КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019року м. Київ

колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

при секретарі Прохоровій В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 про часткове скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа: акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_5 , про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна, визнання протиправним та скасування постанови та акту державного виконавця,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 09 квітня 2019 року, постановлену під головуванням судді Колесник О.М., -

встановила:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом.

Просила встановити, що квартира АДРЕСА_1 є об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ; визнати право власності ОСОБА_2 на Ѕ квартири АДРЕСА_1 ; встановити, що житловий будинок АДРЕСА_2 є об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ; визнати право власності ОСОБА_2 на Ѕ житловий будинок АДРЕСА_2 встановити, що нежилі приміщення з № 1 по № 20, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 374,7 кв.м. є об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ; визнати право власності ОСОБА_2 на Ѕ нежилих приміщень з № 1 по № 20, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 374,7 кв.м.; визнати незаконним та скасувати правовий акт старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у м. Києві Подпоріна Р.О. про передачу квартири АДРЕСА_1 , стягувачу в рахунок погашення боргу, який було викладено у постанові ВП № 45982090 від 23 вересня 2016 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, а також у акті ВП № 45982090 від 23 вересня 2016 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року заяву представника ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 ; житловий будинок АДРЕСА_4 ; нежилі приміщення з АДРЕСА_3 , загальною площею нежилих приміщень 374,70 кв.м.

У квітні 2019 року представник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про часткове скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року.

Заява обґрунтована тим, що постановою Київського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_4 до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про скасування постанови, акту державного виконавця та витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено.

Даним рішенням встановлено наступне: державний виконавець звертаючи стягнення на квартиру АДРЕСА_1 діяв у відповідності з вимогами закону; встановлено відсутність підстав для скасування постанови та акту державного виконавця; звернення стягнення на спільне майно подружжя відбулось правомірно; позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку із відсутністю порушення з боку ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві та ОСОБА_3.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 82 ЦПК України заявник вважає арешт на квартиру АДРЕСА_1 таким, що станом на сьогоднішній день безпідставно перешкоджає власниці квартири ОСОБА_1 здійснювати у повному обсязі її право користування, розпорядження та володіння квартирою.

Протокольною ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09 квітня 2019 року у задоволенні заяви про часткове скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримала.

Представник ОСОБА_5 проти апеляційної скарги заперечив.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлялись належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вищезазначені вимоги процесуального законодавства та помилково розглянув заяву про скасування заходів забезпечення позову без постановлення окремого судового рішення.

Через винесення судом першої інстанції протокольного, а не окремого судового рішення, апеляційний суд позбавлений можливості перевірити правильність мотивів, якими керувався суд при його прийнятті, а тому, з метою усунення порушень норм процесуального права з боку суду, вирішуючи подану заяву по суті, перевіривши зміст позовних вимог, з якими позивач звернулась до суду, колегія суддів вважає, що заява про часткове скасування заходів забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 7, ч. 8 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Згідно ч. 9, ч. 10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Так, між сторонами існує спір щодо квартири, на яку накладено арешт, розгляд справи по суті не закінчено, а тому підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні.

Посилання скаржника на постанову Київського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року, якою встановлено необґрунтованість вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_4 щодо спірної квартири, колегія суддів не приймає, оскільки Ухвалою Верховного Суду від 24 червня 2019 року зупинено дію названої постанови апеляційного суду.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково та ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Таким чином, протокольна ухвала суду від 09 квітня 2019 року постановлена з порушенням норм процесуального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви про часткове скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 09 квітня 2019 року скасувати.

Постановити нове рішення.

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про часткове скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа: акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_5 , про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна, визнання протиправним та скасування постанови та акту державного виконавця відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 16 вересня 2019 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.Г. Музичко