ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/807/2653/19
Головуючий в 1-й інстанції - Соболєва І.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Онищенка Е.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2019 року, ухвалене в м. Запоріжжі у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Укрсоцбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни, третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександр Сергійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Запорізького відділення АТ «Укрсоцбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни, третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександр Сергійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25.01.2007 між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 було укладено договір № 0315/035391-PR про відкриття банківського карткового рахунку та обслуговування платіжної картки GOLD, за умовами якого позивачеві відкрито рахунок № НОМЕР_1 та встановлено кредитний ліміт (кредитну лінію) з максимальним лімітом заборгованості не більше 50 000 грн. Також було видано кредитну картку строком дії 12 місяців. Додатковою угодою № 2 до договору зменшено максимальний ліміт заборгованості до 39 792,00 грн., а строк дії кредитної лінії обмежено строком дії картки. Також позивачеві видано кредитну картку № НОМЕР_2 строком дії до квітня 2011 р. Останній платіж в сумі 200 грн. на поповнення рахунку за вказаним договором позивач вніс на рахунок банку 15.04.2011 за чеком № 540143. У жовтні 2018 р. позивач отримав постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.10.2018 приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога О.С. у виконавчому провадження ВП 57356459, а також постанову про арешт майна боржника, що винесені в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 4612 від 07.09.2018 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором в сумі 123 795,99 грн. та послуг нотаріуса 1 000 грн., що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. на підставі договору № 0315/035391-PR про відкриття банківського карткового рахунку та обслуговування платіжної картки GOLD від 25.01.2007 за період з 25.01.2007 по 21.06.2018. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено нотаріусом із порушенням вимог законодавства, оскільки заборгованість не є безспірною, а документи на підтвердження її дійсного розміру нотаріусу не були надані. Крім того, АТ «Укрсоцбанк» не узгодив із позивачем суму боргу, чим порушив порядок звернення до нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису. Приватний нотаріус не перевірив строки, які спливли після закінчення строку дії договору. В зв`язку наведеним, позивач просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис р. № 4612, виданий 07.09.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованості в сумі 123 795,99 грн. за договором № 0315/035391-PR про відкриття банківського карткового рахунку та обслуговування платіжної картки GOLD від 25.01.2007 за період з 25.01.2007 по 21.06.2018, стягнути з відповідачів на його користь судові витрати по справі в рівних частинах.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною 7 вересня 2018 р. за реєстровим № 4612, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості за договором № 0315/035391-PR від 25 січня 2007 р. про відкриття банківського карткового рахунку та обслуговування платіжної картки GOLD у розмірі 123 795 (сто двадцять три тисячі сімсот дев`яносто п`ять) гривень 99 копійок за період з 25 січня 2007 р. по 21 червня 2018 р.

Стягнуто з акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 352 (триста п`ятдесят дві) грн. 40 коп.

Стягнуто з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 352 (триста п`ятдесят дві) грн. 40 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що Банком нотаріусу були надані всі необхідні документи на підтвердження безспірності заборгованості боржника у межах трирічного строку позовної давності, а тому у нотаріуса були всі підстави для вчинення виконавчого напису. Позивачем не спростовано розрахунок заборгованості та суму боргу за виконавчим написом. Крім того, судом першої інстанції помилково ототожнено строк для вчинення виконавчого напису та строк позовної давності.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.01.2007 між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», та позивачем ОСОБА_1 укладено договір № 0315/035391-PR про відкриття банківського карткового рахунку та обслуговування платіжної картки GOLD, за умовами якого позивачеві відкрито рахунок № НОМЕР_1 та встановлено кредитний ліміт (кредитну лінію) з максимальним лімітом заборгованості не більше 50 000 грн. Також було видано кредитну картку строком дії 12 місяців (а.с. 12-16).

Додатковою угодою № 2 від 15.04.2010 до договору зменшено максимальний ліміт заборгованості до 39 792,00 грн., а строк дії кредитної лінії обмежено строком дії картки. Також позивачеві видано кредитну картку строком дії 12 місяців (а.с. 17-26).

31.08.2018 АТ «Укрсоцбанк» звернулось до приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. із заявою про вчинення виконавчого напису на вищевказаному договорі про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки GOLD з метою стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 123 795,99 грн. (а.с. 4-5).

07.09.2018 вказаним приватним нотаріусом за № 4612 вчинено виконавчий напис, в якому пропоновано здійснити стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованість за вищевказаним договором за період з 25.01.2007 по 21.06.2018 у сумі 123 795,99 грн., а також 1 000 грн. оплати за послуги нотаріуса (а.с. 43).

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, виходячи з того, що у виконавчому написі нотаріуса зазначено період стягнення, з 25.01.2007 по 21.06.2018, що включає вимоги, з дня виникнення яких минуло більше трьох років, що прямо суперечить пп. 3.1 п. 3 гл. 16 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Крім того, до заяви стягувача було долучено звіт від 21.06.2018, який не може вважатися випискою з рахунку, оскільки даний документ не містить обов`язкових реквізитів, а вказані обставини унеможливлюють перевірку нотаріусом розміру заборгованості, періоду її виникнення, та як наслідок, здійснення висновку про її безспірність.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595 (далі - Порядок).

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Як вірно зазначив суд першої інстанції, у виконавчому написі нотаріуса зазначено період стягнення, з 25.01.2007 по 21.06.2018, що включає вимоги, з дня виникнення яких минуло більше трьох років, що прямо суперечить пп. 3.1 п. 3 гл. 16 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. Цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна подала до суду першої інстанції копії документів, наданих їй Банком та на підставі, яких нею було вчинено оспорюваний виконавчий напис (а.с.44-71). З копій цих документів вбачається, що Банк не надавав взагалі нотаріусу розрахунку заборгованості боржника, оскільки довідка на а.с. 64 про існування заборгованості в загальній сумі 123795,99 грн. не є розрахунком заборгованості, за яким можливо перевірити як її складові так і безспірність заявлено до стягнення суми.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення, а рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 10 вересня 2019 року.

Судді: С. В. Кухар

О. В. Крилова

Е. А. Онищенко