ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6205/18 Номер провадження 22-ц/814/436/19Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г. В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

суддів Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 26 листопада 2018 року, постановлене суддею Андрієнко Г.В. (повний текст рішення складено 05.12.2018),

у справі за позовом Акціонерного товариства «Полтавахолод» до ОСОБА_2 про визнання недійсним пункту 4.2 ліцензійного договору на знак для товарів і послуг від 10.01.2018,

за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Полтавахолод» про стягнення ліцензійної винагороди,

в с т а н о в и в:

07.08.2018 ПАТ «Полтавахолод» звернулося в суд до ОСОБА_2 із вказаним позовом, в якому просило визнати недійсним пункт 4.2 ліцензійного договору на знак для товарів і послуг від 10.01.2018, посилаючись на його фіктивність. В обгрунтування позову зазначало, що оспорюваним пунктом передбачено обов'язок підприємства сплачувати відповідачу ліцензійну винагороду згідно поданих ним даних, незалежно від результатів своєї господарської діяльності та фактичного використання товарного знаку, тоді як додатком №2 до Договору встановлено спосіб розрахунку ліцензійної винагороди в залежності від результатів господарської діяльності. Вважає, що п.4.2 ліцензійного договору не спрямований на настання реальних правових наслідків, що обумовлені ним, оскільки значно обмежує право на використання знаку для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1», адже суперечить умовам договору, зокрема умовам оплати, а також не відповідає обов'язковим вимогам закону, які встановлені в ч.5 ст.ст.203, 234 ЦК України, а тому на підставі ст.215 ЦК України підлягає визнанню недійсним.

22.08.2018 ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ПАТ «Полтавахолод» про стягнення на свою користь ліцензійної винагороди відповідно до умов ліцензійного договору від 10.01.2018 у розмірі 1 000,00 грн. за період з 01.01.2018 по 30.06.2018 за використання знаку для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1». Вказана сума винагороди є орієнтовною, оскільки відповідач не надає даних щодо обсягу виробленої позивачем продукції, упаковка якої містила у своєму складі знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1», та не сплатив ліцензійної винагороди по договору за перше півріччя 2018 року.

ПАТ «Полтавахолод» змінило своє найменування на Акціонерне товариство «Полтавахолод» згідно рішення загальних зборів від 27.07.2018./а.с.60/

У відзиві на зустрічний позов АТ «Полтавахолод» повідомило, що винагорода за договором за період з 01.01.2018 по 30.06.2018 складає 1075,11 грн., оскільки АТ «Полтавахолод» виробило 1075110 порцій морозива /1075110 шт. * 0,1коп./100+1075,11 грн.), використовуючи позначення «ІНФОРМАЦІЯ_1», що отримано у користування за договором. Щодо 21450 шт. порцій морозива «Каштан», то сума 21,45 грн. (21450шт.*0,1коп./100+21,45грн.) не підлягає оплаті, оскільки використане товариством позначення «Каштан» не стосується предмету договору, так як є іншим знаком та використовується АТ «Полтавахолод» як попереднім користувачем.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 26 листопада 2018 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Полтавахолод» до ОСОБА_2 про визнання недійсним пункту 4.2 ліцензійного договору на знак для товарів і послуг від 10.06.2018.

Відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Полтавахолод» про стягнення грошових коштів.

Відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та стягнути на його користь суму ліцензійної винагороди 21,25грн.

Посилаючись на умови ліцензійного договору та дані щодо обсягу виготовленого позивачем морозива, упаковка якого містить у своєму складі знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1», доводить правомірність своєї вимоги щодо виплати йому винагороди за 21450 шт. морозива із використанням знаку для товарів і послуг, який був переданий ним за спірним договором, в розмірі 21,45грн.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (ч.1 ст.368 ЦПК України).

За правилом ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення. При цьому враховує наступне.

Судом установлено та не оспорюється сторонами, що 10 січня 2018 року сторони уклали ліцензійний договір на знак для товарів і послуг, відповідно до умов якого ОСОБА_2 (Ліцензіар) надає ПАТ «Полтавахолод» (Ліцензіат) на строк дії цього договору за винагороду, яку виплачує ПАТ «Полтавахолод», дозвіл (невиключну ліцензію) на користування товарним знаком, виконаним згідно з копією свідоцтва України на товарний знак НОМЕР_1, що додається, для позначення товарів і послуг, що надаються, виготовляються та/або збуваються, відповідно до переліку, вказаному в свідоцтві (пункт 1.1. Договору). Строк дії договору - до 31.12.2020 (п.6.1. Договору)./а.с.5-6/

Відповідно до п.1.2 Договору ПАТ «Полтавахолод» (ліцензіат) отримало право позначати продукцію (послуги), що виготовляє збуває та/або надає, згідно наведеному переліку товарів і послуг вказаним товарним знаком.

Пунктом 4.1. Договору сторони погодили, що ліцензійна винагорода встановлюється у вигляді фіксованого платежу у розмірі та в порядку, які визначені в Додатку №2 до даного Договору.

Ліцензіат зобов'язаний сплачувати ліцензіарові (ОСОБА_2) ліцензійну винагороду згідно поданих ним даних, незалежно від результатів своєї господарської діяльності та фактичного використання товарного знаку (пункт 4.2. Договору).

Додатком №2 до Договору визначено, що сума винагороди розраховується із розрахунку 0,1 копійка від кожної реалізованої одиниці продукції, упаковка якого містить у своєму складі знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1», який отримав у користування (невиключну ліцензію) Ліцензіат за Договором. Ліцензіат на протязі 45 календарних днів з моменту завершення кожного календарного півріччя (з 01 січня по 30 червня та з 01 липня по 31 грудня) надає ліцензіарові дані щодо обсягу виробленої продукції, упаковка якої містила у своєму складі знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» (п.2 додатку) та на підставі цих даних зобов'язаний визначити суму грошової винагороди ліцензіара за використання знаку для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» по договору та сплатити її ліцензіару на протязі 45 календарних днів з моменту завершення відповідного періоду, визначеного в п.2 даного додатку./а.с.21/

Згідно акту від 01.11.2018 сторони погодили, що у період з 01.01.2018 по 30.06.2018 ліцензіатом вироблено 1075110 шт. морозива, упаковка якого містила у своєму складі знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» та з урахуванням обсягу виробленої вказаної продукції ліцензіару належить до виплати грошова винагорода в розмірі 1075,11 грн., розрахована відповідно до п.1 Додатку №2 ліцензійного договору на знак для товарів і послуг від 10.01.2018./а.с.95/

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ «Полтавахолод» суд першої інстанції виходив з того, що підстави для визнання недійсним п.4.2 ліцензійного договору відсутні, оскільки не доведено, що вказана умова договору не спрямована на настання правових наслідків, обумовлених договором. Тим більше, що передбачена вказаним пунктом умова розрахунку за використання знаку для товару і послуг була конкретизована Додатком №2. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, районний суд врахував встановлені обставини, що за період з 01.01.2018 по 30.06.2018 АТ «Полтавахолод» виплатило відповідачу ліцензійну винагороду 1075,11 грн. згідно обсягу виробленого морозива зі знаком «ІНФОРМАЦІЯ_1» 1075110 шт. Вироблені 21450 шт. морозива із назвою «Каштан» не стосується предмета договору, укладеного між сторонами, а тому відповідачу не належить право на одержання ліцензійної винагороди в розмірі 21,45грн.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги їх не спростовують, зводяться до незгоди з рішенням суду в частині відмови у зустрічному позові та переоцінки доказів.

Відповідно до ст.420 ЦК України торговельна марка (знаки для товарів і послуг) належать до об'єктів права інтелектуальної власності. Згідно ст.492 ЦК України торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, придатних для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються ) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова,літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів.

Відповідно до ч.ч.8,9 ст.16 закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» власник свідоцтва має право дати будь-якій особі дозвіл (видати ліцензію) на використання знака на підставі ліцензійного договору. Договір про передачу права власності на знак і ліцензійним договір вважаються дійсними, якщо вони укладені у письмовій формі і підписані сторонами.

За нормою ст.1109 ЦК України за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає іншій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених угодою сторін з урахуванням вимог законодавства.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що за умовами ліцензійного договору, з урахуванням обсягу виготовленого позивачем морозива, він, відповідач, має право також і на винагороду за 21450 шт. морозива із використанням знаку для товарів і послуг, який був переданий ним за спірним договором, в розмірі 21,45грн.

При цьому колегія суддів виходить з того, що ліцензійний договір на знак для товарів в послуг від 10.01.2018 передбачає, що об'єктом договору є дозвіл (невиключна ліцензія) на користування АТ «Полтавахолод» товарним знаком, виконаним згідно з копією свідоцтва України на товарний знак НОМЕР_1 для позначення товарів і послуг. Відповідно до вказаного свідоцтва ОСОБА_2 належить право на зображення на «ІНФОРМАЦІЯ_1»./а.с.29/ Щодо знаку «каштан», то вказаний знак зареєстрований згідно свідоцтва на знак для товарів і послуг №19356 і належить ТОВ «Хладопром» (вул.Хабарова,1, м.Харків), а не ОСОБА_2 Останній не надав доказів протилежного.

Враховуючи викладене є неспроможними посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач прострочив зобов'язання з оплати ліцензійної винагороди за договором у розмірі 21,45 грн. за використання 21450 шт. упаковки морозива торгівельного знаку «ІНФОРМАЦІЯ_1», оскільки зазначена партія морозива мала інший знак, відмінний від того, який був переданий ліцензіаром згідно ліцензійного договору від 10.01.2018 року і який йому не належить .

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до незгоди з рішенням суду першої інстанції.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення районного суду - без змін.

Керуючись ст.ст.351, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 26 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 29.01.2019.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак