ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5446/19 Справа № 2-о/11/11 Суддя у 1-й інстанції - Дігтярь Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2011 року

у цивільній справі за заявою прокурора Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, заінтересована особа - Верхньодніпровська державна нотаріальна контора, про визнання спадщини після померлої ОСОБА_3 відумерлою, -

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2011 року прокурор Верхньодніпровського району Дніпропетровської області звернувся з вищезазначеним позовом в інтересах держави, посилаючись на те, що на території Мишуринрізької сільської ради виявлені випадки використання земельних ділянок, що належать померлим громадянам.

Так, ОСОБА_3 належала на праві власності земельна ділянка на території Мишуринрізької сільської ради. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, спадкоємцями земельна ділянка не використовується.

Оскільки пройшов достатній період часу для прийняття спадщини родичами померлої, але вони цим не скористалися, просив визнати спадщину після померлоі ОСОБА_3 відумерлою. Земельну частку (пай), розташовану на території Мишуринрізької сільської ради, загальною площею 4,41 в умовних кадастрових гектарах, що належала ОСОБА_3 на підставі Сертифікату на земельну частку (пай) серії ДП № 0110295 від 05 лютого 1997 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), передати Мишуринрізькій територіальній громаді Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2011 року визнано спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , яка скадається з земельної ділянки загальною площею 4,41 умовних кадастрових гектара, яка розташована на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, відумерлою.

Передано земельну частку (пай), розташовану на території Мишуринрізької сільської ради, загальною площею 4,41 в умовних кадастрових гектарах, що належала ОСОБА_3 на підставі Сертифікату на земельну частку (пай) серії ДП № 0110295 від 05 лютого 1997 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), Мишуринрізькій територіальній громаді Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви про визнання спадщини відумерлою.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем померлої ОСОБА_3 та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, до складу якої входить спірна земельна ділянка, однак оскаржуване рішення суду позбавляє його можливості розпорядження земельною ділянкою.

Керівник Жовтоводської місцевої прокуратури подав відзив на апеляційну скаргу, згідно з яким підтримав рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копію актового запису про смерть № 4 від 08.01.2001року.

На день смерті проживала одна, що підтвердується довідкою Мишурінрізької сільської ради № 74 від 27.01.2011 року.

ОСОБА_3 належала на праві власності земельна ділянка, розташована на території Мишуринрізької сільської ради за межами населеного пункту, загальною площею 4,41 умовних кадастрових гектарах, що підтверджується сертифікатом на земельну частку (пай) серії ДП № 0110295 , зареєстрованим 5 лютого 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай).

Задовольняючи заяву прокурора Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, суд першої інстанції, керуючись ст.ст.1220, 1270, 1272, 1277 ЦК України, виходив з того, що строк на прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 скінчився ще 06.07.2001 року, з заявою про прийняття спадщини до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори ніхто зі спадкоємців не звернувся, тому вважав можливим визнати спадщину після померлої ОСОБА_3 у вигляді земельної ділянки відумерлою та передати земельну ділянку Мишуринрізькій сільській раді.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком з огляду на наступне.

Як роз`яснено в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Тобто, оскільки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до спірних правовідносин повинні застосовуватись положення актів цивільного законодавства, які чинні на момент їх виникнення, а саме ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини першої статті 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави в силу закону.

Враховуючи, що прокурор звернувся до суду із заявою про визнання відумерлою спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла до набрання чинності ЦК України 2004 року, а ЦК УРСР 1963 року не було передбачено визнання спадщини відумерлою, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам законності.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у Постанові від 19.09.2018 року у справі № 530/61/14-ц та у Постанові від 27.12.2018 року у справі № 530/62/14-ц.

Крім того, судом першої інстанції не з`ясовано коло спадкоємців померлої та не залучено їх до участі у справі, зокрема апелянта. Суд апеляційної інстанції позбавлений такої процесуальної можливості.

З огляду на зазначене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви прокурора Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області про визнання спадщини відумерлою.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2011 року - скасувати і ухвалити нове.

Відмовити у задоволенні заяви прокурора Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, заінтересована особа - Верхньодніпровська державна нотаріальна контора, про визнання спадщини після померлої ОСОБА_3 відумерлою.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова