ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/305/19 Справа № 179/1559/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Т.А. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2017 року та на додаткові рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області суду від 14 липня 2017 року та від 01 вересня 2017 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткове рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на спільне майно подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності.

В обґрунтування позовних вимог, які уточнювалися в ході розгляду справи, посилалася на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 13 грудня 1996 року, від якого вони мають дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вказувала, що за період шлюбу ними було придбано майно:

-домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та присадибну земельну ділянку загальною площею 0,5318 га за цією ж адресою;

-легковий автомобіль М-2140, д/н НОМЕР_4;

-легковий автомобіль НОМЕР_1;

-легковий автомобіль LADA 4D;

-причеп легковий ПГА-1, д/н НОМЕР_2;

-трактор колісний МТЗ-80, д/н НОМЕР_3.

Позивач зазначала, що нажите за час шлюбу майно є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, тому кожен із подружжя має рівні частки, але оскільки після розірвання шлюбу з нею проживають їхні діти, вона вважає, що її частку у спільній сумісній власності необхідно збільшити. На підставі наведеного позивач просила визнати об'єктами права спільної сумісної власності сторін вищевказане майно та розділити його шляхом визнання за нею права власності на 3/4 частки домоволодіння та земельної ділянки, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, припинивши право власності відповідача на 3/4 частини вказаного майна, а також визнати за нею право власності на грошові кошти у сумі 4000 грн., отримані від продажу легкового автомобіля LADA 4D, 2009 року випуску. За відповідачем просила визнати право власності на 1/4 частину спірного домоволодіння та земельної ділянки, а також право власності на причеп легковий ПГА-1, д/н НОМЕР_2, 2005 року випуску; трактор колісний МТЗ-80, д/н НОМЕР_3, 1997 року випуску; грошові кошти отримані за продажу автомобіля НОМЕР_4, 1977 року випуску та автомобіля НОМЕР_1, 1995 року випуску. Судові витрати просила покласти на відповідача (а.с.53-59).

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 14.07.2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, що складається з: А - будинок; а, а1 - прибудови, Б - сарай; В - гараж; в - прибудова; Ж - шийка погреба; ПГ - погріб; Я- яма; Е - вбиральня. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат (а.с.74-77).

Додатковим рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2017 року визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,5318 га, переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,25 га та ведення особистого підсобного господарства 0,2818 га, розташованою по АДРЕСА_1, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ДП від 29 січня 1998 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Першотравенської сільської ради № 6 від 28.05.1993 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за Мд № 3685 (а.с.78-79).

Додатковим рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2017 року визнано об'єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступне майно:

- автомобіль М-2140, д/з НОМЕР_4, 1977 р.в., свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5;

- автомобіль ВАЗ 21043, д/з НОМЕР_1, 1995 р.в., свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_6;

- причіп легковий ПГА-1, д/з НОМЕР_1, 2005 р.в., свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7;

- трактор колісний МТЗ-80, д/з НОМЕР_3, 1997 р. в., свідоцтво НОМЕР_9, заводський номер НОМЕР_8.

Розділено майно, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину:

-житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, що складається з: А - будинок; а, а1 - прибудови, Б - сарай; В - гараж; в - прибудова; Ж - шийка погреба; ПГ - погріб; Я- яма; Е - вбиральня;

-земельної ділянки площею 0,5318 га, переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,25 га та ведення особистого підсобного господарства 0,2818 га, розташована по вул. Центральна, 71-А, с. Першотравенка Магдалинівського району Дніпропетровської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ДП від 29 січня 1998 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Першотравенської сільської ради № 6 від 28.05.1993 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за Мд № 3685.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на:

- автомобіль М-2140, д/з НОМЕР_4, 1977 р.в., свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5;

- автомобіль ВАЗ 21043, д/з НОМЕР_1, 1995 р.в., свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_6;

- причеп легковий ПГА-1, д/з НОМЕР_1, 2005 р.в., свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7;

- трактор колісний МТЗ-80, д/з НОМЕР_3, 1997 р. в., свідоцтво НОМЕР_9, заводський номер НОМЕР_8 (а.с. 98-99).

На вищевказане судове рішення від 14 липня 2017 року та на додаткові рішення суду від 14 липня 2017 року та від 01 вересня 2017 року позивачем ОСОБА_5 подано апеляційні скарги, в яких, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з'ясування, порушення норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_5 просила їх скасувати та ухвалити нове рішення у справі, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі. (а.с. 82-87, 162-168).

ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на додаткове рішення Магдалинівського районного суду від 14 липня 2017 року, в якому, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати за ним особисте право власності на земельну ділянку площею 0,5318 га, переданою для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,25 га та ведення особистого підсобного господарства 0,2818 га, розташованої по АДРЕСА_1, згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ДП від 29 січня 1998 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Першотравенської сільської ради № 6 від 28.05.1993 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за Мд № 3685 (а.с.107-112).

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2, в якому зазначила, що до спірних правовідносин місцевий суд правильно застосував норми ч.1 ст. 120 ЗК України та положення ст. 377 ЦК України, оскільки будучи власником 1/2 частини житлового будинку, вона є власником відповідної частини земельної ділянки (а.с.127-132).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, додаткових рішень суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на додаткове рішення від 01 вересня 2017 року підлягає частковому задоволенню, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення суду від 14 липня 2017 року та на додаткове рішення суду від 14 липня 2017 року слід залишити без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткове рішення суду від 14 липня 2017 року слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з положенням ч.2 ст. 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 13 грудня 1996 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2017 року, яке набрало законної сили 08 травня 2017 року (а.с.9, 212-214).

Від шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10, 11).

У шлюбі 28 березня 2000 року сторони набули право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, яке було зареєстроване за ОСОБА_2 (а.с. 19).

Згідно висновку від 23 вересня 2015 року, складеного ТОВ "Агенство нерухомості "Базис" на замовлення ОСОБА_1, ринкова вартість вищевказаного нерухомого майна становить 210 000 грн без ПДВ (а.с.24).

Інвентаризаційна вартість вказаного житлового будинку згідно інформації КП "Магдалинівське БТІ" становить 66800 грн. (а.с.48).

Згідно державного акту про право власності на землю серії ДП від 29 січня 1998 року за ОСОБА_2 зареєстровано земельну ділянку площею 0,5318 га, передану для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель - 0,25 га та ведення особистого підсобного господарства - 0,2818 га, розміщену на території АДРЕСА_1.

Вказаний державний акт видано на підставі рішення виконавчого комітету Першотравенської сільської ради № 6 від 28 травня 1993 року(а. с. 19).

Згідно висновку по ринкову вартість земельної ділянки від 23 вересня 2015 року, складеного ТОВ "Агенство нерухомості "Базис" на замовлення ОСОБА_1, ринкова вартість земельної ділянки площею 0,5318 га, з яких для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель - 0,25 га та ведення особистого підсобного господарства - 0,2818 га, складає 61 000 грн. без ПДВ (а.с.25)

Крім того, сторонами не заперечувалося, що у шлюбі було придбано рухоме майно, а саме:

-автомобіль М-2140, д/н НОМЕР_4;

-легковий автомобіль НОМЕР_1;

-причеп легковий ПГА-1, д/н НОМЕР_2;

-трактор колісний МТЗ-80, д/н НОМЕР_3.

Виходячи з доказів по справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що вищевказане майно є спільною сумісною власністю сторін, як подружжя, нерухоме майно поділив, виходячи з принципу рівності часток сторін у цьому майні, а транспортні засоби виділив відповідачу, однак повністю погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з"ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч.1,2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Матеріали справи не місять доказів вартості автомобіля М-2140, д/н НОМЕР_4, 1977 року випуску та легкового автомобіля НОМЕР_1, 1995 року випуску.

Із заперечень відповідача на позовну заяву та пояснень сторін вбачається, що вказані транспортні засоби були передані у постійне користування та розпорядження іншим особам, а грошові кошти були витрачені подружжям ОСОБА_1 в інтересах сім'ї.

Обставини щодо продажу автомобіля НОМЕР_4, 1977 року випуску та автомобіля НОМЕР_1, 1995 року випуску підтвердила і позивач, зазначивши у позовній заяві щодо залишення за позивачем отриманих ними грошових коштів від реалізації цих транспортних засобів.

Вказані обставини не заперечувалися позивачем під час розгляду справи по суті. Під час апеляційного розгляду справи позивач ОСОБА_1 зазначила, що між нею та відповідачем на теперішній час вже немає спору щодо зазначених автомобілів та грошових коштів за їх продаж.

Розглядаючи по суті даний спір, суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув та не надав їм оцінку, а тому дійшов помилкового висновку, виділивши відповідачу в порядку поділу майна подружжя зазначені транспортні засоби.

Під час розгляду справи в апеляційному суді позивач зазначила щодо наявності спору щодо рухомого майна між нею та відповідачем - лише щодо причепу легкового ПГА-1, д/н НОМЕР_2 та трактора колісного МТЗ-80, д/н НОМЕР_3.

Згідно повідомлення відділення ДАІ Магдалинівського району № від 18 березня 2015 року та згідно повідомлення Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області від 02 квітня 2015 року вищевказане майно зареєстроване за відповідачем (а.с.21-22).

Відповідач в судовому засіданні в апеляційному суді визнав, що причеп легковий ПГА-1, д/н НОМЕР_2 та трактор колісний МТЗ-80, д/н НОМЕР_3 були придбані в період шлюбу сторін, вони є в наявності та знаходяться у нього.

Таким чином, виходячи із принципу рівності часток подружжя у нажитому ними майні, колегія суддів вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2, за кожним, право власності на 1/2 частину причепу легкового ПГА-1, д/з НОМЕР_1, 2005 р.в., свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7 та на 1/2 частину трактору колісного МТЗ-80, д/з НОМЕР_3, 1997 р. в., свідоцтво НОМЕР_9, заводський номер НОМЕР_8.

Щодо позовних вимог позивача про поділ житлового будинку шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на 3/4 його частини та за ОСОБА_2 на 1/4 частину, колегія суддів зауважує наступне.

Згідно ч.3,4 ст.70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Заявляючи вимоги про відступлення від засад рівності часток у майні подружжя під час поділу нажитого у шлюбі домоволодіння, позивач посилалась на те, що з нею проживають діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с., а.с. 10, 11, 57).

Слід зазначити правові підстави для відступу від засад рівності часток подружжя під час поділу спірного домоволодіння та земельної ділянки, які є об'єктом спільної сумісної власності подружжя відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2, за кожним окремо, права власності на 1/2 частину:

- житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, що складається з: А - будинок; а, а1 - прибудови, Б - сарай; В - гараж; в - прибудова; Ж - шийка погреба; ПГ - погріб; Я- яма; Е - вбиральня в порядку поділу майна подружжя,

- земельної ділянки площею 0,5318 га, переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,25 га та ведення особистого підсобного господарства 0,2818 га, розташованої по АДРЕСА_1, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ДП від 29 січня 1998 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Першотравенської сільської ради № 6 від 28.05.1993 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за Мд № 3685.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно того, що за нею має бути визнано право власності на 3/4 частини вказаних домоволодіння та земельної ділянки для його обслуговування у зв"язку з тим, що з нею проживають діти від шлюбу з відповідачем, є безпідставними та не грунтуються на законі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо відсутності підстав визнання за позивачем права власності на 1/2 частину земельної ділянки, виділеної для обслуговування жилого будинку є необгрунтованими.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення суду від 14 липня 2017 року та на додаткове рішення суду від 14 липня 2017 року слід залишити без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткове рішення суду від 14 липня 2017 року залишити без задоволення, апеляційна скарга ОСОБА_1 на додаткове рішення суду від 01 вересня 2017 року підлягає частковому задоволенню, а додаткове рішення суду від 01 вересня 2017 року частковому скасуванню в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на причеп легковий ПГА-1, д/н НОМЕР_2 та трактор колісний МТЗ-80, д/н НОМЕР_3 з ухваленням в цій частині нового рішення про визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2, за кожним окремо, право власності на 1/2 частину причепу легкового ПГА-1, д/з НОМЕР_1, 2005 р.в., свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7 та на 1/2 частину трактору колісного МТЗ-80, д/з НОМЕР_3, 1997 р. в., свідоцтво НОМЕР_9, заводський номер НОМЕР_8.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2017 року та на додаткове рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2017 року - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткове рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2017 року - залишити без задоволення.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2017 року та додаткове рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2017 року - залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2017 року - задовольнити частково.

Додаткове рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від від 01 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на спільне майно подружжя - скасувати частково в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на причеп легковий ПГА-1, д/з НОМЕР_1, 2005 р.в., свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7; трактор колісний МТЗ-80, д/з НОМЕР_3, 1997 р. в., свідоцтво НОМЕР_9, заводський номер НОМЕР_8.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину:

причепа легковий ПГА-1, д/з НОМЕР_1, 2005 р.в., свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7;

трактора колісного МТЗ-80, д/з НОМЕР_3, 1997 р. в., свідоцтво НОМЕР_9, заводський номер НОМЕР_8.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину:

причепа легковий ПГА-1, д/з НОМЕР_1, 2005 р.в., свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7;

трактора колісного МТЗ-80, д/з НОМЕР_3, 1997 р. в., свідоцтво НОМЕР_9, заводський номер НОМЕР_8.

В іншій частині додаткове рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від від 01 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді