КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2019 року місто Київ

справа № 753/3518/19

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 06 червня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Мицик Ю.С., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину та стягнення аліментів на повнолітню дочку, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року позивач звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просила:

стягнути з ОСОБА_2 на її користь половину вартості додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 в розмірі 26214,50 грн.;

стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 16 квітня 2019 року і до досягнення ОСОБА_3 23 років за умови продовдення навчання.

В обґрунтування вимог посилалася на те, що з 11 листопада 2000 року по 22 лютого 2007 року вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони маютьдочку: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказувала, що після розірвання шлюбу з відповідачем дочка постійно проживає з нею, усі додаткові витрати на утримання дитини вона несе самостійно, однак її доходів не вистачає.

Зазначала, що донька здобуває вищу освіту і потребує постійної матеріальної допомоги, а відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо утримання дитини.

Посилалася на те, що рішенням Кагарлицького районного суду Київської області з відповідача було стягнуто аліменти на її користь на утримання дочки в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів та оскільки ОСОБА_2 свідомо продовжував порушувати свої обов`язки щодо утримання та виховання доньки, в подальшому, рішенням цього ж суду від 26 березня 2014 року відповідача було позбавлено батьківських прав, відносно його дитини ОСОБА_3

Вказувала, що з 01 вересня 2018 року донька є студенткою 1 курсу освітнього рівня «бакалавр», денної форми навчання факультету психології Київського національного університету імені Тараса Шевченка, з терміном навчання до 30 червня 2022 року.

Зазначала, що нею уперіод з серпня 2018 року по грудень 2018 року витрачено на навчання дочки 33430 грн. та нею були понесені додаткові витрати на придбання ноутбуку на суму 18999 грн., який необхідний для навчання дочки.

Зауважувала, що дочка постійно потребує нормального харчування, лікування, профілактичного оздоровлення, медичного страхування, придбання необхідного одягу, взуття, речей для розвитку та навчання, книг, канцелярського приладдя, оплати її додаткових занять у фізичному вихованні, а відповідач в добровільному порядку не бере участі у додаткових витратах на дитину.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 06 червня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким її позов задовольнити у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову не звернув увагу на те, що додаткові витрати на дитину були нею понесені у 2018 році, коли дочка була ще неповнолітня і вона просила стягнути половину понесених нею додаткових витрат на неповнолітню дитину відповідно до ст.185 СК України.

Вказувала, що суд не врахував, що особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, що передбачено ч.2 ст.166 СК України.

Зазначала, що понесені нею додаткові витрати на навчання та придбання ноутбука для доньки пов`язані з особливим та необхідним розвитком здібностей дитини та вчинені в її інтересах, для її якнайкращого розвитку та досягнення нею належного рівня життя та успіхів в майбутньому.

Відповідач подав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначав, що скарга є необґрунтованою, а її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції. Вказував, що вимоги позивача про стягнення з нього половини понесених останньою додаткових витрат на доньку на стягнення аліментів ставлять його у скрутне матеріальне становище. Зазначав, що понесені позивачем витрати не викликані особливими обставинами, не пов`язані з розвитком конкретних здібностей дитини (творчих, спортивних, тощо), а тому не є додатковими. Просив врахувати те, що на його утриманні перебуває двоє малолітнії дітей від іншого шлюбу, він має маленький фінансовий дохід та позбавлений батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 .

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 11листопада 2000 року по 22лютого 2007 року.

Від шлюбу сторони мають дочку: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 12 лютого 2014 року стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/3 часткиз усіх видів його заробітку.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 26 березня 2014 року позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав, відносно його дитиниОСОБА_3

Згідно договору №3002 про надання освітньої послуги (навчання) Київським національним університетом імені Тараса Шевченка, укладеного між Київським національним університетом імені Тараса Шевченка та ОСОБА_1 для ОСОБА_3 як студент, виконавець взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання студента, а саме: здійснити підготовку студента за денною формою навчання, рівень - бакалавр, за спеціальністю - психологія з 01 вересня 2018 року до 30 червня 2022 року на факультеті психології.

Пунктом 3.2 вказаного договору визначено, що загальна вартість освітньої послуги (навчання) становить 133720 грн.

З довідки Київського національного університету імені Тараса Шевченка №016/567від 18 січня 2019року вбачається, що ОСОБА_3 єстуденткою 1 курсу навчання освітнього рівня «бакалавр», денної форми навчання факультету психології Київського національного університету імені Тараса Шевченка з 01 вересня 2018 року, закінчує навчання 30 червня 2022 року.

ОСОБА_3 доходів не отримує, що підтверджується довідкою Київського національного університету імені Тараса Шевченка від 23 січня 2018 року №1838.

З матеріалів прави вбачається, що позивачем у період з серпня 2018 року по грудень 2018 рокубуло сплачено за навчання доньки 33430 грн., що підтверджуються квитанціями №0.0..1 від 14 серпня 2018 року на суму 16715 грн. та №0.0..1 від 28 грудня 2018 року на суму 16715 грн.

31 травня 2018року ОСОБА_1 для доньки ОСОБА_3 було придбано ноутбук Asus вартістю18999 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач обґрунтовувала свої вимоги положеннями сімейного законодавства, які зобов`язуютьбатьків брати участь у додаткових витратах на дитину та утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги.

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання доньки, суд першої інстанції виходив з того, що правила ст.185 СК України до вказаних правовідносин не застосовуються, так як дочка сторін є повнолітньою.

Колегія суддів не погоджується в повній мірі з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно.

У п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року надано роз`яснення, що відповідно до ст.185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Разом з тим, на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, висловленим у постанові від 24 лютого 2016 року у справі №6-1296цс15.

З матеріалів прави вбачається, що позивачв рамках укладеного з навчальним закладом договору сплатила16715 грн.за навчання дочкина першому курсі (перший семестр), що підтверджуються квитанцією№0.0..1 від 14 серпня 2018 року та 16715 грн.за навчання ОСОБА_3 на першому курсі (другий семестр), що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 28грудня 2018 року.

З даним позовом позивач звернулася до суду 07 лютого 2019 року.

Дочка сторін ОСОБА_3 досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже, позивачемпонесені додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки, розмір яких за період до повноліття дитини ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) складає оплату вартості навчання дитини: за перший семестр в сумі 16715 грн. та частково - за навчання за другий семестр у розмірі 8357,50 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивачем заявлено вимоги про стягнення додаткових витрат, понесених нею ще під час неповноліття дочки сторін, тому на ці правовідносини поширюється дія статті 185 СК України.

А відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню половина додаткових витрат, які були понесені ОСОБА_1 на навчання доньки до досягнення нею повноліття у розмірі 12536,25 грн. ((16715 грн. + 8357,50 грн.)/2=12536,25 грн.).

ОСОБА_1 просила такожстягнути з відповідача додаткові витрати, які вона понесла у зв`язкуз придбаннямноутбукаAsus вартістю 18999 грн, однак,колегія суддів приходить до висновку, щовказані позивачем витрати не є додатковими витратами на дитину в розумінні ст.185 СК України, оскільки вони не викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення з відповідача аліментів до досягнення ОСОБА_3 23 років за умови продовження навчання, суд першої інстанції виходив з того, що на особу, позбавлену батьківських прав, не поширюються положення СК України щодо надання батьками утримання для повнолітніх дочки, сина.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (частина друга статті 166 СК України), в тому числі повнолітньої дрочки та виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Частиною другою статті 199 СК України встановлено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно з ст.200 СК Українисуд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.201 СК України до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192, 194-197 цього Кодексу.

Виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв'язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов'язано з обов'язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору.

Заперечуючи проти вказаних вимог відповідач посилався на те, що його матеріальний стан не дає йому можливості сплачувати аліменти в зазначеному позивачем розмірі, оскільки на його утриманні перебуває двоє малолітнії дітей від іншого шлюбу, він має маленький фінансовий дохід та позбавлений батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 .

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є батьком трьох дітей:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З довідок, виданих РВУ «Київавтогаз» ДП «УКРАВТОГАЗ» НАК «Нафтогаз України» №45 від 07 травня 2019 року та №37 від 02 травня 2019 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 дійсно працює на даному підприємстві на посаді водія автотранспортних засобів, заробітна плата останнього за період з 01 жовтня 2018 року по 20 лютого 2019 року складала 38581,45 грн., а за період з 21 лютого 2019 року по 31 березня 2019 року склала 12797 грн.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка).

Доводи відповідача про те, що він має маленький дохід, а тому невзмозі сплачувати аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання колегія суддів відхиляє, оскільки ОСОБА_2 є працездатною особою, який повинен надавати допомогу на утримання своєї дитини.

При цьому, відповідачем доказів про його тяжкий матеріальний стан, або інших доказів, які б вказували на неможливість сплачувати аліменти ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції надано не було.

Отримання невеликої заробітної плати не звільняє ОСОБА_2 , як батька, від виконання свого обов`язку щодо утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Враховуючи те, що дочка сторін навчається на денній формі, відтак потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, та те, що на утриманні відповідача перебувають ще двоє малолітніх дітей, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) ОСОБА_2 .

Згідно з ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з відповідача в дохід держави судові витрати у розмірі 1921 грн.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 06 червня 2019 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину та стягнення аліментів на повнолітню дочку - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_2 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, щомісячно у розмірі 1/8 частки від усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 16 квітня 2019 року та до закінчення донькою навчання, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 понесені додаткові витрати у розмірі 12536 грн. 25 коп.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 в дохід держави судові витрати у розмірі 1921 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: