КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 361/7328/17
Головуючий у першій інстанції - Петришин Н.М.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/2902/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), КашперськоїТ.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на дружину, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_6 звернулася до суду із зазначеним позовом та просила суд стягувати із відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), щомісячно з моменту пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що з 01 листопада 2014 року вона перебуває із відповідачем ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_8.

З 30 вересня 2017 року сторони проживають окремо, а спільна від шлюбу дитина проживає із позивачем. З цього часу ОСОБА_5 коштів на утримання та лікування сина ОСОБА_8 не надає, інколи передає незначну суму грошей лише після неодноразових прохань та нагадувань позивача. Перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною до досягнення сином трьох років, позивач змушена вийти на роботу, працює у ПАТ «Фідобанк» з 27 липня 2017 року і по теперішній час на посаді провідного юрисконсульта Управління правового забезпечення юридичного департаменту. Заробітної плати позивача на забезпечення гідних умов проживання та розвитку дитини не вистачає, тому ОСОБА_6 змушена була звернутися до суду із заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Відповідач офіційно працевлаштований, отримує регулярно заробітну плату. Законодавством, зокрема Сімейним кодексом України визначено, що дружина, з якою проживає дитини, має право на своє утримання від чоловіка батька дитини.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/5 частки усіх видів його заробітку, починаючи з 29 листопада 2017 року до досягнення їхньою дитиною трирічного віку. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_5 - ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

При цьому посилався на те, що судом при розгляді справи не вірно застосовано норми матеріального та процесуального права, не у повному обсязі з'ясовано обставини, що мають значення для розгляду справи, а саме те, що разові додаткові витрати на дитину сторони несуть спільно, відповідач одружений, приймає участь в утриманні дитини іншої дружини, вимушений регулярно лікуватися у зв'язку із хронічною хворобою, регулярно сплачує аліменти на спільну дитину.

ОСОБА_6 подала відзив на апеляційну скаргу, який обґрунтовувала тим, що їх спільна дитина ОСОБА_8 алергик та потребує особливого догляду з боку матері, вона повідомляла апелянта про потребу купівлі одягу для дитини, оплати здачі аналізів для дитини, проте ОСОБА_5 проігноровано вказані посилання. Витрати на дитину за місяць у позивача складають приблизно 12256,00 грн., оскільки син відвідує ТОВ ДНЗ "Дивомісто", тренування по футболу, у зв'язку із хворобою має індивідуальний раціон та щомісячно обслуговується в ТОВ "МЦ Дитина", а тому вона, як сумлінно виконуюча свої обов'язки мати по відношенню до сина має право на отримання аліментів на своє утримання, у зв'язку з великими витратами на утримання спільного сина.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що 01 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 від спільного подружнього життя у сторін народився син ОСОБА_8, про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 12 червня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області. Батьком у свідоцтві про народження дитини записаний ОСОБА_5, матір'ю ОСОБА_6 (а.с.4).

Із пояснень сторін встановлено, що на даний час позивач та відповідач проживають окремо один від одного, а спільний від шлюбу син проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні.

Броварським міськрайонним судом видано виконавчий документ щодо стягнення із відповідача на користь позивача аліментів на утримання їх спільного сина у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Позивач працює у ПАТ «Фідобанк» на посаді юрисконсульт Управління правового забезпечення, фактичний дохід якої за період із 24 липня 2017 року по 15 березня 2018 року становить 60101,09 грн. (а.с.101).

Відповідач працює на посаді помічника судді Дніпровського районного суду м. Києва та його дохід за період із листопада 2017 року по травень 2018 року становить 94960,15 грн., про що свідчить довідка № 216, видана 23 травня 2018 року Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у м. Києві (а.с.116).

Згідно копії Договору найму (оренди) житлового приміщення № 19/211 від 19 лютого 2018 року, відповідно до якого ОСОБА_5 є орендатором квартири у м. Київ, сплата за оренду якої щомісяця становить 4800 грн., договір діє до 20 червня 2018 року (а.с.69-74).

Згідно копій виписок із медичної картки ОСОБА_5 йому встановлено діагноз гіпертонічна хвороба (а.с.42,53).

Вирішуючи вказаний спір та частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6, суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що відповідач є працездатною особою, офіційно працевлаштований та має регулярний дохід, а отже може надавати матеріальну допомогу дружині, з якою проживає та на утриманні якої перебуває їх спільна дитина.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати таку матеріальну допомогу.

Згідно відповіді Служби у справах дітей та сім'ї на заяву ОСОБА_5 від 16 серпня 2018 року стосовно здійснення перевірки цільового використання аліментів на дитину зазначено, що позивач сумлінно виконує свої обов'язки по відношенню до сина, інформує апелянта про стан здоров'я сина, відвідування садочка, додаткових факультативів, просить допомоги з питань спільного відвідування лікарів та здійснення амбулаторних досліджень, а також планування спільних зустрічей апелянта з сином.

Позивачем надано чеки стосовно витрат сина, для того, щоб апелянту було зрозуміло приблизну суму витрат на спільну дитину.

Згідно довідки ТОВ МЦ "Дитина" від 02 березня 2018 року ОСОБА_8 потребує індивідуального догляду матері з приводу діагнозу атонічного дерматиту та алергічного риніту персестуючого.

Згідно Договору від 24 жовтня 2018 року ТОВ МЦ "Дитина" надає ОСОБА_6, яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_8 медичні послуги за програмою "Дошкільний вік"

Згідно Договору від 01 серпня 2018 року ТОВ "ДНЗ "Дивомісто" надає ОСОБА_8 послуги дошкільної освіти.

Згідно Договору від 27 вересня 2018 року Нідерландський футбольний центр раннього розвитку надає послуги по навчанню ОСОБА_8 по системі раннього розвитку "Футбик".

Відповідно до положень ч. 4 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, те що позивачем надано та доведено належними доказами необхідність утримання її, як дружину колишнім чоловіком, на утриманні якої знаходиться їх спільна дитина та проживає разом з нею, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків викладених у рішенні суду першої інстанції та не можуть свідчити про його не законність, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення Броварського міськрайонного суду без змін.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому вважає дане рішення суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що повинна бути залишена без задоволення.

Керуючись ст. 84 СК України, ст.ст. 12, 76-81, 367-369, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Судді:

________________ _________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв