Ухвала

30 січня 2019 року

м. Київ

справа № 713/489/18

провадження № 61-1541ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Мартєва С. Ю., вирішуючи питання про відкриття провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 27 липня 2018 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 04 грудня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб: Мигівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, про усунення перешкоди в користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила суд усунути їй перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом зобов'язання відповідача не залишати свій автомобіль, інші транспортні засоби чи майно на належній їй земельній ділянці біля житлового будинку на АДРЕСА_1.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 27 липня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач не надав належних та допустимих доказів (правовстановлюючих документів) належності їй на праві власності чи користування спірної земельної ділянки, а отже, і порушення її права користування земельною ділянкою відповідачем.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 04 грудня 2018 року рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 27 липня 2018 року залишено без змін.

У касаційній скарзі, яка надійшла до Верховного Суду у січні 2019 року, ОСОБА_1 просить скасувати рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 27 липня 2018 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 04 грудня 2018 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням судами норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини у справах Lavages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Право заявника на апеляційний перегляд справи було забезпечено.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Враховуючи зазначене, Верховний Суд приходить до висновку, що касаційна скарга не містить обставин, визначених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанцій, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована у розділі «Загальні положення» цього Кодексу, яка поширюється і на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому суд дослідив та взяв до уваги предмет позову, складність справи, значення справи для сторін і суспільства.

Підстави, передбачені статтею 411 ЦПК України, для скасування судових рішень, що оскаржуються, у касаційній скарзі не зазначені.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи, що судові рішення, які оскаржуються, прийняті у малозначній справі, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 27 липня 2018 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 04 грудня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб: Мигівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, про усунення перешкоди в користуванні земельною ділянкою.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ю. Мартєв