Єдиний унікальний номер 235/6014/18 Номер провадження 22-ц/804/480/19

Номер провадження 22-ц/804/480/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів: Гапонова А. В., Новікової Г. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні в м. Бахмут цивільну справу № 235/6014/18, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23 листопада 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про відшкодування моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків (нещасні випадки на виробництві) (суддя Клікунова А. С. дата складання повного судового рішення 03 грудня 2018 року),

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про відшкодування моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків (нещасні випадки на виробництві), в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 50 000,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя при виконання трудових обовязків.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23 листопада 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про відшкодування моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків (нещасні випадки на виробництві) задоволено частково.

Стягнуто з Державного підприємства «Вугільна компанія « Краснолиманська» на користь ОСОБА_2 10 000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції в частині розміру відшкодування моральної шкоди змінити та стягнути на його користь моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. вказує на те, що суд не повною мірою врахував положення статті 23 ЦК України, зокрема щодо врахування вимог розумності та справедливості. Вважає, що визначений судом розмір моральної шкоди значно занижений.

Від представника відповідача ДП «ВК «Краснолиманська» ОСОБА_4М, надійшов відзив на апеляційну скаргу, проте доказів направлення відзиву позивачу апеляційному суду не надано.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».

ОСОБА_5 частини.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 50 000 грн., тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму, справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступного:

ОСОБА_5 ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 перебував в трудових відносинах з Державним підприємством «Вугільна компанія «Краснолиманська»: з 21.06.2004 р. 08.08.2006 р. машиніст підземних установок з повним робочим днем в шахті; 08.08.2006 р. 05.12.2006 учень гірничого очисного забою; 05.12.2006 р. 03.03.2008 р. гірник очисного забою з повним підземним робочим днем; 10.11.2008 р. 10.02.2009 р. учень електрослюсаря; 10.02.2009 р. - електрослюсар черговий та по ремонту обладнання; 01.08.2018 року звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП (підтверджено записами в трудовій книжці позивача а.с. 6-8).

24 січня 2008 року зі ОСОБА_2 під час виконання ним трудових обовязків стався нещасний випадок. ОСОБА_5 ст. 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» нещасний випадок це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактору чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть. З ОСОБА_5 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом № 3 від 27.01.2008 року (за формою Н-1) вбачається, що 24 січня 2008 року ОСОБА_2 отримав наряд на доставочні роботи, близько 18:20 годині здійснював розщеплення порожніх вагонів, які було утримано на похилій частині за допомогою деревяної затяжки, після висмикування якої з-під колісної пари вагонетки сталося скочування вагонетки на праву ногу ОСОБА_2; наслідки нещасного випадку - закритий повний передній вивих правої гомілки, пошкодження хрестоподібних зв'язок, гематрос правого колінного суглоба, забій та садна лівої кисті (а.с. 9-10). ОСОБА_5 проведення розслідування нещасного випадку (за формою Н-5) визначено, що причинами вказаного нещасного випадку є порушення технології ведення постачальних робіт, допущене: ОСОБА_2 - п. 1.11 Інструкції з охорони праці, безпечному виконанню робіт та поведінки в шахті гірничого очисного забою та гірничого майстра на ділянці, де стався нещасний випадок п.п. 3.21, 3.30, 3.33 Посадової інструкції гірничого майстра (а.с. 11-12).

Крім того, 15 лютого 2010 року близько 11:30 годині ОСОБА_2 під час виконання трудових обовязків отримав травмування (розтягнення, герматроз правого колінного суглоба), а саме при пересуванні промділянкою між цехами на обмерзлій ділянці послизнувся та впав на праву ногу, - цей випадок визнано нещасним випадком, про що складено ОСОБА_5 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом № 12 від 15.02.200 року (а.с. 13-14). ОСОБА_5 проведення розслідування нещасного випадку (за формою Н-5) визначено, що причинами вказаного нещасного випадку є основна: особиста необережність потерпілого ОСОБА_2 при пересуванні по поверхній території шахти - п. 1.11 Інструкції з охорони праці, безпечному виконанню робіт та поведінки електрослюсаря чергового та по ремонту обладнання» ; супутня низький рівень трудової та виробничої дисципліни на ділянці, де стався нещасний випадок п.п. 2.4, 5.7 Посадової Інструкції заступника начальника ділянки (а.с. 11-12).

ОСОБА_5 епікризів з історії хвороби № 1947 (а.с. 30), № 2014 (а.с. 36), № 359 (а.с. 42), № 2768 (а.с. 43), № 1497 (а.с. 44), № 1775 (а.с. 45) виписок з амбулаторної карти № 138 (а.с. 37, 39, 40) позивач ОСОБА_2 знаходився на лікуванні в Державному закладі «Вузлова лікарня станції Красноармійськ «Донецька залізниця» з причин:

отриманої виробничої травми в 2008 році - позивачу проведено операцію (вправлено вивих, накладено гіпсову лангету), відмічається наявна розгинальна контрактура правого колінного суглоба, больовий синдром, помірне порушення функцій опори та ходьби;

отриманої виробничої травми в 2010 році обстежений рентгенографічно, розтягнення зв'язок, гемартроз правого колінного суглоба на тлі деформуючого остеоартрозу, комбінована контрактура, накладена гіпсова шина, проводилася пункція верхнього завороту правого колінного суглоба.

ОСОБА_5 виписки з історії хвороби № 70047 ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні в Обласній травматологічній лікарні м. Донецька з 11.05.2010 року по 08.063.2010 року обстежений клінічно, лабораторно, рентгенографічно, виконано оперативне втручання (артроскопія правого колінного суглоба, відновлення внутрішньої бічної звязки лавсановою стрічкою); скарги на відчуття нестабільності при ходьбі, обмеження руху із-за болю в правому колінному суглобі (а.с. 29).

ОСОБА_5 виписок з історії хвороби № 2708 (а.с. 31), 1991 (а.с. 33), 679 (а.с. 34), № 1313 (а.с. 38), позивач ОСОБА_2 періодично знаходився на лікуванні в комунальному закладі лікувально-профілактичного закладу «Донецька обласна лікарня відновного лікування» з причини виробничого травмування отримував УВЧ, магнітотерапія, фонорез, масаж, механотерапія, ЛФК, індивідуальна розробка, після курсів лікування зменшилися болі в правому колінному суглобі, руху вільніше, менш болючі.

ОСОБА_5 історії хвороби № 180 позивач ОСОБА_2 знаходився на лікуванні в травматологічному відділенні Мирноградської центральної міської лікарні з 16.02.2010 р. 12.03.2010 р., накладено задню гіпсову шину, проведено пункцію верхнього завороту правого колінного суглоба, ЛФК, бандаж, масаж мязів стегна та голені, парафін на колінний суглоб (а.с. 35).

ОСОБА_5 епікризів комунального лікувально-профілактичного закладу «Покровська міська лікарня» № 1775 (а.с. 45) та № 745 (а.с. 46) позивач ОСОБА_2 перебував на лікуванні, відповідно, з 20.12.2016 р. 06.01.2017 р. та з 01.06.2017 р. 21.06.2017 р.з причини виробничого травмування в 2008, 2010 роках, приписано нагляд у травматолога, ЛФК та уникнення фізичних навантажень.

ОСОБА_2 30 листопада 2017 року оглянутий травматологічною медико-соціальною експертною комісіє м. Покровська з встановленням йому третьої групи інвалідності строком до 30.11.2020 року та прийняттям висновку про умови та характер праці, а саме позивач працездатний без важкого фізичного труда, тривала хода та підземні умови праці - що підтверджено довідкою серійний номер АВ № 0875475 (а.с. 28). ОСОБА_5 довідки МСЕК м. Покровська серія АБ № 0047672 від 30.11.2017 року позивачу встановлено 40 % втрати професійної працездатності за сукупністю 30 % за трудовим каліцтвом 24.01.2008 р., 10 % за трудовим каліцтвом 15.02.2010 р. (а.с. 27).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції врахував надані позивачем докази, процент втрати професійної працездатності, а також принципи розумності та справедливості, та вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок отримання позивачем ушкодження здоров'я на виробництві, грошову компенсацію в розмірі 10 000 грн.

Зазначений висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

ОСОБА_5 з частинами першою та третьою статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Частиною першою статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Право на отримання виплати за моральну шкоду за наявності факту її заподіяння виникає у потерпілого з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

В пункті 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-9/2004 зазначено, що ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

На підтвердження факту ушкодження здоров'я позивачем було надано довідку МСЕК від 30.11.2017 року, згідно з яким позивачу була встановлена втрата професійної працездатності у розмірі 40 % за сукупністю та третя група інвалідності та встановлено дату перегляду 30.11.2020 року (а.с.27).

В даному випадку професійне захворювання пов'язане з виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, тому відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди покладається на роботодавця (підприємство).

Суд встановив, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини відповідача, а право позивача на відшкодування моральної шкоди виникло з дня встановлення висновком МСЕК стійкої втрати працездатності.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог. Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, суд врахував глибину та ступінь моральних і фізичних страждань позивача, яких він зазнав та зазнає внаслідок професійного захворювання, встановлення йому втрати професійної працездатності у розмірі 40% характер ушкодження здоров'я, що є незворотнім, а також принцип розумності і справедливості.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров'я ОСОБА_2 призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, вільно спілкуватися, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Суд також правомірно дійшов висновку про часткове задоволення позову і стягнення 10 000 грн., що відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості.

Посилання в апеляційній скарзі, що визначений розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності та справедливості, не заслуговують на увагу, оскільки самі по собі не спростовують висновків суду, а зводяться до переоцінки встановлених судом обставин, що знаходяться за межами компетенції апеляційного суду.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновком суду та ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судом з додержанням норм процесуального права.

Суд першої інстанції повно та всебічно перевірив обставини справи, дав їм належну оцінку та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має.

Враховуючи зазначене, апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: А. В. Гапонов

ОСОБА_6