РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2019 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Сенько Л.Ю.,

за участі секретаря Даніловської А.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до колишнього арбітражно керуючого (ліквідатора) ВАТ «Жмеринського заводу «Сектор» ОСОБА_3, третьої особи: ВАТ «Жмеринський завод «Сектор» в особі арбітражно керуючого (ліквідатора) ВАТ «Жмеринського заводу «Сектор» ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з арбітражного керуючого (ліквідатора) ОСОБА_3 моральну шкоду за навмисну невиплату йому заробітної плати в сумі 100 000 грн.; судові витрати по розгляду справи в суді стягнути із відповідача по справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.01.2004 року ВАТ «Жмеринський завод «Сектор» було визнано банкрутом та розпочата ліквідаційна процедура. Ліквідатором ВАТ «Жмеринський завод «Сектор» Господарським судом Вінницької області було визнано арбітражно керуючого (ліквідатора) ОСОБА_3, таким чином дана особа відповідала за керівництво ВАТ «Жмеринський завод «Сектор» при ліквідації даного підприємства банкрута. На момент визнання ВАТ «Жмеринський завод «Сектор» банкрутом, він перебував у трудових відносинах із даним підприємством та згідно контракту очолював керівництво дочірнім підприємством ВАТ «Жмеринський завод «Сектор» - ДП «Радіосервіс» при ВАТ «Жмеринському заводі «Сектор». Оплату заробітної плати йому на ДП «Радіосервіс» повинен був здійснювати роботодавець - ВАТ «Жмеринський завод «Сектор». В січні 2005 року він звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з позовом до ВАТ «Жмеринський завод «Сектор» про відшкодування йому заборгованості по заробітній платі ( за період з 23 червня 2003 року по 21 лютого 2005 року). Рішення Жмеринського міськрайонного суду від 21.02.2005 року по відношенню до ВАТ «Жмеринський завод «Сектор», через відповідного керівника цього підприємства, в особі арбітражно керуючого ОСОБА_3 зобовязало виплатити йому заборгованість по заробітній платі. Рішення було звернуто до негайного виконання. 13.07.2005 року Жмеринський міськрайонний прокурор направив на адресу відповідача подання про усунення порушень законодавства про працю, які були допущені відповідачем. Окрім того, подання зобовязувало відповідача виплати йому заробітну плату, але ОСОБА_3 цього не зробив та подання Жмеринської міськрайонної прокуратури не виконав. 02.08.2005 Територіальна Державна Інспекція праці у Вінницькій області видала відповідачу припис №02-02-29-1131-938 та зобовязала виплатити йому відповідну заробітну плату. 10.10.2005 року Апеляційний суд Вінницької області своєю ухвалою рішення Жмеринського міськрайонного суду від 23 лютого 2005 року залишив без змін. 14 грудня 2005 року він повторно звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з позовом до ВАТ «Жмеринський завод «Сектор» про відшкодування йому заборгованості по заробітній платі ( за період з 22 лютого 2005 року по 16 листопада 2005 року). Рішення Жмеринського міськрайонного суду від 14 грудня 2005 року зобовязало ВАТ «Жмеринський завод «Сектор» в особі відповідача по справі, виплатити йому заборгованість по заробітній платі за відповідний період, по якому було винесено відповідне рішення суду, в сумі 2043 грн.99 коп. та 30 грн. по оплаті послуг адвоката. Не дивлячись на те, що виконавчий лист знаходиться у відповідача по справі, дані рішення судів станом на 06.02.2006 року залишаються не виконаними в повному обсязі. З 27 лютого 2006 року він розпочав через судові органи встановлювати особу за дії якої йому навмисно не була виплачена заробітна платаю Лише станом на 07 червня 2016 року Господарським судом Вінницької області по справі №5/530-03 була постановлена ухвала суду, де пунктом 2 зазначеної ухвали сулу було встановлено: «2. Визнати незаконними дії арбітражного керуючого ( ліквідатора) ОСОБА_3 під час виконання ним повноважень ліквідатора боржника по справі №5/530-03, стосовно порушення черговості задоволення вимог кредиторів боржника в частині незадоволення вимог кредитора по заробітній платі ОСОБА_1І.». Зазначена ухвала на момент винесення не набула законної сили, оскільки піддавалася апеляційному та касаційному оскарженню з боку ОСОБА_1 та арбітражно керуючого ( ліквідатора) ОСОБА_3 Остаточне судове рішення по ухвалі Господарського суду Вінницької області по справі №5/530-03 від 07 червня 2016 року постановив Вищий Господарський суд України 28 лютого 2017 року, який постановив постанову суду із касаційних скарг ОСОБА_1 та арбітражно керуючого ( ліквідатора) ОСОБА_3 Повний текст рішення суду касаційної інстанції було направлено на його поштову адресу листом Вищого Господасрького суду України 19 березня 2017 року, коли на його поштову адресу надійшов лист даного суду із поштовим штемпелем про відправлення на конверті із Києва від 15 березня 2017 року. Незаконними діями відповідача йому завдано моральної шкоди, яка полягає у моральному стражданні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Пояснив, що незаконні дії арбітражного керуючого ( ліквідатора) ОСОБА_3 під час виконання ним повноважень ліквідатора боржника стосовно порушення черговості задоволення вимог кредиторів боржника в частині незадоволення вимог кредитора по його заробітній платі встановлені ухвалою Господарського суду Вінницької області від 07 червня 2016 року та керуючись ст.1166 ЦК України просив стягнути моральну шкоду у розмірі визначеному судом.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги не визнали та просили відмовити в задоволенні позову з посиланням на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 07 червня 2016 року та ст. 28 Закону України «Про оплату праці». Представник відповідача зазначив, що арбітражний керуючий виконує лише функції щодо розпорядження майном і не є власником або уповноваженим органом. Вважає, що відповідач є неналежним відповідачем по справі та з позовом щодо стягнення моральної шкоди позивач мав звернутися до ВАТ «Жмеринський завод «Сектор» та комітету кредиторів. Моральна шкода не підтверджена належними доказами і розмір її не обґрунтовано. Просив застосувати строк позовної давності, оскільки моральна шкода була завдана в 2006 році.

Представник третьої особи: ВАТ «Жмеринський завод «Сектор» в особі арбітражно керуючого (ліквідатора) ВАТ «Жмеринського заводу «Сектор» ОСОБА_5, який належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи, не зявився. Заяв, заперечень чи клопотань до суду не надходило.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

В судовому засіданні досліджені матеріали справи, а саме:

Копія довідки Відділкової лікарні ст. Жмеринка від 24.12.2004, відповідно до якої ОСОБА_1 знаходився на амбулаторному лікуванні в ВЛ ст. Жмеринка з 20.08.2004 -18.10.2004. Потребує тривалого курсу реабілітації, в т.ч. санаторно курортного лікування. Довідку видано на завод «Сектор».

Копія довідки Жмеринської центральної районної лікарні від 06.06.2005, виданої ОСОБА_1 в тому, що його син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні з 02.06.2005 по 06.06.2005.

Копія договору від 29.09.2003, відповідно до якого ОСОБА_7 була студенткою Харківської державної академії міського господарства.

Копія постанови Жмеринського міжрайонного прокурора Кметюка А.В. від 13.10.2005 про порушення відносно ОСОБА_1 кримінальної справи по факту привласнення документів, штампа, печатки, за ознаками злочину, передбаченого ст. 357ч.1 КК України.

Повідомлення слідчого СВ Жмеринського ВР УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_8 з якого встановлено, що кримінальна справа №05060397 по факту привласнення штампів, документів та печатки дочірнього підприємства «Радіосервіс» при ВАТ «Жмеринський завод «Сектор» провадження закрита на підставі ст. 6 п.2 КПК України в звязку з відсутністю в діях громадянина ОСОБА_1 складу злочину, передбаченого ст. 367 ч.1 КК України.

Подання Жмеринського міжрайонного прокурора Кметюка А.В. від 13.07.2005 арбітражному керуючому ВАТ «Жмеринський завод «Сектор» ОСОБА_3 про вимагання погасити заборгованість по виплаті заробітної плати.

Вищезазначені докази суд вважає неналежними, так як відповідно до ч.1,4 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, які виникли з норм Цивільного кодексу України, а саме щодо шкоди, завданої неправомірними діями відповідача - арбітражного керуючого ( ліквідатора) ОСОБА_3 особистим немайновим правам позивача ОСОБА_1

Згідно копії архівного відділу виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області від 05.05.2011 документи по нарахуванню заробітної плати Дочірнього підприємства «Радіосервіс» при ВАТ «Жмеринський завод «Сектор» за 2006 рік на зберігання не надходили.

Згідно повідомлення Управління Пенсійного фонду України в м. Жмеринці та Жмеринському районі Вінницької області від 30.12.2011 підприємством ДП «Радіосервіс» при ВАТ «Жмеринський завод «Сектор» страхові внески не нараховувались та не сплачувались.

Відповідно до копії постанови Господарського суду Вінницької області від 23.01.2004 року визнано боржника Відкрите акціонерне товариство «Жмеринський завод «Сектор» банкрутом. Призначено ліквідатором банкрута ВАТ «Жмеринський завод «Сектор» арбітражного керуючого ОСОБА_3

З копії ухвали Господарського суду Вінницької області від 07 червня 2016 року встановлено: « матеріалами справи підтверджено встановлення факту щодо порушення черговості ліквідатором ОСОБА_3 у задоволенні вимог кредиторів боржника, зокрема, незадоволення вимог кредитора по заробітній платі ОСОБА_1, про що також вказав скаржник у поданій заяві. За даних обставин, суд приходить до висновку про визнання незаконними дій арбітражного керуючого ( ліквідатора) ОСОБА_3 під час виконання ним повноважень ліквідатора боржника по справі №5/530-03, стосовно порушення черговості задоволення вимог кредиторів боржника по заробітній платі ОСОБА_1І.». Ухвалено визнати незаконними дії арбітражного керуючого ( ліквідатора) ОСОБА_3 під час виконання ним повноважень ліквідатора боржника по справі №5/530-03, стосовно порушення черговості задоволення вимог кредиторів боржника в частині незадоволення вимог кредитора по заробітній платі ОСОБА_1

З копії постанови Вищого Господарського Суду України від 28.02.2017 встановлено: «доводи апеляційної скарги арбітражного керуючого ОСОБА_3 про відсутність в його діях порушень вимог законодавства про банкрутство щодо черговості задоволення вимог кредиторів боржника з посиланням на обставини набрання законної сили ухвалою місцевого господарського суду від 09.02.2006 року про визнання вимог кредитора по заробітній платі ОСОБА_1 на суму 5 836, 51 грн. лише 18.07.2006 року, тоді як вимоги кредиторів третьої черги задовольнялися ліквідатором ОСОБА_3 у 2005 році, апеляційним судом відхилено, оскільки ухвала суду першої інстанції від 09.02.2006 року набрала законної сили з моменту її прийняття, так як не була оскаржена в апеляційному порядку в межах процесуального строку на подання апеляційної скарги, тому в період з 09.02.2006 року по 20.04.2006 року (день подання кредитором ОСОБА_1 апеляційної скарги на зазначену ухвалу) в ліквідатора ОСОБА_3 було достатньо часу для внесення вимог ОСОБА_1 до реєстру вимог кредиторів боржника у другу чергу задоволення». Касаційні скарги кредитора ВАТ "Жмеринський завод "Сектор" ОСОБА_1 та арбітражного керуючого ОСОБА_3 залишено без задоволення. Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 18.11.2016 року та ухвалу Господарського суду Вінницької області від 07.06.2016 року у справі №5/530-03 залишено без змін.

Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно усі обставини даної справи, дослідивши надані сторонами докази на їх підтвердження з точки зору їх належності, допустимості, достатності та взаємозв'язку, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, суд вважає встановленими та доведеними незаконні дії арбітражного керуючого ( ліквідатора) ОСОБА_3 під час виконання ним повноважень ліквідатора боржника по справі №5/530-03, стосовно порушення черговості задоволення вимог кредиторів боржника в частині незадоволення вимог кредитора по заробітній платі ОСОБА_1

Суд не приймає заперечення представника відповідача ОСОБА_4 щодо неналежного відповідача - арбітражного керуючого ( ліквідатора) ОСОБА_3 , так як судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем арбітражно керуючим (ліквідатором) ВАТ «Жмеринського заводу «Сектор» ОСОБА_3 є спір щодо стягнення моральної шкоди за неправомірні дії відносно позивача та ці відносини не регулюються трудовим законодавством. Суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності, так як встановлено що ці правовідносини виникли після встановлення неправомірних дій відповідача, а саме в 2017 році. Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду 14.06.2017.

Згідно зі ст. 46 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод ( в редакції Протоколу № 11), рішення Європейського суду є обов'язковим для держав - учасниць Конвенції. При цьому Україна офіційно визнала юрисдикцію Європейського суду з питань тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї. Отже, суду необхідно враховувати в своїй діяльності прецедентну практику Європейського суду з прав людини.

Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчувати страждання ( моральну шкоду).

Так, рішенням від 27.07.2004 року по справі «Ромашов проти України», Європейський суд з прав людини присудив заявнику у відшкодування моральної шкоди 3000 євро, хоч заявник не представив жодного документа на підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди. У процесі розгляду заяви Суд звернув увагу на те, що згідно з правилом 60 Регламенту Суду будь-яка вимога щодо справедливої сатисфакції має містити перелік претензій і може бути представлено письмово разом з відповідними підтверджуючими документами або свідченнями, «без наявності яких ( Суд) може відхилити вимогу повністю або частково». Проте суд врахував той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, яка не може бути відшкодована шляхом лише констатації судом факту порушення.

Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже, має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вжити заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства, і зокрема, сприяло б зменшенню кількості і обсягів скарг і позовних заяв які надходять на адресу національних судів та Європейського суду з прав людини.

Моральну шкоду завдано позивачу ОСОБА_1 внаслідок неправомірних дій відповідача, яка виразилась в моральних стражданнях з урахуванням характеру та їх тривалості. Тобто, наявність завдання позивачу моральної шкоди, суду доведена.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд також виходить з того, що не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного і душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам. Крім того, розмір моральної шкоди не залежить від розміру майнової шкоди.

Доводи відповідача про розмір моральної шкоди складає 100 000 грн. суд вважає необґрунтованими і такими, що спростовуються вищевикладеними судом обставинами.

Враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди частково, стягнувши на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Судовий збір за даними вимогами в сумі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. 1166 ЦК України, ст.ст. 82, 141, 258, 259, 263- 265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з колишнього арбітражно керуючого (ліквідатора) ВАТ «Жмеринського заводу «Сектор» ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, моральну шкоду в розмірі 5000 ( пять тисяч) грн.

Стягнути з колишнього арбітражно керуючого (ліквідатора) ВАТ «Жмеринського заводу «Сектор» ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь держави судовий збір в розмірі 640 ( шістсот сорок) грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 08.02.2019.

Суддя