ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5632/19 Справа № 203/2374/18 Суддя у 1-й інстанції - Католікян М. О. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Лященко С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства Укрсоцбанк на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними, -

В С Т А Н О В И Л А:

12 липня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позов до АТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними. Просила визнати Договір про внесення змін № 2 до Іпотечного договору № 689 від 27.07.2007., укладений 14.07.2009 року, недійсним з моменту його укладення. Визнати Договір про внесення змін № 3 до Іпотечного договору № 689 віл 27.07.2007 р., що укладений 08.08.2011 року, недійсним з моменту його укладання. Вирішити питання судових витрат (а.с.2-6).

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2019 року позов ОСОБА_1 до АТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними задоволено частково. Визнано недійсним договір про внесення змін № 3 до Іпотечного договору № 689, посвідчений 27.07.2007 року приватним нотаріусом ДМНО Гупало К.В. за реєстровим № 1853, посвідчений 08 серпня 2011 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М., зареєстрований у реєстрі за № 2575. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з АТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 компенсацію судових витрат у сумі 704,50 грн.(а.с.100-101).

Не погодившись з рішенням суду, АТ Укрсоцбанк, звернулося з апеляційною скаргою. Просило скасувати рішення суду в частині задоволення в позовних вимог ОСОБА_1 до АТ Укрсоцбанк, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , щодо визнання недійсним договору про внесення змін №3 до Іпотечного договору №6 89, стягнення з АТ Укрсоцбанк на користь держави судового збору 704,80 грн. Прийняти постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. Вирішити питання судових витрат (а.с.102-109).

У частині відмови у задоволенні позовних вимог рішення суду не оскаржується, тому не переглядається.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.07.2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_2 укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №990/03-13, за умовами якого АКБСР «Укрсоцбанк» зобов`язалося надати ОСОБА_2 грошові кошти окремими частинами загальною сумою 450000,00 грн. зі сплатою 16% на рік. Згодом сторони договору неодноразово укладали додаткові договори до нього, а також договори про внесення до нього змін (а.с. 9 26).

Того ж дня, на забезпечення виконання позичальником умов договору про надання відновлювальної кредитної лінії №990/03-13 між АКБСР «Укрсоцбанк», з одного боку та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , з другого боку, укладено іпотечний договір №689, предметом якого стала належна останнім квартира АДРЕСА_1 . Договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гупало К.В. і зареєстрований у реєстрі за №1853 (а.с. 33, 34).

14 липня 2009 року між сторонами іпотечного договору № 689 укладено договір № 2 про внесення змін до Іпотечного договору № 689, посвідченого 27.07.2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гупало К.В. за реєстровим №1853. Договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М. і зареєстрований у реєстрі за №2833.

20 липня 2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М. до договору №2 про внесення змін до іпотечного договору внесено виправлення в частині зазначення суми повернення кредиту 608983,52 грн. замість 560000,00 грн. Вказане виправлення також було посвідчено підписами нотаріуса та іпотекодавців (а.с. 37).

08 серпня 2011 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М. посвідчено договір про внесення змін № 3 до Іпотечного договору № 689 посвідченого 27.07.2007 року приватним нотаріусом ДМНО Гупало К.В. за реєстровим № 1853 (зареєстровано у реєстрі за № 2575). Згідно з договором його сторонами є сторони іпотечного договору № 689 (а.с. 38, 39).

20 березня 2018 року у рамках цивільної справи № 203/5780/16-ц Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз було складено висновок №3184-18, згідно з яким підпис від імені ОСОБА_1 у графі «Іпотекодавець 2» у Договорі про внесення змін №3 реєстровий № 2575 від 08.08.2011 до Іпотечного договору № 689 від 27.07.2007, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням справжнього її підпису (а.с. 83 91).

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що позивачка в жодний спосіб не виявляла волю, спрямовану на укладення 08.08.2011 року договору про внесення змін № 3 до іпотечного договору № 689, про що свідчить долучений за клопотанням її представниці висновок Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 20.03.2018 року № 3184-18.

В частині відмови в задоволені позовних вимог рішення суду не оскаржується, тому апеляційним судом не переглядається.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст.575 ЦК України (далі ЦК) іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно зі ст. 572 ЦК в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

За своєю юридичною природою договір іпотеки є дво- або багатостороннім, безоплатним, каузальним, зобов`язальним правочином, для якого за загальним правилом властива наявність волі всіх сторін, зокрема іпотекодавців.

У відповідності з ч. 1, 3 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За правилами, встановленими ч. 2, 3 ст. 203 ЦК, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Позивачка належними та допустимими доказами довела свої позовні вимоги в частині недійсності договору від 08.08.2011 про внесення змін № 3 до іпотечного договору № 689.

Доводи апеляційної скарги, що висновок експертизи №3184-18 від 20 березня 2018 року не відповідає законодавству України та Банк подавав клопотання про призначення повторної експертизи, колегія суддів відхиляє, оскільки рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2019 року у справі №203/5780/16-ц за позовом АТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до АТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим, встановлено, що ОСОБА_1 не укладала (не підписувала) ані додатковий договір № 1 до договору поруки від 07.12.2007 року, яким було забезпечено збільшення максимального ліміту заборгованості до 560000,00 грн., ані договір № 3 про внесення змін до договору поруки від 08.08.2011 року, за яким забезпечувалося виконання, зокрема, договору кредиту № 990СІ1. Викладене об`єктивно підтвердилося висновком судової почеркознавчої експертизи. Рішення є чиннім.

Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Експертиза була проведена у рамках цивільної справи № 203/5780/16-ц, Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз.

Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підстав вважати проведену експертизу незаконною судом не вбачається.

Відповідно до ч. 2 ст. 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Матеріали справи не містять клопотання про призначення повторної експертизи, апелянтом не надано доказів, що останній подавав таке клопотання при розгляді справи № 203/5780/16-ц і воно незаконно було відхилено судом.

Доводи апеляційної скарги, що позивачем пропущено строк позовної давності, колегія суддів відхиляє, оскільки, як правильно зазначено судом першої інстанції, про існування такого правочину позивач взагалі не була обізнана, оскільки його не підписувала.

Дослідивши наявні в справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі, зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства Укрсоцбанк залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2019 року в частині, що оскаржується залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: