Постанова

Іменем України

09 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 2-3902/11

провадження № 61-18218св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»,

представник позивача - Ковальчук Анна Сергіївна,

відповідач - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - ОСОБА_2,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2012 року у складі судді Махіборода Н. О. та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 26 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Кухаря С. В., Полякова О. З., Воробйової І. А.

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2011 року публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк», банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову позивач вказав, що відповідно до умов кредитного договору № 093-2008-2043 від 12 червня 2008 року відповідач отримав кредит на суму 11 112 швейцарських франків, що еквівалентно 51 914,42 грн по курсу Національного банку України на момент укладення договору, з терміном його повернення до 10 червня 2028 року та із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,95 % річних, з щомісячним погашенням заборгованості.

Також 12 червня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 093-2008-2044, згідно якого відповідач отримав від банку кредит на суму 33 646 швейцарських франків, що еквівалентно 157 191,55 грн по курсу Національного банку України на момент укладення договору, з терміном його повернення до 10 червня 2028 року та із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,95 % річних, з щомісячним погашенням заборгованості.

Того ж дня, 12 червня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 093-2008-2045, згідно умов якого відповідач отримав від банка кредит на суму 27 450 швейцарських франків, що еквівалентно 128 244,31 грн по курсу Національного банку України на момент укладення договору, з терміном його повернення до 10 червня 2028 року та із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,95 % річних, з щомісячним погашенням заборгованості.

Позивач зазначив, що відповідач умови кредитних договорів не виконав, у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість, яка станом на 25 серпня 2011 року складається з:

- по договору № 093-2008-2043: заборгованість по кредиту - 410,10 швейцарських франків, що еквівалентно 4 143,57 грн, сума дострокового стягнення кредиту - 10 643,58 швейцарських франків, що еквівалентно 107 540,60 грн, нарахованим і не сплаченим відсоткам - 3 927,43 швейцарських франків, що еквівалентно 39 681,97 грн, та підвищеним відсоткам - 206,18 швейцарських франків, що еквівалентно 2 083,20 грн, а всього - 15 187,29 швейцарських франків, що еквівалентно 153 449,34 грн;

- по договору № 093-2008-2044: заборгованість по кредиту - 1 178,19 швейцарських франків, що еквівалентно 119 03,59 грн, сума дострокового стягнення кредиту - 322 2793 швейцарських франків, що еквівалентно 325 624,56 грн, нарахованим і не сплаченим відсоткам - 10 954,32 швейцарських франків, що еквівалентно 110 680,26 грн, та підвищеним відсоткам - 545,48 швейцарських франків, що еквівалентно 5 511,42 грн, а всього - 44 905,86 швейцарських франків, що еквівалентно 453 719,83 грн;

- по договору № 093-2008-2045: заборгованість по кредиту - 1 012,77 швейцарських франків, що еквівалентно 10 232,83 грн, сума дострокового стягнення кредиту - 26 293,18 швейцарських франків, що еквівалентно 265 661,03 грн, нарахованим і не сплаченим відсоткам - 9 701,97 швейцарських франків, що еквівалентно 98 026,76 грн, та підвищеним відсоткам - 509,17 швейцарських франків, що еквівалентно 5 144,55 грн, а всього - 37 517,09 швейцарських франків, що еквівалентно 379 065,17 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, банк просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 093-2008-2043 від 12 червня 2008 року в сумі 153 449,34 грн, заборгованість за кредитним договором № 093-2008-2044 від 12 червня 2008 року в сумі 453 719,83 грн, заборгованість за кредитним договором № 093-2008-2045 від 12 червня 2008 року в сумі 379 065,17 грн, а також стягнути судові витрати по справі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2012 року позов ПАТ «Універсал Банк» про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 093-2008-2043 від 12 червня 2008 року в сумі 153 449,34 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 093-2008-2044 від 12 червня 2008 року в сумі 453 719,83 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 093-2008-2045 від 12 червня 2008 року в сумі 379 065,17 грн, а також судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що банком були надані, а відповідачем отримані кредитні кошти на підставі укладених сторонами кредитних договорів. Суд встановив, що ОСОБА_1 не виконав належним чином свої зобов`язання за кредитними договорами, а тому з нього підлягає до стягнення заборгованість за кредитом та відсотками за його користування за кожним із договорів.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 26 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову. Суд апеляційної інстанції встановив, що відповідач отримав грошові кошти за кредитними договорами, не здійснював щомісячні платежі в рахунок повернення суми кредиту та сплату вісотків, не реагував на попередження, направлені банком, заборгованість не погасив.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 26 квітня 2017 року і ухвалити нове рішення про залишення без розгляду позовної заяви, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що заявник не повідомлявся про судовий розгляд у суді першої інстанції, що призвело до порушення його прав, вважає, що позивач подав позовну заяву без належної сплати судових витрат. Також ОСОБА_1 зазначив, що право особи, яка підписала кредитні договори, на представництво банку не доведено, до кредитних договорів не надано сукупну вартість кредиту, розрахунки банку суперечать іншим доказам у справі, а висновки судів не відповідають обставинам справи.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

У запереченнях на касаційну скаргу ПАТ «Універсал Банк» просить касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а судові рішення залишити без змін, посилаючись на їх законність та обґрунтованість.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

06 червня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Відповідно до пункту 4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справу передано до Верховного Суду і 06 червня 2019 року розподілено судді-доповідачу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», уклало 12 червня 2008 року з ОСОБА_1 кредитні договори № 093-2008-2043 на суму 11 112 швейцарських франків, № 093-2008-2044 на суму 33 646 швейцарських франків та № 093-2008-2045 на суму 27 450 швейцарських франків, з терміном повернення до 10 червня 2028 року та із сплатою відсотків за користування кредитами в розмірі 12,95 % річних, з щомісячним погашенням заборгованості.

Відповідач умови вищезазначених кредитних договорів не виконав, у зв`язку з чим, згідно розрахунків банку, за ним утворилася заборгованість, яка станом на 25 серпня 2011 року складала:

- по договору № 093-2008-2043: заборгованість по кредиту - 410,10 швейцарських франків, що еквівалентно 4 143,57 грн, сума дострокового стягнення кредиту - 10 643,58 швейцарських франків, що еквівалентно 107 540,60 грн, нарахованим і не сплаченим відсоткам - 3 927,43 швейцарських франків, що еквівалентно 39 681,97 грн, та підвищеним відсоткам - 206,18 швейцарських франків, що еквівалентно 2 083,20 грн, а всього - 15 187,29 швейцарських франків, що еквівалентно 153 449,34 грн;

- по договору № 093-2008-2044: заборгованість по кредиту - 1 178,19 швейцарських франків, що еквівалентно 119 03,59 грн, сума дострокового стягнення кредиту - 322 2793 швейцарських франків, що еквівалентно 325 624,56 грн, нарахованим і не сплаченим відсоткам - 10 954,32 швейцарських франків, що еквівалентно 110 680,26 грн, та підвищеним відсоткам - 545,48 швейцарських франків, що еквівалентно 5 511,42 грн, а всього - 44 905,86 швейцарських франків, що еквівалентно 453 719,83 грн;

- по договору № 093-2008-2045: заборгованість по кредиту - 1 012,77 швейцарських франків, що еквівалентно 10 232,83 грн, сума дострокового стягнення кредиту - 26 293,18 швейцарських франків, що еквівалентно 265 661,03 грн, нарахованим і не сплаченим відсоткам - 9 701,97 швейцарських франків, що еквівалентно 98 026,76 грн, та підвищеним відсоткам - 509,17 швейцарських франків, що еквівалентно 5 144,55 грн, а всього - 37 517,09 швейцарських франків, що еквівалентно 379 065,17 грн.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті чинне законодавство не містить.

У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України 2004 року, у редакції, чинній на час розгляду справи судами, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Подібні положення містять статті 12, 81 чинної редакції ЦПК України.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином досліджених доказів дійшов обґрунтованого висновку, що сторони12 червня 2008 року належним чином уклали кредитні договори, умови яких позичальник не виконав, не сплачував належним чином щомісячні платежі у рахунок повернення кредитів та сплати відсотків, а тому з позичальника на користь банку підлягає до стягнення заборгованість, яка виникла станом 25 серпня 2011 року. Розмір заборгованості відповідачем не спростовано.

Доводи касаційної скарги про порушення порядку сплати банком судових витрат є безпідставними, оскільки матеріали справи містять платіжні доручення про їх сплату. Ці доводи не впливають на правильність вирішення судами спору між сторонами.

Доводи касаційної скарги про розгляд судом першої інстанції справи без участі відповідача не впливають на правильність вирішення судами спору по суті, враховуючи те, що апеляційний суд здійснив апеляційний перегляд справи за участю представника відповідача, забезпечивши можливість для реалізації процесуальних прав.

Доводи касаційної скарги щодо відсутності у ОСОБА_1 при укладенні кредитних договорів інформації про сукупну вартість кредиту не підтверджуються матеріалами справи, які містять додатки № 1 та № 2 до кредитних договорів, в яких відображено перелік і вартість супутніх послуг за кредитними договорами, а також графік щомісячних платежів.

Ці та інші доводи касаційної скарги не свідчать про неправильне застосування судами норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

З урахуванням наведеного, рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2012 року та ухвала Апеляційного суду Запорізької області від 26 квітня 2017 року є такими, що винесені з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для їх скасування відсутні.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 26 квітня 2017 рокузалишити без змін.

Поновити виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2012 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович