народних депутатів 30 січня 1978 року. В даному житловому будинку, крім позивача ще зареєстрована дочка позивача - ОСОБА_2, однак, вона не проживає в даному житловому будинку з 2000 року, у зв'язку з виїздом закордон, а саме - Білорусію.

В позовній заяві позивач просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме - житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про день та час розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, а саме - на сайті Кременецького районного суду Тернопільської області.

Оскільки, відповідач ОСОБА_2 не з'явилася в судове засідання без поважних причин, хоча належним чином повідомлялася про день слухання справи в суді, у відповідності до статті 281 ЦПК України, суд ухвалив винести заочне рішення по справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення зі слідуючих міркувань.

З свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого Почаївською селищною радою народних депутатів 30 січня 1978 року вбачається, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

З будинкової книги для реєстрації громадян, які проживають в АДРЕСА_1 слідує, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 07 травня 1997 року.

З довідки Почаївської міської ради № 1211 від 04 жовтня 2018 року слідує, що АДРЕСА_1, перейменована на АДРЕСА_1.

З Акту проведення обстеження на встановлення фактично проживаючих осіб від 22 червня 2018 року слідує, що комісією в складі: депутата Почаївської міської ради ОСОБА_5 та представників громадськості ОСОБА_6 та ОСОБА_7, проведено обстеження щодо фактично проживаючих осіб за адресою: АДРЕСА_1, згідно якого за даною адресою зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4. При обстеженні встановлено, що ОСОБА_2 в даному будинку не проживає з 2000 року і по даний час.

Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до вимог статті 72 Житлового Кодексу України - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно статті 150 ЖК України, статей 319, 321, 391 ЦК України - власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права.

Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 в належному позивачу житловому будинку не проживає з 2000 року без поважних причин, що порушує його права, як власника житлового будинку, в можливості розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд, а тому ОСОБА_2, слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме - житловим будинком з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 319, 321,391,405 ЦК України, статтями 72, 150 ЖК України, статтями 12, 76-80, 141, 265, 268, 274, 352 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме - житловим будинком з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що на праві власності належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Позивач: ОСОБА_1, реєстраційний номер картки фізичної особи - платника податків НОМЕР_1, житель АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Головуючий: