П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 лютого 2019 року м. Київ

Справа № 760/30868/18

Провадження: № 22-ц/824/2354/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

секретар Глухенька М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 30 листопада 2018 року, постановлену під головуванням судді Українця В.В., за заявою ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 15 лютого 2011 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення. В обґрунтування заяви зазначила, що вона зверталась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання двох дітей, а тому просила ухвалити додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей у розмірі 1/2 частки від його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 30 листопада 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції про відмову в ухваленні додаткового рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не дослідив той факт, що ОСОБА_2 в 2010 році подавала позов саме про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання двох малолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. В ході судового розгляду позовні вимоги ОСОБА_2 не були з'ясовані. Крім того, зазначив, що факт підтримання сторонами позовних вимог в судовому засіданні від 15 лютого 2011 року не доведений, оскільки відсутній звукозапис судового засіданні, а з журналу судового засідання не вбачається які саме пояснення надавала ОСОБА_2

15 січня 2019 року Київським апеляційним судом відкрито провадження у даній справі.

Правом відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 360 ЦПК України ОСОБА_3 не скористався.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник адвокат ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі, просили скасувати ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 30 листопада 2018 року про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить зворотне повідомлення з відміткою про вручення судової повістки, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за його відсутності.

Заслухавши пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення суд першої інстанції виходив із того, що під час ухвалення рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 15 лютого 2011 року судом були розглянуті та вирішені по суті всі позовні вимоги позивача, а тому підстави для задоволення заяви позивача та ухвалення додаткового рішення у справі відсутні. Крім того рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 15 березня 2011 року про розірвання шлюбу звернуто до виконання.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Частина1 ст. 270 ЦПК України визначає чіткі, конкретні, вичерпні підстави для ухвалення у справі додаткового рішення.

Дана норма передбачає можливість ухвалення у справі додаткового судового рішення з метою усунення такого недоліку, як неповнота судового рішення, тобто невирішеність якихось питань, які необхідно було вирішити у постанові чи ухвалі. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Суд першої інстанції вірно послався на відсутність визначених ч.1 ст.270 ЦПК України підстав для ухвалення додаткового рішення, оскільки судом було відкрито провадження у справі про розірвання шлюбу, заявлені позовні вимоги були підтримані ОСОБА_2 в ході судового розгляду, у відповідності до законодавства були розглянуті та вирішені по суті судом в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення у даній справі, так як всі позовні вимоги були вирішені судом по суті, не відповідає встановленим обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи, рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 15 березня 2011 року, під головуванням судді Макухи А.А., було постановлено в судовому засіданні за участю ОСОБА_2 та ОСОБА_3, спір між сторонами вирішений, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 15 березня 2011 року про розірвання шлюбу між сторонами набрало законної сили і звернуто до виконання (а.с. 16-18).

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_2 підтвердила факт отримання нею рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 15 березня 2011 року, яким було розірвано шлюб, та звернула його до виконання. Також зазначила, що до цього часу питання стягнення аліментів не піднімала тому, що відповідачем вони певний час сплачувались.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України апеляційний суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, ухвала Солом'янського районного суду міста Києва від 30 листопада 2018 рокупостановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 30 листопада 2018 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Т.О.Невідома

Судді Д.Р.Гаращенко

А.А.Пікуль