Справа № 154/554/18 Головуючий у 1 інстанції: Лященко О. В.
Провадження № 22-ц/802/101/19 Категорія: 47 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів - Киці С.І., Здрилюк О.І.,

секретар Галицька І.П.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та Приватного підприємства Госпрозрахунковий центр науково-технічних послуг», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Володимир-Волинська міська рада, Державна установа Волинський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я про зобов'язання усунення порушень за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 19 жовтня 2018 року,-

встановив:

У лютому 2018 року позивач звернувся в суд з указаним позовом покликаючись на такі обставини.

Він є квартиронаймачем та проживає e квартирі АДРЕСА_3, будинок знаходиться на земельній ділянці, що належить міській громаді. На прибудинковій території знаходиться питний колодязь (свердловина), який за його власні кошти облаштовано більше 10-ти років тому для водопостачання квартири.

Відповідач ОСОБА_4, яка проживає у АДРЕСА_4, восени 2017 року проклала каналізацію від своєї квартири до земельної ділянки, яка межує з будинком №26. Біля огорожі будинку, в якому мешкає позивач, на відстані близько 10 метрів від питного колодязя, відповідач облаштувала вигрібну яму, в яку зливаються каналізаційні стоки з її квартири. У наданому на його звернення листі Волрдимир-Волинської міської ради від 03.10.2017 року та у листі від 14.11.2017 року №9874-пр зазначено про виявлені порушення вимог п.3.25* ДБН 360-92 «Планування та забудова міських та сільських населених пунктів», згідно яких відстань гідроізольованого вигребу до питтєвих колодязів (свердловин) повинна становити не менше 20м. Як вбачається із цих письмових відповідей, зазначені норми не дотримано у проектній документації «Водопостачання будинків по вул.Шевченка№30,32 та по вул. Гайдамацькій,№4 в м. Володимирі-Волинському», яка виготовлена проектною організацією ПП «ГрЦ НТП». Указував про порушення вимог п.3.25а* ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», згідно яких вигрібні ями повинні бути виготовлені з конструкцій, які не допускають фільтрацію фекальних стоків у грунт. Вигрібна яма відповідача ОСОБА_4 не відповідає цим вимогам,оскільки при її будівництві були встановлені лише стандартні бетонні круги. У наданих Володимир-Волинським управлінням водо-каналізаційного господарства копіях матеріалів міститься відповідна схема зовнішнього водопроводу та водовідведення(каналізації), де об'єкт №5 - запроектований вигріб об'ємом 5 куб.м. Також Володимир-Волинським УВКГ надано схему(план) елементів конструкції гідроізольованого вигребу, які при облаштуванні вигрібної ями відповідачем не дотримано.

Внаслідок порушень, допущених в проектно-кошторисній документації та діями відповідачки ОСОБА_4 вода у свердловині, яка знаходиться на його подвір'ї, може бути забруднена стоками з вигрібної ями. Просив зобов'язати відповідачів ліквідувати вигрібну каналізаційну яму об'ємом 5 м куб., встановлену для водовідведення квартири АДРЕСА_4.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 19 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у якій просить рішення суду скасувати та постановити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що судом не враховано допущених відповідачем порушень норм ДБН 360-92** при проектуванні та будівництві вигрібного колодязя, безпідставно не взято до уваги ту обставину, що для будівництва свердловини не потрібно ніяких дозволів, та що на час будівництва вигрібної ями свердловина вже була.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що земельна ділянка, на якій позивач облаштував свердловину, за ним не закріплена, вигріб облаштований у 2008 році, а у 2017 році проведена його герметизація,всі роботи проведено відповідачем у відповідності до проекту. Указує, що неподалік свердловини облаштовані декілька дворових вбиралень інших мешканців, на пропозицію сусідів по будинку про підключення до міського водогону він відмовився.

Заслухавши пояснення учасників справи, представників, дослідивши письмові докази у справі колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є наймачем квартири АДРЕСА_3.

З матеріалів справи вбачається, що з метою підключення до водогону та спорудження гідроізольованого вигребу відповідачу ОСОБА_4 видані технічні умови № 196 від 05 вересня 2008 року.

На підставі технічних умов відповідачем виготовлено проект водопостачання 2008-0-ЗВК, який передбачає будівництво гідроізольованого вигрібу по АДРЕСА_3, для скидання стічних вод об»ємом 5 м. куб.

Проект та виконання земляних робіт погоджені управліннями Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради : водно-каналізаційного господарства, містобудування і архітектури, житлово-комунального господарства (а.с.37 , 51).

21.10.2008 року позивачу ОСОБА_4 видано ордер на проведення земляних робіт (а.с. 37).

Із наданого проекту, геодзедичної схеми вбачається, що на час їх складання, на прибудинковій території по АДРЕСА_3 в м. Володимир-Волинський відсутні будь-які водозабірні об'єкти, свердловини (а.с.13).

Наведеним спростовуються доводи позивача та показання свідків про будівництво свердловини 14 років тому.

Встановлено, що будівництво водопроводу і вигрібної ями проводилось відповідачем у жовтні 2008 року. Позивач не подав належних і допустимих доказів на спростування цієї обставини, а також доказів про спорудження ним артезіанської свердловини раніше, ніж отримала дозвільні документи та здійснила будівництво водопроводу і вигрібної ями відповідач.

Із змісту листа Володимир-Волинської міської ради від 24.11.2017 року вбачається, що влаштування вигрібу за зазначеною адресою проведено відповідно до технічних умов (а.с.8).

Разом з тим у цьому листі указано про недотримання у проектно-кошторисній документації вимог ДБН 360-92** щодо 20 метрової відстані до питтєвих свердловин. Однак надаючи правову оцінку указаній обставині апеляційний суд виходить з такого.

Виконавчим комітетом Володимир-Волинської міської ради встановлено про недотримання відстаней між водозабірним об'єктом та вигрібною ямою станом на листопад 2017 року унаслідок звернення позивача ОСОБА_1 у листопаді 2017 року, без урахування часу будівництва вигрібної ями та свердловини та без з'ясування питання про час виконання робіт щодо облаштування свердловини та будівництва вигрібної ями.

Разом з тим при розгляді спору, відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України, з"ясовуючи питання, чи порушені права позивача діями відповідача ОСОБА_4, апеляційний суд виходить з наданих учасниками справи доказів, з яких вбачається, що будівництво водопроводу та вигрібної ями здійснено у жовтні 2008 році, доказів про існування в цей період свердловини відсутні. За таких обставин доводи позивача про порушення його прав діями відповідача ОСОБА_4 є безпідставними, а вказівка виконавчим комітетом Володимир-Волинської міської ради про недотримання відстаней між зазначеними вище об'єктами та про недотримання у проектно-кошторисній документації вимог ДБН 360-92**, виходячи із обставин, які існували на 2017 рік, без урахування часу спорудження позивачем і відповідачів об"єктів, не має правового значення при вирішенні даного спору. Крім того, до повноважень міської ради не належить проведення експертизи проектно-кошторисної документації, надання таким документам правової оцінки.

У позовній заяві позивач вказує, що більше 10 років тому облаштував питний колодязь (свердловину) на прибудинковій території.

У листі ЖЕК № 1 від 17.05.2018 року повідомляє про те, що мешканці будинку АДРЕСА_3 користуються водою із артезіанської свердловини, яка знаходиться на прибудинковій території (а.с.106).

Вказівка про розташування артезіанської свердловини на прибудинковій території не узгоджується з відомостями, наданими у листі від 17.05.2018 року міським управлінням Держгеокадастру у Володимир-Волинському районі згідно з яким станом на 17.05.2018 року прибудинкова територія багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 не визначена (а.с.107).

Відповідно до частини І статті 23 Кодексу України «Про надра, землевласники і землекористувачі в межах наданих їм земельних ділянок мають право без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до двох метрів, а також підземні води (крім мінеральних) для всіх потреб, крім виробництва фасованої питної води, за умови, що обсяг видобування підземних вод із кожного з водозаборів не перевищує 300 кубічних метрів на добу.

Тобто редакцією цієї статті встановлено обмеження для реалізації цього права, по-перше, межами наданих земельних ділянок, по-друге, визначивши мету видобування - для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання, та по-третє, обмеживши таке видобування продуктивністю водозаборів підземних вод, яке не перевищуватиме 300 кубічних метрів на добу.

Таким чином, реалізація права землевласника та землекористувача видобувати підземні води можлива лише при сукупності усіх умов, передбачених статтею 23 Кодексу про надра.

Згідно з п « д» частини 2 статті 92 Земельного Кодексу України права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників та наймачів квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Оскільки прибудинкова територія будинку АДРЕСА_3 не визначена (межі земельної ділянки, приналежної будинку невідомі і земельна ділянка за позивачем не закріплювалась), свердловина використовується не тільки для потреб позивача, а й для мешканців інших квартир у цьому будинку ( не для власних потреб позивача), час облаштування свердловини не доведений, продуктивність водозабору невідома, не має підстав вважати доведеним, що ОСОБА_1 є законним землекористувачем земельної ділянки, на якій облаштував артезіанську свердловину, а також, що така свердловина встановлена з дотриманням вимог закону, що додатково спростовує його доводи про порушення відповідачем ОСОБА_4 його прав.

В суді апеляційної інстанції позивач підтвердив ту обставину, що будь-які документи на свердловину відсутні. Разом з тим постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 2012 року № 963 затверджено Порядок державного обліку артезіанських свердловин, облаштування їх засобами вимірювання об'єму видобутих підземних вод, який визначає процедуру ведення державного обліку артезіанських свердловин та облаштування їх засобами вимірювання об'єму видобутих підземних вод. Цей порядок стосується і вже збудованих свердловин, однак його вимоги позивачем не дотримані, артезіанська свердловина не зареєстрована.

Суд відхиляє доводи позивача про недотримання відповідачем ОСОБА_4 вимог щодо герметичності стін вигрібної ями, оскільки цей об'єкт фахівцями у галузі, що стосується цього питання, не обстежувався.

Заявлені вимоги до відповідача Приватного підприємства «ГрЦ НТП» про зобов'язання ліквідувати вигрібну яму є безпідставними у зв"язку з тим, що ця юридична особа не вчиняла будь-яких дій щодо її будівництва, інших вимог позивач не заявляв.

Доводи апеляційної скарги про відсутність в учасника справи права заявити клопотання про проведення експертизи не ґрунтуються на положеннях статтей 112, 13 ЦПК України щодо змагальності сторін, диспозитивності судового процесу.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Ураховуючи зазначені вище норми цивільного процесуального права, надавши вірну правову оцінку доказам, що подані учасниками справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність позивачем заявлених позовних вимог, а також про відсутність доказів про порушення його прав відповідачами, що є підставою для відмови у позові.

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою, у зв'язку з чим підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 375 ЦПК України.

Керуючись статтями 367-368, 375, 382-383, 389-390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 19 жовтня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту даної постанови.

Головуючий

Судді: