Дата документу 04.09.2019 Справа № 314/2317/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №314/2317/18 Головуючий у 1 інстанції Беспалько Т.Д.
Провадження № 22-ц/807/2479/19 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Гончар М.С.,

Кухаря С.В.,

за участю секретаря судового засідання Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування - Вільнянська районна державна адміністрація про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування - Вільнянська районна державна адміністрація про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 грудня 2018 року провадження у справі відкрито.

Ухвалою судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 травня 2019 року позовну заяву залишено без руху на підставі ч.11 ст. 187 ЦПК України.

Ухвалою судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 травня 2019 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою судді, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду після відкриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем у встановлені судом строки не були усунуті вказані ним в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліки позовної заяви.

Проте, з таким висновком погодитись не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 квітня 2018 року відкрито провадження по даній справі.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 травня 2019 року у вказану позовну заяву залишено без руху на підставі ч. 11 ст. 187 ЦПК України та позивачу запропоновано усунути в п`ятиденний строк з дня вручення ухвали недоліки, а саме для уточнення місця проживання відповідача.

Отримавши копію зазначеної ухвали суду 14 травня 2019 року (а.с.42), на виконання її вимог, позивач 20 травня 2019 року, тобто у строк визначений судом, направила до суду поштою уточнену позову заяву, в якій зазначила, що звертається до суду з позовом за останнім відомим місцем проживання відповідача.

Як вбачається зі штампу реєстрації вхідних документів, вказані документи надійшли на адресу Вільнянського районного суду Запорізької області та були ним зареєстровані 21 травня 2019 року (а.с.46).

Між тим, суд першої інстанції 20 травня 2019 року, в останній день наданий позивачу для усунення недоліків, передчасно постановив оскаржувану ухвалу.

З висновками районного суду щодо не виправлення недоліків позову, зазначених в ухвалі суду, у встановлені судом строки, погодитися не можна з огляду на таке.

Відповідно до ст. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати до настання події, з якою пов`язано його початок.

Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріалами або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку (ч. 6 ст. 124 ЦПК України).

Як встановлено на усунення недоліків позовної заяви процесуальним законом визначено п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позову без руху (ч. 11 ст. 187 ЦПК України).

Позивач отримав ухвалу суду про залишення позову без руху 14 травня 2019 року, отже перебіг процесуального строку для виправлення недоліків розпочався 15 травня 2019 року.

19 травня 2019 року був останнім днем на усунення недоліків позовної заяви.

Відповідно до ч.3 ст. 124 ЦПК України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

З огляду на те, що 19 травня 2019 року був вихідним днем (неділя), позивач 20 травня 2019 року, в перший робочий день після вихідного, направила до суду поштою уточнену позовну заяву.

Проте, суд першої інстанції 20 травня 2019 року, в останній день наданий позивачу для усунення недоліків, передчасно залишив позовну заяву без розгляду.

Отже, висновок суду про не усунення позивачем вимог ухвали від 08 травня 2019 року у визначений судом строк є помилковим на не відповідає вимогам процесуального закону.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожній фізичний або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такій спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення у справі "Кутіч проти Хорватії").

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 2, 7 та 11 Конвенції" Україна є учасником конвенції, а відтак повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Враховуючи те, що судом першої інстанції було передчасно залишено без розгляду позовну заяву, то колегія суддів приходе до переконання, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального закону.

З огляду на вищенаведені мотиви ухвала суду в силу п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Розгляд справи не закінчено, тому питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 травня 2019 року про залишення позову без розгляду у цій справі скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 11 вересня 2019 року.

Головуючий

Судді: