Справа № 159/2289/18 Провадження № 22-ц/802/279/19 Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк В. Ф.
Категорія: 32 Доповідач: Русинчук М. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

06 лютого 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Русинчука М.М., перевіривши апеляційну скаргу відповідача Державної казначейської служби України на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у Волинській області, Державної казначейської служби України, прокуратури Волинської області, Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства і прокуратури,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_2 163 812 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства і прокуратури відмовлено.

В апеляційній скарзі Державна казначейська служба України, покликаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила оскаржуване рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Одночасно в поданій апеляційній скарзі відповідачем Державною казначейською службою України було заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на зазначене рішення суду першої інстанції.

Своє клопотання відповідач мотивував тим, що на учасника процесу без статусу юридичної особи не може покладатися обов'язок зі сплати судового збору, оскільки це суперечить вимогам Закону, а тому держава Україна в особі Державної казначейської служби України, як апелянт у справі, не є платником судового збору в даному випадку. Крім того, відповідач, покликаючись на постанову Об'єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 20 червня 2018 року у справі № 914/1748/17, вказував на те, що позивач при зверненні до суду з даним позовом не сплачував судового збору, оскільки був звільнений від його сплати згідно з пунктом 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», а тому не може підлягати сплаті судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Однак, заявлене відповідачем клопотання до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Частиною третьою цієї статті передбачено, що з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, допускається, коли: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

При цьому звільнення, відстрочення або зменшення сплати судового збору може бути лише особам у разі, якщо вони виступають у процесуальному статусі позивачів, а не відповідачів.

Оскільки Державна казначейська служба України є відповідачем у даній справі, відтак, дія вказаної норми на нього не розповсюджується.

Крім цього, предметом заявленого позивачем позову не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Покликання відповідача на те, що держава Україна в особі Державної казначейської служби України не має статусу юридичної особи, а тому остання не зобов'язана сплачувати судовий збір за подання апеляційної скарги, до уваги не приймаються, оскільки відповідачем у даній справі є не держава Україна, а Державна казначейська служба України, яка відповідно до Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в Казначействі і банках.

Слід також зазначити, що безпідставними є покликання відповідача на постанову Об'єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 20 червня 2018 року у справі № 914/1748/17 у якій, як вказує апелянт, висловлено позицію про те, що звільнення скаржника від сплати судового збору в апеляційній та касаційній інстанціях відбувається у разі, якщо позивач по справі не сплачував судовий збір за подання позову, оскільки у даній постанові йде мова про звільнення саме позивача, а не відповідача, від сплати судового збору в апеляційній та касаційній інстанціях, якщо він був звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви згідно із статтею 3 Закону України «Про судовий збір».

За таких обставин, враховуючи відсутність встановлених законом підстав для звільнення від сплати судового збору, в задоволенні клопотання відповідача Державної казначейської служби України про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції слід відмовити.

У зв'язку з наведеним, відповідачу потрібно сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року з наступними змінами до цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Оскільки вимога про відшкодування моральної шкоди визначена у грошовому вимірі, тому це є вимога майнового характеру.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07 грудня 2017 року №2246-VIII прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2018 року встановлений в розмірі 1 762 грн, а тому мінімальна ставка судового збору для фізичних осіб, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, становить 704,80 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб), а максимальна ставка 8 810 грн (5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Розмір ставки судового збору, що підлягала сплаті при поданні даної позовної заяви майнового характеру як для фізичної особи, хоча позивач і був звільнений від сплати судового збору при поданні позовної заяви, становив 1 638,12 грн, що становить 1% від ціни позову 163 812 грн.

Відповідно до підпункту 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Виходячи з розміру ставки, що підлягала сплаті при поданні даної позовної заяви майнового характеру - 1 638,12 грн, сума судового збору, яка підлягала сплаті відповідачем Державною казначейською службою України за подання даної апеляційної скарги на рішення суду становить 2 457,18 грн (1 638,12 грн х 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви).

Оплату судового збору слід проводити за такими реквізитами: одержувач - УК у м. Луцьку /м. Луцьк/ 22030101; код одержувача: 38009628; банк одержувача: Казначейство України (ЕАП); код банку (МФО) 899998; рахунок одержувача: 0003; призначення платежу:*;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір за позовом ОСОБА_2, Волинський апеляційний суд.

На підтвердження оплати судового збору до Волинського апеляційного суду необхідно надати оригінал квитанції про оплату.

Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати відповідачу строк - десять днів з дня вручення копії даної ухвали для усунення вказаного недоліку.

Керуючись статтею 8 Закону України «Про судовий збір», частинами 1, 3 статті 136, частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 357 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання відповідача Державної казначейської служби України про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2018 року у даній справі відмовити.

Апеляційну скаргу відповідача Державної казначейської служби України на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2018 року у даній справі залишити без руху та надати йому строк для усунення вказаного недоліку - десять днів з дня вручення копії даної ухвали.

У разі невиконання вимог суду апеляційна скарга буде визнана неподаною й повернута особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя