Провадження №2/359/618/2019
Справа №359/6776/18
РІШЕННЯ

Іменем України

25 січня 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки і піклування Бориспільської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення порядку та способу виховання та спілкування з дитиною, -

ВСТАНОВИВ:

Наприкінці серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що з 17 травня 2014 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Від цього шлюбу у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області 07 червня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу малолітній син проживає разом з відповідачем. З цього часу, відповідач позбавляє ОСОБА_1 права на спілкування з сином, зокрема весь час намагається знаходити якісь відмовки на бажання ОСОБА_1 взяти у неї сина, висуває певні умови за невиконання яких не дає дитину, різко змінює свої плани. Крім цього, відповідач весь час вимагає грошові кошти і лише після їх отримання дає можливість поспілкуватись з дитиною. Кожна зустріч з відповідачем закінчується провокаціями скандалів з її боку у звязку з чим спілкування з дитиною за участі матері є фактично неможливим. Зважаючи на те, що у ОСОБА_1 існують постійні перешкоди у спілкуванні з сином, тому він просить зобовязати ОСОБА_2 не чинити йому перешкоди в спілкуванні з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також визначити наступний порядок участі у спілкуванні та вихованні з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: першу та третю суботу та неділю місяця за місцем проживання батька ОСОБА_1 у період часу з 09.00 год. суботи до 20.00 год. неділі без участі матері ОСОБА_2; другу та четверту пятницю та суботу місяця за місцем проживання батька ОСОБА_1 у період часу з 16.00 год. пятниці до 20.00 год. суботи, без участі матері ОСОБА_2; у будні дні, не перешкоджаючи навчально-виховному процесу, за відсутності медичних протипоказань, з урахуванням режиму дня дитини (часу передбаченого для сну) та за попередньою домовленістю з матірю дитини щодо часу зустрічі, не менше 4-х годин на добу без участі матері ОСОБА_2; батько має право на спілкування та проживання з сином, включаючи нічний час, під час своєї відпустки, або у період вільного від роботи часу та щорічних шкільних канікул (з часу початку навчання дитини у загальноосвітніх закладах) без присутності матері дитини 60 днів щорічно, з можливістю розподілу цих днів протягом року; спілкування з 09.00 год. до 20.00 год. на території власного помешкання чи за іншим місцем проживання ОСОБА_1 без присутності матері дитини в наступні святкові дні: Різдво, Пасха, Трійця, а також день народження батька (за рік не менше 5 святкових днів, що дорівнює половині всіх державних свят України) з можливістю змінити ці дні на інші святкові дні за обопільної згоди батьків; протягом пяти днів на зимових шкільних канікулах за попередньою домовленістю з матірю дитини щодо днів спілкування, зі збереженням звичного для дитини режиму, а також з врахуванням стану здоров'я дитина за місцем проживання батька ОСОБА_1, без участі матері ОСОБА_2; день народження сина 10 грудня з 09.00 год. до 20.00 год. 11 грудня, кожний парний рік за місцем мешкання батька ОСОБА_1В, без участі матері ОСОБА_2; під час хвороби дитини з 09.00 год. до 20.00 год. за місцем знаходження сина з дотриманням його режиму та надавати вільний доступ лікарів для його огляду; вільне спілкування з сином в дошкільних, шкільних та інших навчальних закладах у час вільний від навчального процесу; безперешкодне спілкування без обмеження у часі батька з сином за допомогою телефонного та інших засобів зв'язку зі збереженням звичного для дитини режиму та з урахуванням стану її здоров'я; виїзду з дитиною за кордон (в цілях відпочинку й оздоровлення) без присутності матері, без відриву дитини від навчального та виховного процесу, з узгодженням з матірю дитини дати відїзду і повернення не пізніше ніж за 14 днів до відїзду.Зобовязати ОСОБА_2 заздалегідь (за тиждень) повідомляти ОСОБА_1 про додаткові можливості або перешкоди в спілкуванні з сином (від'їзд відповідачки з міста, відпустка з сином за межами постійного мешкання та інше). Зокрема, визначити, що під час відсутності ОСОБА_2 за місцем постійного проживання ОСОБА_1 має пріоритетне право на спілкування з сином, включаючи нічний час на території місця його проживання чи іншим місцем проживання батька до повернення матері у місто.

У судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_4 позов підтримали та просили суд його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 надала відзив на позовну заяву, яким просила відмовити у задоволенні предявленого позову у повному обсязі. В обґрунтування цього вказала, що, дійсно, після припинення шлюбних відносин з ОСОБА_1 малолітній син залишився проживати разом з нею. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, має ряд захворювань, про які позивач не зазначає у позові, що викликають сумніви в обізнаності позивача та його сумлінності як батька. Порядок участі у вихованні сина, який просить визначити позивач, є несумісним зі станом здоровя дитини. Крім цього, ОСОБА_1 несумлінно відноситься до своїх батьківських обовязків, нехтує першочерговими інтересами дитини. Зокрема, в ті дні, в які позивач брав сина на прогулянки, ОСОБА_2 була позбавлена можливості знати місцезнаходження дитини: позивач не відповідав на телефонні дзвінки, повідомляючи, що він буде з сином гратися на дитячому майданчику чи у дитячій кімнаті в м. Бориспіль, виїжджав з сином на весь день до м. Києва. Після повернення з прогулянок дитина завжди була голодна та бажала пити. При цьому, важливою обставиною є те, що ОСОБА_3 не розмовляє, нездатний самостійно їсти чи пити та повідомити про це у загальноприйнятий спосіб. З 03 квітня 2018 року ОСОБА_3 встановлено діагноз «детский аутизм с качественными нарушениями социальной взаимности, расстройством рецептивной речи, нарушением активности и внимания, вторичной когнитивной недостаточностью, расстройство ритма сон-бодрствование неорганической природы». У звязку з цим, ОСОБА_3, потребує особливого відношення та підвищеної уваги до себе, зокрема кожного дня дитині необхідно проходити спеціальний курс лікування, у який входять масажі, заняття з логопедом, спеціальні процедури: нейро-сенсорна слухова стимуляція, мозочкова стимуляція, сенсорна інтеграція. Зважаючи на те, що ОСОБА_3 на сьогодні виповнилось лише три роки, він має певні захворювання, які змушують дотримуватися певного графіку лікування та харчування. Тому той спосіб участь батька у вихованні сина, який просить визначити позивач, зокрема без присутності матері, є неприйнятним.

Позивач надав відповідь на відзив, в якому вказав, що відзив на позовну заяву вважає безпідставним та необґрунтованим. Оскільки, він приймає участь у матеріальному забезпеченні сина, на підтвердження чого надав квитанції про переказ грошових коштів на користь ОСОБА_2 Крім цього, твердження відповідача стосовно того, що дитині був встановлений діагноз аутизм не зовсім відповідає дійсності, так як дитина має лише мінімальні прояви аутичного спектру, що не являється аутизмом. На даний час ОСОБА_3 відвідує дитячий садочок, який не є спеціалізованим, тобто не спеціалізується на вихованні дітей хворих на аутизм. Крім цього, твердження відповідача стосовно того, що після зустрічей з батьком дитина повертається голодною та заплаканою не відповідає дійсності.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Бориспільської міської ради ОСОБА_6 надала заяву, якою просила розглянути цивільну справу за її відсутності та при вирішенні спору врахувати рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 12 грудня 2018 року «Щодо розвязання спору про участь громадянина ОСОБА_1 у вихованні його малолітнього сина».

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що з 17 травня 2014 року по 10 липня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказані обставини підтверджуються копією рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2018 року (а.с.9) та копією свідоцтва про народження, виданого на імя ОСОБА_3 (а.с.77).

Після розірвання шлюбу малолітній син залишився проживати разом з відповідачем. При цьому ОСОБА_1 проживає окремо від них, що встановлено зі змісту акту обстеження житлово-побутових умов, складеним депутатом Бориспільської міської ради ОСОБА_7, від 22 серпня 2018 року та витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання (а.с.13,76).

Відповідно до ч.1 ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

У відповідності до ч.2 та ч.3 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно з ч.1 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

За принципами, закріпленими в Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю.

Таким чином, суд при встановленні способу спілкування з дитиною, має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

У судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі виникають непорозуміння та суперечки з приводу участі батька у спілкуванні та вихованні малолітнього сина. Зокрема, ОСОБА_2 пояснила, що вона намагається уникати залишати сина наодинці з ОСОБА_1 та категорично заперечує проти спілкування сина з батьком без її присутності. Дане бажання зумовлене тим, що в силу своїх захворювань ОСОБА_3 не розмовляє, не здатний самостійно обслуговувати свої потреби та повідомити про свої потреби у загальноприйнятій формі.

Проте, вказані доводи відповідача суд вважає не в повній мірі обґрунтованими.

Так, встановлено, що згідно консультативного висновку Київського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології МОЗ України №82 від 15 квітня 2018 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлено діагноз «детский аутизм с качественными нарушениями социальной взаимности, расстройством рецептивной речи, нарушением активности и внимания, вторичной когнитивной недостаточностью, расстройство ритма сон-бодрствование неорганической природы» (а.с.80-81).

Разом з цим, за змістом консультативного висновку Центру психологічної та дефектологічної допомоги дорослим та дітям від 07 вересня 2018 року, вбачається, що у ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, виявлені мінімальні прояви аутичного спектру, що не являється аутизмом. Разом з цим, малолітньому ОСОБА_3 рекомендовано спеціальний курс лікування, який включає масажі, заняття з логопедом, спеціальні процедури: нейро-сенсорна слухова стимуляція, мозочкова стимуляція, сенсорна інтеграція тощо (а.с.142).

Стан здоровя ОСОБА_3 не перешкоджає йому відвідувати дошкільний навчальний заклад «Віночок» з 01 вересня 2018 року (а.с.143).

Аналізуючи вказані обставини, зокрема враховуючи стан здоровя дитини, на переконання суду це не є достатньо обґрунтованою підставою для створення перешкод у спілкуванні батька з сином.

За змістом ст.9 Конвенції прав дитини передбачає право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Спілкування дитини з батьком є необхідною умовою здійснення виховання дитини та водночас необхідною умовою для засвоєння дитиною моральних та духовних цінностей, розвитку її природних здібностей, підготовки дитини до самостійного життя. У випадку усунення батька від виховання малолітнього сина, з яким у нього існує природній звязок, це лише негативно може вплинути на соціальну адаптацію дитини та його розвиток.

З фотокарток, приєднаних позивачем до матеріалів справи (а.с.122-141), вбачається, що останній проводить час з сином, намагається його розважати та гратися з ним. Копії квитанцій про переказ грошових коштів позивачем на рахунок відповідача за період з 30 січня 2018 року по 01 листопада 2018 року на загальну суму 68687 гривень (а.с.98-110) також свідчать про участь батька у матеріальному забезпеченні сина.

Крім цього, з наданих позивачем роздруківок його переписки з відповідачем за допомогою смс-повідомлень (а.с.147-161) вбачається, що відповідач не бажає надавати сина для зустрічей з батьком, що свідчить, що у позивача існують труднощі у спілкуванні з малолітнім сином внаслідок дій ОСОБА_2

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 чинить перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з малолітнім сином. Зважаючи на це, ОСОБА_2 належить зобовязати не чинити позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною.

Відповідно до положення ч.2 ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

За змістом рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області №858 від 12 грудня 2018 року «Про погодження висновку щодо розвязання спору про участь громадянина ОСОБА_1 у вихованні його малолітнього сина» вбачається, що питання участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина двічі розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини за участі сторін по справі. При цьому, батько має бажання якнайбільше спілкуватися зі своїм сином та брати активну участь у його вихованні. У звязку з цим, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити наступний порядок спілкування ОСОБА_1 з малолітнім сином: перша, третя субота та неділя з 10.00 до 13.00 год. або з 16.00 до 20.00 год. на нейтральній території за присутності матері або в інші дні за домовленістю сторін (протягом шести місяців з дати прийняття рішення); з першого червня 2019 року: перша, третя субота та неділя місяця за місцем проживання батька ОСОБА_1 з 11.00 суботи до 18.00 год. неділі без присутності матері, громадянки ОСОБА_2; у будні дні, не перешкоджаючи навчально-виховному процесу, за відсутності медичних протипоказань, з урахуванням режиму дня дитини (часу передбаченого для сну) та за попередньою домовленістю з матірю дитини щодо часу зустрічі, не менше 4-х годин на добу, без участі матері ОСОБА_2;протягом двох тижнів під час відпустки батька з можливістю виїзду з дитиною за кордон (з метою оздоровлення та відпочинку), без відриву дитини від навчального та виховного процесу за попередньою домовленістю з матірю та узгодженням дати виїзду і повернення не пізніше ніж за 14 днів до виїзду (а.с.181-182).

Відповідно до положення ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на ту обставину, що організація участі батьків, які проживають окремо від дитини, у вихованні дитини не повинна впливати на організацію та розпорядок повсякденного життя дитини та повинна відповідати її інтересам, зокрема враховуючи вік малолітнього ОСОБА_3, а також його стан здоровя, суд вважає за необхідне встановити порядок участі батька у спілкуванні та вихованні малолітнього сина, який передбачений рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області.

До вказаного висновку, суд приходить зважаючи на те, що сторонами не надано будь-яких доказів необхідності встановлення іншого порядку участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з сином.

Крім цього, позовні вимоги ОСОБА_1 про безперешкодне спілкування з сином без обмеження в часі за допомогою, зокрема телефонного звязку з збереженням звичного для дитини режиму та з урахуванням стану здоровя, а також можливість відвідувати дитину за місцем проживання під час хвороби, суд також вважає допустимими, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з цим, на переконання суду покладення зобовязання на ОСОБА_2 щодо повідомлення заздалегідь (за тиждень) про додаткові можливості або перешкоди в спілкуванні з сином (відїзд відповідача з міста, відпустка з сином за межами постійного мешкання та інше). Зокрема, що під час відсутності ОСОБА_2 за місцем постійного проживання ОСОБА_1 має пріоритетне право на спілкування з сином, включаючи нічний час на території місця його проживання чи іншим місцем проживання батька до повернення матері у м. Бориспіль, не підлягає задоволенню. Оскільки вказаний порядок спілкування з дитиною не у повній мірі відповідає віку дитині та його потребам щодо забезпечення сталих та звичних умов проживання.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.153, ч.2 та ч.3 ст.157, ч.1 та ч.2 ст.159 СК України,п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобовязати матір ОСОБА_2 не чинити перешкоди в спілкуванні батька ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначити участь батька ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_3 наступним чином:

- перша, третя субота та неділя з 10.00 до 13.00 год. або з 16.00 до 20.00 год. на нейтральній території за присутності матері або в інші дні за домовленістю сторін (протягом шести місяців з дати прийняття рішення);

- з першого червня 2019 року: перша, третя субота та неділя місяця за місцем проживання батька ОСОБА_1 з 11.00 год. суботи до 18.00 год. неділі без присутності матері ОСОБА_2;

- у будні дні, не перешкоджаючи навчально-виховному процесу, за відсутності медичних показань, з урахуванням режиму дня дитини (часу передбаченого для сну) та за попередньою домовленістю з матірю дитини щодо часу зустрічі не менше 4-х годин на добу, без участі матері ОСОБА_2;

- протягом двох тижнів під час відпустки батька з можливістю виїзду з дитиною за кордон (з метою оздоровлення та відпочинку), без відриву дитини від навчального та виховного процесу за попередньою домовленістю з матірю та узгодженням дати виїзду і повернення не пізніше ніж за 14 днів до виїзду;

- безперешкодне спілкування без обмеження в часі батька з сином за допомогою телефонного та інших засобів звязку зі збереженням звичного для дитини режиму та з урахуванням стану здоровя;

- під час хвороби дитини відвідувати з 09.00 до 20.00 год. за місцем знаходження сина з дотриманням його режиму.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 01 лютого 2019 року.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський