Житомирський апеляційний суд
Категорія 30 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Галацевич О.М.,

Григорусь Н.Й.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу №295/10862/15-ц

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних та моральних збитків

за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 жовтня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Чішман Л.М. в м.Житомир,

встановив:

21 липня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті ДТП, під час розгляду справи уточнила вимоги і остаточно просила стягнути з ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 74905грн.45коп. та моральну шкоду в розмірі 1000000грн. В обґрунтування позову зазначила, що 28 жовтня 2008 року з вини ОСОБА_3 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої вона, як пасажир керованого відповідачем автомобіля, отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості. ОСОБА_3 на підставі Закону України "Про амністію" звільнений від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України, кримінальна справа закрита.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 24 жовтня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь позивачки 44000грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 10000грн. на відшкодування моральної шкоди. В решті вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що вона належними доказами довела витрати на придбання ліків, при визначенні розміру моральної шкоди суд не врахував тривалість, характер та істотність її фізичних та моральних страждань.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 посилається на надуманість підстав для скасування рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 44000грн. і ухвалити нове рішення про відмову у позові про відшкодування матеріальної шкоди. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує на недоведеність понесення ОСОБА_2 витрат в розмірі 44000грн. саме на придбання кульшового суглобу. Вважає, що операція по заміні суглобу проведена за рахунок державних коштів.

У письмових запереченнях ОСОБА_2 просить відмовити ОСОБА_3 в задоволенні апеляційної скарги.

Апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що 28 жовтня 2008 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем Мерседес Бенц Спрінтер, н.з.НОМЕР_1, рухаючись на 259 км 400м автодороги Житомир-Чернівці в с.Слобідка Рахнівська Дунаєвецького району Хмельницької області порушив Правила дорожнього руху України, в результаті чого сталася дорожньо-транспортна пригода. Позивачка, будучи пасажиром автомобіля Мерседес Бенц Спрінтер, отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. Постановою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 26 лютого 2009 року у справі №1-40 щодо обвинувачення ОСОБА_3 у злочині, передбаченому ч.1 ст.286 КК України, останній на підставі Закону України "Про амністію" звільнений від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України, а кримінальну справу закрито (а.с.6 т.1).

У відповідності з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідач був звільнений від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Позивачка після ДТП була доставлена в Дунаєвецьку ЦРЛ, де перебувала на стаціонарному лікуванні з 28.10.2008 року по 31.10.2008 року (а.с.7 т.1). З 31.10.2008 року по 26.11.2008 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні у ортопедичному відділенні обласної лікарні ім.О.Ф.Гербачевського Житомирської обласної ради, зокрема з діагнозом закритий переломовивих в правому кульшовому суглобі. Хворій виконано оперативне втручання 31.10.2008 року (а.с.8, 117 т.1).

Відповідно до висновку експерта №29 від 26.02.2016 року внаслідок травми, отриманої ОСОБА_2 28.10.2008 року під час ДТП, вона мала такі тілесні ушкодження: ЗЧМТ, струс головного мозку, а також закритий переломовивих правого кульшового суглобу, закритий перелом човникоподібної кістки правої стопи з вивихом 2-5 пальців правої стопи. В даний час, у ОСОБА_2 згідно письмового заключення рентгенологів і лікаря-ортопеда ЖОКЛ маються такі наслідки травми зі сторони опорно-рухового апарату: перекіс тазу за рахунок підвивиху в правому кульшовому суглобі, двухсторонній коксартоз: правого - ІV рентгенологічного ступеню; зліва - І рентгенологічного ступеню, які значно обмежують функцію статики та ходьби. Коксартроз ІV ступеню справа потребує ендопротезування. Таким чином, травма перенесена ОСОБА_2 28.10.2008 року, та її наслідки, значно погіршили загальний стан потерпілої і спричинили потребу у ендопротезуванні (заміні штучним суглобом правого кульшового суглобу), тривалому реабілітаційному лікуванні, постійному медикаментозному і санаторно-курортному лікуванні по профілю ортопедії. Довготривале перебування ОСОБА_2 на стаціонарному та амбулаторному лікуванні в період з 28.10.2008 року до теперішнього часу знаходиться в причинному зв'язку з тілесними ушкодженнями, отриманими нею 28.10.2008 року при ДТП (а.с.138-143 т.1).

Позивач на підтвердження розміру завданої матеріальної шкоди, а саме своїх витрат на лікування травми, отриманої нею під час ДТП, яке сталось 28.10.2008 року, надала суду фіскальні чеки щодо придбання лікарських препаратів на загальну суму 61923,00 грн., які датовані 2014-2015 роками (а.с.26-31, т.1).

При визначенні розміру матеріальної шкоди суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги витрати позивачки на оплату кульшавого суглобу в розмірі 44000 грн., що підтверджено оригіналом фіскального чеку від 09.01.2015 року (а.с.31 т.1), оскільки дані витрати пов'язані з перенесеною 28.10.2008 року травмою під час ДТП та здійсненні для лікування її наслідків (а.с.138-142 т.1).

Щодо витрат на придбання ліків, суд зробив правильний висновок, що витрати на лікування, пов'язані із травмами, отриманими під час ДТП у 2008 році та їх наслідками не підтверджені належними та допустимими доказами, а витрати, понесені у 2014-2015 роках не пов'язані з тілесними ушкодженнями отриманими потерпілою під час ДТП, яка сталась 28.10.2008 року. Такий висновок ґрунтується на висновку судової медичної експертизи від 26.04.2017 року (т.1 а.с.185-192).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я (ст.23 ЦК України). Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Розмір моральної шкоди визначений судом першої інстанції із урахуванням роз'яснень, які містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». При цьому суд взяв до уваги характер та обсяг заподіяних позивачці моральних і фізичних страждань, їх тривалість, стан здоров'я потерпілої, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках.

Рішення ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права і залишається без змін. Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389 - 391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 жовтня 2018 року без змін.

Постанованабирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча: Судді: