Справа № 214/7866/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 лютого 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Попова В.В.,

при секретарі - Джемерчук О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в місті Кривому Розі, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Служба у справах дітей Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав у відношенні його дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, вихованням та утриманням якого відповідач не займається, долею дитини не цікавиться, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не готує дитину до самостійного життя. На даний час дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні.

Позивач у підготовче судове засідання надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності.

Відповідач у підготовче судове засідання також надав письмову заяву, в якій пред'явлені позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності.

Представник третьої особи у підготовче судове засідання також надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження.

Дослідивши матеріали справи та враховуючи визнання відповідачем позову на стадії підготовчого провадження, суд уважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому засіданні за відсутності сторін, з урахуванням поданих ними заяв, зазначивши наступне.

Так, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є неповнолітньою дитиною позивача та відповідача у справі (а.с.8).

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Однак, як установлено судом та не заперечується відповідачем, відповідач від виконання своїх обов'язків ухиляється, вихованням та утриманням дитини тривалий час не займається, долею дитини не цікавиться, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не готує дитину до самостійного життя. Зараз дитина проживає разом з матір'ю - позивачем у цій справі ОСОБА_2 (а.с.12,13).

Разом з тим, відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, про що виклав у письмовій заяві про визнання ним пред'явлених позовних вимог (а.с.24).

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

При цьому, в розумінні п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року №3, який узгоджується з нормами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відтак, за викладених вище обставин та з урахуванням того, що відповідач визнав пред'явлені позовні вимоги щодо позбавлення його батьківських прав, з матеріалів справи не вбачається, що визнання ним позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд уважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, а тому є такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.150, 164 СК України, ст.ст. 3, 4, 5, 10-13, 19, 23, 76-82, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у відношенні його дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Попов.