Дата документу 04.09.2019 Справа № 332/3897/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №332/3897/18 Головуючий у 1 інстанції Андрюшина Л.А.
Провадження № 22-ц/807/2492/19 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Дашковської А.В.,

Кухаря С.В.,

за участю секретаря судового засідання Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованої електроенергії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2018 року ПАТ «Запоріжжяобленерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованої електроенергії.

В обґрунтування позову зазначало, що 09.08.2018 р. під час перевірки дотримання Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 р. № 312 за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_1 було виявлено самовільне підключення електропроводки до електричної мережі іншого власника мереж з порушенням схеми обліку, про що складено відповідний акт № 00142404 від 09.08.2018 року.

На підставі вказаного акту та відповідно до п. 3.3. Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою НКРЕ України від 04.05.2006 р. № 562, визначено обсяг та вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил на суму 19400,10грн.

Посилаючись на зазначені обставини, просило суд стягнути з відповідача вартість не облікованої електроенергії, розрахованої за актом про порушення у сумі 19400,10грн. та судові витрати.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Запоріжжяобленерго" в особі Запорізьких міських електричних мереж нараховану по акту про порушення суму вартості не облікованої електроенергії у розмірі 19400,10 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Запоріжжяобленерго" в особі Запорізьких міських електричних мереж судовий збір у сумі 1762 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не відповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Вирішити питання судових витрат.

12 липня 2019 року надійшов відзив ПАТ "Запоріжжяобленерго" в особі Запорізьких міських електричних мереж на апеляційну скаргу ОСОБА_1 у відзиві зазначено, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального рпава, рішення суду відповідає обставинам справи. Просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником Ѕ частини квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 10.10.2003 р. за реєстровим номером 2339.

Співвласником вказаного об`єкта нерухомості на підставі вказаного договору є ОСОБА_2 (а.с. 161).

Вказане право власності зареєстроване у встановленому законом порядку 15.10.2003 р.

На ім`я ОСОБА_1 в ПАТ «Запоріжжяобленерго» відкрито особовий рахунок за № НОМЕР_1(а.с.6).

З листа ПАТ «Запоріжжяобленерго» № 53/98-4226 від 14.08.2018р. також вбачається, що саме на ім`я відповідача ОСОБА_1 було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 та зазначено про укладання договору про користування електричною енергією від 18.07.2012р.(а.с. 77).

, що 09.08.2018 р. представниками ПАТ «Запоріжжяобленерго» за участю ОСОБА_3 і ОСОБА_2 було проведено перевірку дотримання Правил роздрібного ринку електричної енергії, які затверджено Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 р. № 312 за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено порушення п. 5.5.5.20 ПРРЕЕ, а саме - здійснення самовільного підключення електропроводки до електромережі іншого власника мереж з порушенням схеми обліку, підключення електророзеток в квартирі поза засобом обліку. Точки самовільного підключення знаходяться у розподільчій щитовій, фазний провід підключено на дообліковій «F» шині, нульовий провід підключено на дообліковій «N» касодні. Контролер без застосування спеціальних технічних засобів не мав можливості виявити порушення. Виявлене порушення було зафіксоване у акті № 00142404 від 09.08.2018р. Акт підписаний представниками ПАТ «Запоріжжяобленерго», з ним ознайомлені ОСОБА_2 і ОСОБА_6 ОСОБА_2 зазначила, що не знала про те, що проводка підключена неправильно(а.с.3).

17.08.2018 р. було проведено засідання комісії з розгляду зазначеного вище акту за участі ОСОБА_5 , за результатами якого було прийнято рішення про визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами Правил роздрібного ринку електричної енергії відповідно до п. 3.3. Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року № 562, (далі - Методика) у сумі 19400,10грн. (а.с. 4-5).

Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази в сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку, що порушення Правил користування електроенергією для населення відповідачем ОСОБА_1 мало місце та належним чином підтверджено відповідними доказами, в зв`язку з чим є підстави для задоволення позову.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, ст. ст. 24-27 Закону України "Про електроенергетику", Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (далі Правила), та Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією (далі Методика), затвердженою Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 562 від 4 травня 2006 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 4 липня 2006 року за № 782/12656.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про електричну енергію" споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та Правил згідно із законодавством України.

Згідно п. 42 вказаних правил споживач електричної енергії зобов`язаний: дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору; забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів; забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому об`єкті споживача; невідкладно повідомляти енергопостачальника про недоліки в роботі приладу обліку; узгоджувати з енергопостачальником нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності.

На підставі п. 48 Правил споживач несе відповідальність згідно із законодавством за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромережі, споживання електричної енергії без приладів обліку.

Пункт 4 Порядку визначення розміру і відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок викрадення електричної енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 2006 року № 122, встановлює, що обсяг електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, визначається за величиною розрахункового споживання електричної енергії протягом періоду порушення на підставі акту виявлених порушень, складеного відповідно до Методики.

Відповідно до пункту 1.1. цієї Методики вона застосовується у випадку виявлення порушень, визначених п. 48 Правил у частині: без облікового споживання електричної енергії без дозволу енергопостачальника, самовільного підключення до мереж енергопостачальника; пошкодження приладу обліку, зриву пломби та дій споживача, які призводять до зниження показів приладу обліку.

Згідно пункту 2 Методики розрахунок завданих енергопостачальнику збитків здійснюється: за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії; за кількістю днів з дня останнього контрольного зняття представником енергопостачальника показів приладу обліку чи його технічної перевірки для усунення порушення (зокрема у разі виявлення представником енергопостачальника прихованої електропроводки, пристрою, що знижує покази приладу обліку, кількість днів обчислюється з дня останньої технічної перевірки і до дня усунення порушення, але не більше терміну позовної давності); за тарифами (цінами) для населення, що діяли у період, за який нараховується розмір збитків.

З огляду на викладене, якщо споживач допустив самовільне підключення електропроводки, вказаний факт апелянтом не спростований, то розрахунок збитків здійснюється з урахуванням дати останньої технічної перевірки електроустановки споживача, але не більше терміну позовної давності.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Докази та обставини, ні які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 11 вересня 2019 року.

Головуючий

Судді: