ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4283/19 Справа № 203/2823/18 Суддя у 1-й інстанції - Казак С. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Сіленко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 січня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

14 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 28.02.2011 року шлюб з відповідачем було розірвано. З часу народження та по теперішній час син проживає разом із нею. Відповідач участі у витратах на утримання дитини не приймає, обмежуючись лише врученням дитині подарунків на день народження. Дитини має назку захворювань, в зв`язку з чим потребує систематичного лікування та медичного обстеження. Також син відвідує додаткові зайняття з англійської мови, заняття зі східних бойових мистецтв. Крім того, необхідними є витрати на придбання одягу, подарунків, відпочинку. Тому позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 8000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2019 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500,00 грн., щомісячно, починаючи з 14 серпня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття, в іншій частині в задоволенні позову відмовлено; стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а оскаржуване рішення частково змінити, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що сторони з 17.09.2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Кіровського відділу РАЦС Дніпропетровського МУЮ Дніпропетровської області 16.11.2005 року (а.с. 4).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син - ОСОБА_3 , відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Кіровським відділом РАЦС Дніпропетровського МУЮ Дніпропетровської області 04.03.2008 року (а.с. 6).

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.07.2011 року у цивільній справі №2о-43/11 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано; рішення набрало законної сили 08.08.2011 року (а.с. 5).

Згідно довідки ТОВ «Дніпромедінвест» від 02.07.2018 року №19, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться під наглядом лікарів клініки «Здоровое поколение» TOB «Дніпромедінвест» з 2013 року; ОСОБА_3 відноситься до групи часто та тривалохворіючих дітей; регулярно відвідує педіатра та спеціалістів, проходить діагностичні обстеження; призначення та рекомендації лікарів виконує у повному обсязі (а.с. 8).

ОСОБА_2 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно №152131013 від 09.01.2019 року (а.с. 56).

Із довідки Пенсійного фонду України від 02.07.2019 року вбачається, що згідно Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, відомості про страховий стаж, заробітну плату (дохід, грошове забезпечення) та інші дані, стосовно ОСОБА_2 за період з 01.01.2018 року по час надання відповіді відсутні.

Також, згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України від 26.06.2019 року про суми виплачених доходів, інформація про доходи ОСОБА_2 за період з 01.01.2018 року по 31.03.2019 року відсутня.

Зазначеним вище листом ДФС України від 26.06.2019 року також повідомлено, що станом на 26.06.2019 року відповідача ідентифіковано, як фізичну особу, яка отримувала доходи від підприємницької діяльності та перебувала на податковому обліку у Центральній ДПІ Правобережного управління ГУ ДФС у Дніпропетровській області (Центральний район міста Дніпра); дата взяття на облік - 03.05.2001 року, дата внесення запису про Державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за її рішенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - 22.12.2016 року; за період з 01.01.2018 року по час надання відповіді, податкові декларації про майновий стан і доходи фізичної особи, яка отримувала доходи від підприємницької діяльності ОСОБА_2 відсутні.

Також встановлено, що після розірвання шлюбу спільна дитина ОСОБА_3 залишився проживати разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Між сторонами не досягнуто домовленостей щодо порядку утримання дитини та надання матеріальної допомоги відповідачем.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. (ч. 1 ст. 191 СК України).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; приймаючи до уваги зміст позовних вимог щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, стан здоров`я дитини; враховуючи відсутність доказів наявності у відповідача щомісячного регулярного доходу; враховуючи, що ОСОБА_2 інших осіб, окрім сина ОСОБА_3 , на утриманні не має, - колегія дійшла висновку про правомірність та обґрунтованість стягнутих з відповідача аліментів на користь ОСОБА_1 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500,00 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 14 серпня 2018 року, та до досягнення дитиною повноліття.

Доводи апеляційної скарги про необхідність сплати на дитину аліментів у більшому розмірі, не знаходять свого підтвердження. Позивачем не доведено наявності у відповідача більших доходів, відповідно до яких ОСОБА_2 зміг би сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж 1500,00 грн.

Разом з тим, при визначенні розміру аліментів, суд першої інстанції не звернув увагу на положення статті 182 Сімейного кодексу, щодо необхідності встановлення мінімального гарантованого розміру аліментів, а тому оскаржуване рішення підлягає зміні, зазначивши, що розмір аліментів, які стягнуті з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500,00 грн., щомісячно, починаючи з 14 серпня 2018 року до повноліття дитини, - не може бути меншим від 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В іншій частині рішення необхідно залишити без змін.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Частиною 2 вказаної вище статі встановлено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що до участі у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Тобто доводи апеляційної скарги про необхідність стягнення аліментів в розмірі 8000,00 грн. у зв`язку з додатковими витратами на лікування дитини, відвідуванням педіатра та спеціалістів, проходженням діагностичних обстежень, - не спростовують правильність висновку місцевого суду про визначення розміру щомісячних аліментів у сумі 15000,0 грн.; позивач не позбавлена можливості звернення до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та часткової зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2019 року - змінити, зазначивши, що розмір аліментів, які стягнуті з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500,00 грн., щомісячно, починаючи з 14 серпня 2018 року до повноліття дитини, - не може бути меншим від 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді