КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 363/3030/17-ц

Апеляційне провадження 22-ц/824/11536/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Іванової І.В., Мазурик О.Ф.,

при секретарі Гойденко Д.В.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 01 липня 2019 року, постановлену під головуванням судді Котлярової І.Ю., про зустрічне забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання садового будинку об`єктом спільного сумісного власності подружжя, визнання договорів дарування недійсними та витребування майна у добросовісного набувача,

в с т а н о в и в :

у серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у якому просила визнати садовий будинок АДРЕСА_1 на земельній ділянці 0,0245 га з цільовим призначенням для ведення садівництва, кадастровий номер - :38:108:0111 об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; визнати недійсним договори дарування садового будинку та земельної ділянки від 01.12.2011 та витребувати зазначене майно від добросовісного набувача.

29.08.2017 представником позивачки подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження садового будинку АДРЕСА_1 на земельній ділянці 0,0245 га з цільовим призначенням для ведення садівництва , кадастровий номер - :38:108:0111.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 29.08.2017 заяву задоволено частково. Накладено арешт та заборонено відчуження вищевказаного будинку до вирішення питання по суті.

25.06.2019 ОСОБА_4 подала заяву про зустрічне забезпечення позову, в якій просить суд застосувати зустрічне забезпечення шляхом зобов`язання позивача внести на депозитний рахунок Вишгородського районного суду Київської області грошові кошти у сумі 1 807 000 грн. В обґрунтування поданої заяви вказала, що 21.08.2017 між нею та ОСОБА_5 укладено попередній договір, згідно з яким сторони домовилися укласти в термін, визначений в п. 2.1 договір купівлі-продажу спірного садового будинку та земельної ділянки. 30.08.2017 та 23.08.2018 до попереднього договору внесені зміни, відповідно до яких сторони брали на себе зобов`язання укласти основний договір щодо придбання зазначеного майна в термін до 30.08.2018, а потім в термін до 23.08.2019. Сторони домовилися, що загальна вартість садового будинку та земельної ділянки складає суму, еквівалентну 80 000 доларів США. Згідно з п. 2.2 сума забезпечувального платежу складає 1 690 000 грн, що за комерційним курсом становить 65 000 доларів США. Вважає, що внаслідок забезпечення позову, вона втрачає можливість укласти основний договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки у передбачені попереднім договором строки та вимушена буде повернути покупцю аванс, що призведе до спричинення їй збитків у сумі еквівалентній 65 000 доларів США. Вважає, що внесення позивачкою на депозитний рахунок суду коштів у розмірі 65 000 доларів США буде співмірним із заходами забезпечення позову та розміром збитків, яких вона може зазнати у зв`язку із забезпеченням позову.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 01.07.2019 відмовлено в задоволенні заяви про зустрічне забезпечення позову.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу оскільки вона постановлена з порушенням норм процесуального права та без повного з`ясування обставин справи та постановити нову, якою задовольнити заяву про зустрічне забезпечення позову. А саме, суд не звернув уваги на те, що позивач надала неправдиві свідчення щодо дати розірвання шлюбу, що свідчить про недобросовісність її дій. Вважає, що позивач зловживаючи процесуальними правами затягує розгляд справи. Суд не встановив чи є у позивачки майно та не врахував, що у випадку відмови у позові позивач може відчужити майно, у разі його наявності, з тим, щоб не відшкодовувати збитки, спричинені забезпеченням позову.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Калайда О.І., яка відповідно до ордеру є представником ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін посилаючись на законність та обґрунтованість рішення. А саме попередній договір укладено 21.08.2019, після звернення позивачки з даним позовом. Знаючи, що судовий процес може ще не завершитися ОСОБА_3 продовжує укладати додаткові договори до попереднього договору із встановленням строків укладення основного договору. Вважає, що застосування заходів зустрічного забезпечення про які просить ОСОБА_4 не буде відповідати вимогам законності та справедливості, оскільки тим самим суд покладе на позивача відповідальність за необачність самої ОСОБА_4 . У відзиві вказано, що він подається позивачем, разом з тим, прізвище вказано не позивача ОСОБА_1 , а відповідача ОСОБА_3

10.09.2019 ОСОБА_3 подала заяву, у якій повідомила, що не має угоди з адвокатом Калайда О.І. та просила не враховувати даний відзив. Також зазначила, що підтримує апеляційну скаргу та просила розглядати справу без її участі.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви про зустрічне забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, судом не встановлено обставин, які б давали достатні підстави для вжиття зустрічного забезпечення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Перелік випадків, у яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення визначений частиною третьою статті 154 ЦПК України та є вичерпним. Так, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що за відсутності обставин, які є обов`язковою умовою застосування зустрічного забезпечення, таке забезпечення є правом, а не обов`язком суду. Це питання віднесено на розсуд суду і застосовується у разі наявних до того обґрунтованих сумнівів щодо безперешкодного можливого відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

У відповідності до частини 4 статті 154 ЦПК України, зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову (частина п`ята статті 154 ЦПК України).

Таким чином, зустрічне забезпечення - це гарантія відшкодування ймовірних для відповідача збитків. Воно має на меті зберегти певний баланс сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів за заявою позивача.

З позовної заяви вбачається, що предметом спору є визнання садового будинку спільною сумісною власністю подружжя, визнання договорів дарування недійсними та витребування майна у добросовісного набувача.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 29.08.2017 забезпечено позов шляхом накладення арешту на садовий будинок АДРЕСА_2 .

Позивач звернулася до суду з позовом 03.08.2017, а 21.08.2017 ОСОБА_4 уклала з ОСОБА_5 попередній договір щодо спірного майна. Незважаючи на вже вжиті судом заходи забезпечення позову щодо накладення арешту на будинок ОСОБА_4 продовжувала укладати з ОСОБА_5 додаткові договори до попереднього договору щодо строків продажу спірного майна. При цьому, як вказує заявник, вона отримала суму авансу еквівалентну 69 000 доларів США, тоді як все майно сторони оцінили у 80 000 доларів США.

Зазначені дії свідчать про намір відповідачки відчужити спірне майно до ухвалення рішення суду, а не про намір позивачки уникнути відповідальності від відшкодування можливих збитків внаслідок вжиття заходів забезпечення позову.

ОСОБА_4 вказує, що змушена буде повернути авансовий платіж та саме авансовий платіж ОСОБА_4 вважає збитками. Разом з тим, повернення коштів не є збитками, оскільки у ОСОБА_4 залишається майно, за яке вона отримала авансовий платіж. Про будь - які інші збитки, обумовлені неможливістю укласти основний договір ОСОБА_4 не вказує. Так само ОСОБА_4 не обґрунтовує необхідності відчуження майна, відносно якого виник спір, з урахуванням того, що намір відчужити майно виник після звернення ОСОБА_1 з даним позовом.

Крім того, предметом попереднього договору є і земельна ділянка, яка не є предметом забезпечення позову. Зустрічне ж забезпечення можливо лише у випадку забезпечення позову.

Попереднім договором не визначено окремо вартості будинку та вартості земельної ділянки. Натомість ОСОБА_4 включає у суму, яку просить внести як зустрічне забезпечення і вартість земельної ділянки, яка не перебуває під забороною відчуження.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 157, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 01 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскаржененню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 10.09.2019.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді І. В. Іванова

О. Ф. Мазурик