Справа № 159/1663/18
Провадження № 6/159/48/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

з участю:

секретаря судового засідання Гусар Т.М.,

розглянувши подання головного державного виконавця Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Степанюк Т.М про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань, -

в с т а н о в и в :

Головний державний виконавець Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Степанюк Т.М. звернулась в суд з поданням про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань.

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні у Ковельському міськрайонному відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження № 56938533 від 07.08.2018 року з примусового виконання виконавчого листа, що видав Ковельський міськрайонний суду Волинської області від 06.07.2018 по справі №159/1663/18 (провадження №2/159/651/18) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу за договором позики в розмірі 15000 доларів США, що еквівалентно до національної валюти України сумі 394500,00 гривень, та судового збору в сумі 3945 гривень.Боржник в добровільному порядку дане рішення не виконує, а вжиті до боржника заходи примусового виконання судового рішення не принесли позитивного результату, внаслідок чого рішення суду залишається невиконаним, борг не сплачений. В ході виконання зазначеного рішення суду державним виконавцем встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований паспортом громадянина України для виїзду.

Зважаючи на викладене, державний виконавець просить суд винести ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до виконання своїх зобов`язань, покладених на нього рішенням Ковельського міськрайонного суду від 25.05.2018 року по справі №159/1663/18 (провадження №2/159/651/18) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу за договором позики в розмірі 15000 доларів США, що еквівалентно до національної валюти України сумі 394500,00 гривень, та судового збору в сумі 3945 гривень.

В судове засідання по розгляду даного подання головний державний виконавець Степанюк Т.М. не з`явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд подання у її відсутності, внесене подання підтримала повністю з підстав, викладених в ньому та просила його задовольнити.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши приєднані до подання матеріали, прийшов до висновку про те, що вказане подання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожен, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

З огляду на дану норму Конституції України, слід прийти до висновку, що обмеження особи права вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, є обмеженням її конституційного права на свободу пересування, гарантованого державою.

Згідно вимог п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Разом з тим, згідно вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до вимог ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем.

Зважаючи на викладені правові норми, слід прийти до висновку, що першочерговими заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; звернення стягнення на майно (майнові права боржника).

Згідно ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон (тимчасово відмовлено у видачі паспорта, затримано чи вилучено паспорт) у разі якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання, а також якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Сукупний аналіз вказаних норм законодавства дає підстави для висновку, що обмеження особи у праві виїзду за кордон як певного виду санкції має ґрунтуватись на доведенні: 1) факту ухилення боржника від виконання судового рішення; 2) неможливості чи складності виконання такого рішення.

Під час розгляду подання встановлено наступне.

З доданих до подання документів вбачається, що 07.08.2018 року головним державним виконавцем Ковельського МРВ ДВС ГТУЮ у Волинській області відкрито виконавче провадження на підставі виданого 06.07.2018 року Ковельським міськрайонним судом виконавчого по справі №159/1663/18 (провадження №2/159/651/18) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу за договором позики в розмірі 15000 доларів США, що еквівалентно до національної валюти України сумі 394500,00 гривень, та судового збору в сумі 3945 гривень.

Цього ж дня 07.08.2018 року, а також 18.09.2018 року головним державним виконавцем здійснено виклик боржника на 13.08.2018 року та відповідно на 20.09.2018 року з одночасним покладенням обов`язку про необхідність подання ряду інформації. Проте, доказів про отримання ОСОБА_1 цих викликів, як і постанови про відкриття виконавчого провадження, матеріали подання не містять.

Згідно наданої Колодяжненською сільською радою Ковельського району інформації від 21.08.2018 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , однак, за вказаною адресою фактично не проживає.

Під час виїзду головним державним виконавцем 18.09.2018 року за вищевказаною адресою, встановити дійсне місце проживання боржника не видалось можливим.

Іншими вжитими головним державним виконавцем заходами встановлено відсутність у боржника транспортних засобів, сільськогосподарської техніки, земельних ділянок, на яке можливо звернути стягнення. Боржник фізичною особою-підприємцем не зареєстрований, пенсії не отримує, за трудовим та цивільно-правовим договором не працює, джерел доходів на даний час не має.

За інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно боржника постановою головного державного виконавця Ковельського МРВ ДВС від 07.08.2018 року накладено арешт.

Згідно повідомлення УДМС України у Волинській області від 06.06.2019 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 04.02.2017 року, однак, відомості про перетинання державного кордону України боржником ОСОБА_1 в базі даних Прикордонної служби України не виявлено.

Таким чином, під час розгляду подання судом встановлено, що з моменту відкриття виконавчого провадження головним державним виконавцем вчинялись певні виконавчі дії, спрямовані на виконання судового рішення.

Факт невиконання судового рішення боржником є очевидним, проте сама по собі заборгованість за виконавчим документом або відсутність зі сторони боржника дій стосовно добровільного погашення заборгованості не можуть свідчити про його ухилення від виконання покладеного на нього зобов`язання.

Окрім цього, ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 08.07.2019 року, за поданням головного державного виконавця, звернуто стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_2 , право власності на яке не зареєстроване в установленому порядку, - що дає можливість державному виконавцю реалізувати таке майно в рахунок погашення заборгованості по згаданому виконавчому провадженні.

Щодо наявності у боржника закордонного паспорту, то, з огляду на те, що за межі України ОСОБА_1 не виїжджав, суд не має підстав вважати запропоноване державним виконавцем обмеження дієвим заходом, який би дійсно сприяв погашенню заборгованості, або слугував ефективним засобом для виконання судового рішення.

Таким чином, сукупність необхідних для встановлення запропонованого держаним виконавцем обмеження підстав у справі не доведена.

Зважаючи на викладене вище, суд прийшов до висновку про відсутність підстав вважати, що боржник свідомо ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням іншого органу (посадової особи), а вжиті державним виконавцем заходи по примусовому виконанню цих зобов`язань вичерпані та не принесли позитивного результату.

За таких обставин обмеження ОСОБА_1 у праві вільно залишати територію України позбавлене законних підстав та є прямим порушенням його конституційного права.

Таким чином, доводи подання є необґрунтованими, а відтак підстави для його задоволення відсутні.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, на підставі ст. 33 Конституції України, ст.ст. 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», суд -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні подання головного державного виконавця Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Степанюк Т.М. про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

ГоловуючийП. Ю. Бойчук