КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року місто Київ.

Справа 369/9884/18

Апеляційне провадження № 22-ц/824/11673/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Кулікової С.В., Мараєвої Н.Є.

секретар судового засідання Миронюк І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2019 року (у складі судді Пінкевич Н.С., повний текст рішення складено 11 червня 2019 року)

в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА", ОСОБА_2 , треті особи: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Здорово", Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА" про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 23 лютого 2018 року сталась ДТП. Винним у даній пригоді було визнано відповідача ОСОБА_2 . У результаті ДТП автомобілю Renault Logan, державний номерний знак НОМЕР_1 , було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 157 908,96 грн. На час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ НАСК «ОРАНТА». Ліміт відповідальності страховика становить 100 000 грн. Страховою компанією було прийнято рішення про відмову у виплаті йому страхового відшкодування. Таку відмову вважає незаконною, оскільки відповідач не довів того, що йому було відомо про наявність інших полісів. Оскільки страхова компанія мала виплатити страхове відшкодування у строк до 23 травня 2018 року, тому має сплатити страхове відшкодування в розмірі 100 000 грн. та пеню за період з 23 травня 2018 року по 13 серпня 2018 року в розмірі 6 367,12 грн. Також на підставі ст.625 ЦК України відповідач зобов`язаний сплатити три відсотки річних в розмірі 682,19 грн.

Вказував, що розмір матеріального збитку перевищує страхове відшкодування, тому непокриту страховим відшкодуванням шкоду має відшкодувати відповідач по справі, а саме в розмірі 57 908,96 грн. та відшкодувати витрати на проведене дослідження в розмірі 1500 грн.

У добровільному порядку відповідачі відмовляються відшкодувати завдані збитки.

Просив суд стягнути з ПАТ НАСК «ОРАНТА» на його користь страхове відшкодування в розмірі 107 049,31 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на його користь за завдану матеріальну шкоду - 59 408,96 грн.; судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1664,60 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5440 грн. покласти на відповідачів пропорційно до задоволених вимог.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2019 року позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА", ОСОБА_2 , треті особи: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Здорово", Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА" про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП - задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 100 000 грн. (сто тисяч грн.), на відшкодування судових витрат в розмірі 4269,86 грн. (чотири тисячі двісті шістдесят дев`ять грн. 86 коп.).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 57 908,96 грн. (п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот вісім грн. 96 коп.), на відшкодування витрат по складенню звіту 1500 грн. (одна тисяча п`ятсот грн.), на відшкодування судових витрат 2540,60 грн. (дві тисячі п`ятсот сорок грн. 60 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

09 липня 2019 року, не погоджуючись з рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2019 року, представник ПАТ НАСК «Оранта» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення в частині вимог до ПАТ «НАСК «Оранта» скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до ПАТ «НАСК «Оранта».

Заявник вважає оскаржуване рішення таким, що прийняте з порушенням норм процесуального (п. 5 ст.263 ЦПК України) та матеріального права (ст. 989 ЦК України, ст.ст. 18, 20-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), а також не було надано належної оцінки обставинам справи.

В апеляційній скарзі посилається на те, що станом на 19.09.2017 року вже діяв поліс №°АМ/1384420, укладений ПАТ «СК «Здорово» з ОСОБА_3 щодо транспортного засобу Chevrolet Aveo, д.р.н. НОМЕР_2 , (попередній д.р.н. НОМЕР_3 ), а також того, що страхувальником не було повідомлено HACK «ОРАНТА» про наявність вказаного полісу, а тому договір страхування від 19.09.2017р. № АК 7128397 є недійсним з моменту його укладення.

Враховуючи вищевикладене, діючим на дату укладення договору ОСЦВВНТЗ з ПАТ «HACK «ОРАНТА» є договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/1384420, укладений з ПАТ «СК «Здорово».

Судом першої інстанції не було надано належної оцінки обставинам справи, не враховано те, що відповідно до діючого законодавства Договір ОСЦВВНТЗ № АК/7128397, укладений між ПАТ «HACK ОРАНТА» і ОСОБА_4 19.09.2017 p., який почав свою дію з 20.09.2017 p., є нікчемним, так як на той момент ще продовжувалась дія Договору ОСЦВВНТЗ № АМ/1384420, укладеного між ПАТ «СК «Здорово» та ОСОБА_3 , а тому наявне порушення судом першої інстанції норм матеріального (ст. 989 Цивільного кодексу України, ст.ст. 8, 20-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової ддповідальності власників наземних транспортних засобів») та процесуального права п. 5 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України).

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача НАСК "Оранта" доводи скарги підтримала.

Представник позивача доводи скарги заперечував.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до вимог п. 1.4. ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особами, відповідальність яких застрахована, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

За вимогами п. 1.7. ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпеченим транспортним засобом є транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

За правилами п. 12.1. ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2% від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Судом було встановлено, що 23 лютого 2018 року приблизно о 01 годині 30 хвилин водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Київська 37 в с. Крюківщина, Києво-Святошинський район, Київська область, під час зміни напрямку руху, а саме повороту ліворуч, не надав переваги в русі автомобілю Renault Logan, державний номерний знак НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем Renault Logan, д/н НОМЕР_1 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.10.1., п.12.1. ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року: за ч. 4 статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 березня 2018 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та підданий адміністративному стягненню. Дана постанова не оскаржувалась.

19 вересня 2017 року між ПАТ НАСК «ОРАНТА» та ОСОБА_4 укладено договір страхування цивільно-правової відповідальності №АК/7128397, забезпечений транспортний засіб Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_2 , термін дії з 20 вересня 2017 року по 19 вересня 2018 року.

Встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_2 , станом на лютий 2018 року була застрахована в ПАТ НАСК «ОРАНТА», поліс №АК/7128397. За даним договором ліміт відповідальності страховика становить 100 000 грн., франшиза - 0 грн.

Враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що страхова компанія зобов`язана відшкодувати ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану пошкодженням транспортного засобу, в межах ліміту відповідальності - 100 000 грн., оскільки завданий збиток становить 157 908,96 грн, який було доведено висновоком спеціаліста та не спростовано відповідачами.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, колегія суддів встановила, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними.

Висновки суду відповідають цим осбтавинам та вимогам Закону.

Доводи апеляційної скарги представника НАК "Оранта" з посиланням на нікчемність договору страхування, який був з ними укладений, щодо забезпеченого транспортного засобу, колегія суддів не приймає з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний, зокрема, протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

У відповідності до положень п.3 ч.1 ст.989 ЦК України, страхувальник (позивач) при укладанні договору страхування зобов`язаний повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об`єкта, який страхується. Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об`єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним.

Встановлено, що підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування НАСК "Оранта" вказувала наявність інших діючих полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Суд першої інстанції встановив, що така відмова є неправомірною з посиланням на наступне.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Відповідно до п.п. 2, 7, 8 "Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 з наступними змінами, передбачено порядок набуття права власності на транспортний засіб з обов`язковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу на підставі документів, що підтверджують право власності.

Як вбачається з матеріалів справи автомобіль Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_2 , був відчужений 05 серпня 2017 року та 19 вересня 2017 року з проведенням перереєстрації права власності на нового власника.

12 липня 2017 року між ПрАТ СК «Уніка» та ОСОБА_5 був укладений договір цивільно-правової відповідальності, поліс АК/6767844.

17 серпня 2017 року було укладено додатковий договір про припинення дію полісу з 18 серпня 2017 року. Тобто на час ДТП даний поліс також не діяв.

З ПрАТ «СК «Здорово» укладено договір цивільно-правової відповідальності з ОСОБА_3 , поліс АМ/ 001384420 .

19 вересня 2017 року ОСОБА_3 подав заяву до ПрАТ «СК «Здорово» відповідно до ст.18.1.1 Закону України про розірвання в односторонньому порядку договору та повернення частки страхового платежу, анулювання полісу. Дана заява була прийнята та зареєстрована в страховій компанії. При цьому згідно заяви ОСОБА_3 , яка міститься в матеріалах справи, поліс був зданий страховику. На підставі викладеного, суд встановив припинення дії полісу з 20 вересня 2017 року.

Твердження відповідача, що договір був розірваний через тридцять днів, зважаючи на положення Закону, є лише припущенням, жодного доказу на підтвердження даної обставини суду не подано, не заявлено клопотань про їх витребування у разі складнощів в їх отриманні. Також суд враховує, що договір з ПАТ НАСК «ОРАНТА» хоч і укладений 19 вересня 2017 року, але почав свою дію з 20 вересня 2017 року, тобто на час його дії інших діючих полісів не було та автомобіль не був застрахований.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій, визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 980 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Тобто у майновому страхуванні страховий інтерес виявляється у формі відшкодування (компенсації) втрат, пов`язаних із володінням, користуванням, розпорядженням майном. Страховий інтерес як економічна категорія виражається в самій речі, іншому майні, нематеріальному прибутку. Правовий склад страхового інтересу втілює не саму майнову або немайнову цінність речі, а відношення до неї тієї або іншої особи. Тому об`єктом страхових правовідносин виступає не те або інше конкретне майно, а відношення до нього володаря цього майна, що втілюється через страховий інтерес.

Як зазначалось вище, автомобіль відчужувався, тобто з моменту укладення договорів купівлі-продажу транспортного засобу, було припинено право власності та усі майнові інтереси пов`язані з володінням, користуванням і розпоряджанням автомобіля. Тому фактично договір втратив чинності у зв`язку з припиненням права власності та майнових інтересів пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням колишніх власників та їх цивільно-правової відповідальності щодо автомобіля Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Враховуючи, що колишні власники автомобіля звертались до страховиків щодо розірвання договорів цивільно-правової відповідальності, станом на час настання ДТП попередні договори були розірвані. Відповідачем суду не було надано беззаперечних доказів тому, що такі договори діяли на час укладення страхувальником договору страхування з НАСК "Оранта", а також про те, що новому власнику, який вступав в договірні відносини з НАСК "Оранта" було відомо про те, що діють попередні договори, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обгрунтовано визнав неправомірною відмову відповідача у виплаті страхового відшкодування та застосував передбачені законом штрафні санкції.

Суд вірно виходив з того, що не внесення в реєстр МСТБУ відомостей про припинення дії попередніг договорів, не є беззаперечним доказом того, що вони не були розірвані за поданими заявами. Також не має правового значення для вирішення спору і обставини, чи повернуті були страхові платежі за попередніми договорами страхування.

При цьому апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що станом на час ДТП діючим залишався лише договір страхування з НАСК "Оранта", що достовірно встановлено судом.

Новий власник забезпеченого транспортного засобу діяв правомірно, укладаючи один єдиний договір страхування цивільної відповідальності, належного йому транспортного засобу. Суду не було доведено, що останній порушив Закон, уклавши договір страхування, оскільки йому не було відомо про попередні договори страхування та строки їх розірвання, а відповідно він і не повідомляв таку інформацію відповідачу, що свідчить про те, що договір, який він укладав не можна визнати нікчемним, так як за таких обставин страхувальник буде позбавлений права на Захист, наданого йому Законом.

Інші доводи на правильність постановленого рішення не впливають.

Суд першої інстанції повно встановив обставини, що мають значення для даної справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судом першої інстанції. Судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у апеляційному суді.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6ст. 19 ЦПК Україниє малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а)г) п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.367-368, 374-375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 09 вересня 2019 року.

Головуючий

Судді