КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/9360/2019 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Журби С.О., Писаної Т.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Шаповалова Андрія Миколайовича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 квітня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України, Державної казначейської служби України, третя особа: Куделя Володимир Петрович про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

В жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Головного управління Національної поліції України, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позов обґрунтовував тим, що 12 листопада 2014 року посадовою особою ДАІ, інспектором ДАІ ГУ МВС України в м. Києві Куделею В.П. складено протокол серії АП №717166 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно позивача, відповідно до якого останній керував автомобілем у стані наркотичного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 05 лютого 2015 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності позивача закрито у зв`язку із відсутністю в його діях події адміністративного правопорушення.

При цьому, вказаною постановою встановлено, що третьою особою під час складання протоколу про адміністративне правопорушення було порушено Інструкцію про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення такого огляду.

При цьому, третя особа взагалі не мала права складати відповідний протокол, оскільки для цього не було достатньо законних підстав.

Таким чином, посадовою особою ДАІ Куделею В.П. порушено ст.19 Конституції України та ст.265-2 КУпАП, відтак його дії були незаконними, а тому завдали позивачу моральну та матеріальну шкоду, яка має бути відшкодована останньому на підставі ст.1174 ЦК України.

При цьому, згідно ст.25 Бюджетного кодексу України та Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», саме Державна казначейська служба України, на думку позивача, є належним відповідачем по справі, оскільки відшкодування шкоди буде здійснюватись за рахунок бюджетних коштів.

Крім того, позивачем понесені витрати за проходження профілактичного наркологічного огляду, складення консультативного висновку, витрати, пов`язані з прийомом у лікаря-невропатолога, та лікаря-алерголога за наданням відповідної допомоги та проходження оглядів.

Вказує, що дії інспектора ДАІ спричинили загострення наявної у позивача генетичної хвороби, у зв`язку з чим останній був змушений звернутись до лікаря для отримання відповідної допомоги.

Крім того, вказує, що протиправні дії третьої особи завдали позивачу і моральної шкоди, яка полягає у сильному стресі, та яку останній оцінює в 100 000 грн.

З урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд, стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача: матеріальну шкоду в розмірі 7500 грн, моральну шкоду в розмірі 100000 грн, витрати на правову допомогу згідно договору №20-11/14 від 20 листопада 2014 року та договору №16-02/15 від 16 лютого 2015 року в розмірі 6500 грн, судовий збір в розмірі 1140 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 через представника подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що 12 листопада 2014 року посадовою особою ДАІ, інспектором ДАІ ГУ МВС України в м. Києві Куделею В.П. складено протокол серії АП №717166 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно позивача, відповідно до якого останній керував автомобілем у стані наркотичного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 05 лютого 2015 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності позивача закрито у зв`язку із відсутністю в його діях події адміністративного правопорушення.

При цьому, вказаною постановою встановлено, що третьою особою під час складання протоколу про адміністративне правопорушення було порушено Інструкцію про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення такого огляду.

Таким чином, на думку апелянта, постановою Дарницького районного суду м. Києва від 05 лютого 2015 року встановлено порушення інспектором ДАІ Інструкції, та те, що дії інспектора ДАІ були незаконними та неправомірними, які завдали апелянту матеріальної та моральної шкоди.

Так, апелянт був змушений сплатити витрати за проходження профілактичного наркологічного огляду, підтвердженням чого є сертифікат, за який апелянт заплатив 155 грн.

Апелянт також поніс витрати за консультативний висновок, в якому зазначено, що даних про наркотичну залежність не виявлено. За проведення дослідження апелянт сплатив 190 грн, 85 грн та 185 грн.

Також був проведений тест-контроль по сечі «Снайпером» за котрий було сплачено 167 грн та 177 грн.

Крім того, у апелянта наявне генетичне захворювання - атопічний дерматит. Дане захворювання апелянта загострюється при впливі зовнішніх факторів на нервову систему.

Апелянт був вимушений звернутись до лікаря-аллерголога для надання медичної допомоги, та ним були понесені витрати за надання медичних послуг на суму 570 грн, а також 6014,65 грн за оплату медикаментів згідно рецепту лікаря-аллерголога.

Таким чином, неправомірними діями інспектора ДАІ апелянту була заподіяна матеріальна шкода, розмір якої становить 7500 грн.

Протиправні дії посадової особи ДАІ спричинили апелянту не тільки матеріальну, а і моральну шкоду, яка полягає у сильному стресі, викликаному хвилюванням, пов`язаним з неправомірними діями, а також порушенням налагодженого стану життя у зв`язку з необхідністю проходження медичних оглядів та здачею аналізів задля подальшого доказування.

Моральну шкоду апелянт оцінив у 100 000 грн.

Просив скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 квітня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

На апеляційну скаргу від Головного управління Національної поліції у м. Києві надійшов відзив, який обґрунтовано тим, що позивач описує обставини та події, що стались 12 листопада 2014 року та те, що моральну та матеріальну шкоду позивачу вчинено працівником Державної автомобільної інспекції ГУ МВС України в м. Києві.

В даному випадку, позов пред`явлено до неналежного відповідача, оскільки новоутвореним юридичним органом публічного права без правонаступництва є Головне управління Національної поліції у м. Києві. Тобто, ГУНП у м. Києві не вступало в жодні правові відносини з позивачем, не має відношення до справи, а події які описує позивач відбувались до моменту створення ГУНП у м. Києві.

Крім цього, наказом МВС України №1532 від 30 листопада 2015 року, розпочато процедуру ліквідації Державної автомобільної інспекції ГУ МВС України та з 03 листопада 2015 року вказана юридична особа перебуває в стадії припинення.

Просило залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що інспектором ДАІ Куделею В.П. складено протокол серії АП1 №717166 від 12 листопада 2014 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , який направлено до Дарницького районного суду м. Києва для розгляду.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 05 лютого 2015 року по справі №753/1879/15-п провадження про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постанова набрала законної сили 17 лютого 2015 року.

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказує, що зазначеною постановою встановлено, що третьою особою під час складання протоколу про адміністративне правопорушення було порушено Інструкцію про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення такого огляду.

При цьому, третя особа взагалі не мала права складати відповідний протокол, оскільки для цього не було достатньо законних підстав, а відтак посадовою особою ДАІ Куделею В.П. порушено ст.19 Конституції України та ст.265-2 КУпАП, його дії були незаконними, а тому завдали позивачу моральну та матеріальну шкоду, яка має бути відшкодована останньому на підставі ст.1174 ЦК України.

На підтвердження завданої матеріальної та моральної шкоди позивач надав консультативний висновок від 26 листопада 2014 року, копію сертифікату про проходження профілактичного огляду від 03 грудня 2014 року, замовлення на дослідження крові та результати досліджень від 03 грудня 2014 року, копії квитанцій про оплату вказаних досліджень, консультативні висновки невропатолога, акт про надані медичні послуги лікарем-алерголом на замовлення від 21 січня 2015 року, консультативний прийом у лікаря-алерголога від 26 лютого 2015 року, результати дослідження від 21 січня 2015 року та квитанції про оплату зазначених послуг, копії листків непрацездатності від 13 березня 2006 року, виписки з історії хвороби, розрахунок матеріальної шкоди, завданої позивачу на суму 7543,65 грн, копію висновку психолога від 11 березня 2015 року.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що інспектор ДАІ Куделя В.П . при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та направленні матеріалів до суду діяв у межах повноважень, наданих йому Законом України «Про міліцію» та КУпАП.

Крім цього, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що дії інспектора ДАІ Куделі В.П . під час складання ним протоколу про адміністративне правопорушення, були неправомірними та такими, що потягли за собою заподіяння матеріальної та моральної шкоди позивачу.

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Згідно зі ст.10 Закону України «Про міліцію» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що міліція відповідно до своїх завдань зобов`язана: приймати і реєструвати заяви й повідомлення про адміністративні правопорушення; виявляти та припиняти адміністративні правопорушення, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, своєчасно приймати по них рішення.

Відповідно до статті 255 КУпАП (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними у статтях 218-221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ за статтею 130 КУпАП.

Колегія суддів звертає увагу на те, що складання протоколу про адміністративне правопорушення не є притягненням особи до адміністративної відповідальності, оскільки у відповідності до положень статей 283,284 КУпАП таке питання може бути вирішено лише судом.

Такого ж висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 05 липня 2018 року (справа №614/336/15).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У відповідності до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено вимогами ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Викладені в апеляційній скарзі доводи є непереконливими, такими що не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки постановою Дарницького районного суду м. Києва від 05 лютого 2015 року доведено лише те, що позивач не вчиняв адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Хоча цією постановою і було зазначено, що інспектором ДАІ не дотримано Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення такого огляду, однак, ці встановлені обставини були наслідком вирішення спору, а дії вчинені ОСОБА_1 у тій справі були вчинені на виконання процесуального обов`язку щодо доведення своїх аргументів та заперечень із дотриманням принципу змагальності сторін.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, позивачем не доведено наявність обов`язкової обставини - причинно-наслідкового зв`язку між понесеними ним витратами та діями відповідача, як підстави для задоволення заявленого позову.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Справа судом розглянута повно та об`єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано вірно.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шаповалова Андрія Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді С.О. Журба

Т.О. Писана