Ухвала

07 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 686/1436/18

провадження № 61-2797ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, подану адвокатом ОСОБА_2, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Хмельницької області від 21 серпня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки вона подана з пропуском строку встановленого статтею 390 ЦПК України.

Згідно з частинами першою-другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Із Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що оскаржувана заявником постанова прийнята апеляційним судом Хмельницької області

21 серпня 2018 року. Повний текст постанови складено 22 серпня 2018 року.

Таким чином, останнім днем оскарження є 21 вересня 2018 року.

Касаційну скаргу подано до Верховного Суду представником

ОСОБА_1 ? адвокатом ОСОБА_2 через засоби поштового зв'язку 31 січня 2019 року та заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Клопотання мотивовано тим, що представник ОСОБА_1 ? адвокат ОСОБА_2 вперше звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою

21 вересня 2018 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження, встановленого частиною першою статті 390 ЦПК України. Ухвалою Верховного Суду від 08 січня 2018 року касаційну скаргу повернуто заявнику, з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України, та роз'яснено, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення. На підтвердження вказаного заявником надано супровідний лист та копію ухвали Верховного Суду від 08 січня

2018 року.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Із матеріалів касаційного провадження вбачається, що представник ОСОБА_1 ? адвокат ОСОБА_2 вперше звернувся до Верховного Суду через засоби поштового зв'язку 22 вересня 2018 року із касаційною скаргою на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Хмельницької області від 21 серпня 2018 року, тобто з пропущенням строку на касаційне оскарження, встановленого статтею 390 ЦПК України.

Аналіз причин, вказаних в клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень свідчить, що вони не можуть бути визнані поважними, оскільки заявником не наведено та не надано доказів на підтвердження поважності причин пропуску цього строку при поданні касаційної скарги до Верховного Суду 22 вересня 2018 року.

Таким чином, заявнику слід надіслати на адресу суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, навести інші поважні причини пропуску цього строку та надати відповідні докази на підтвердження поважності причин пропуску строку до 22 вересня 2018 року (дати первісного звернення заявника до Верховного Суду із касаційною скаргою).

У підтвердження наведених обставин пропуску строку заявник має надати відповідні докази в оригіналах або завірені в установленому порядку їх копії, якими можуть бути оригінал поштового конверту, довідка із суду, поштового відділення зв'язку тощо, або навести інші підстави з відповідними доказами.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповноважними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

У порушення вимог пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України, заявником не надано копій скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Пунктом 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України визначено, що до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Враховуючи викладене, заявнику необхідно надати суду копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

У порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

У касаційній скарзі представником ОСОБА_1 ? адвокатом

ОСОБА_2 заявлено клопотання про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги, посилаючись на частини першу-другу статті 8 Закону України «Про судовий збір».

У клопотанні заявник посилається на те, що відповідно до довідок УПФ та ДВС, які є у матеріалах справи, дохід ОСОБА_1 у місяць становить 1 500,00 грн, і коштів вистачає лише на оплату комунальних послуг, ліків та харчування. Крім того, ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 27 червня 2018 року ОСОБА_1 було звільнено від сплати судового за подання апеляційної скарги, як малозабезпечену особу (додано копію ухвали).

Відповідно статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до вимог вказаної статті звільнення від сплати судового збору можливе за відповідним клопотанням сторони за наявності зазначених умов.

У статті 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (KREUZ v. POLAND, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

Наведені у клопотанні доводи не можна визнати такими, що унеможливлюють чи утруднюють сплату судового збору, оскільки заявником не надано належних доказів на підтвердження саме складного матеріального стану, які відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути підставою для звільнення від сплати судового збору, а безпідставне звільнення від сплати судового збору є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливих судових процедур і рівності учасників судового процесу перед законом.

З огляду на викладене, клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги задоволення не підлягає, а тому заявник має сплатити судовий збір у розмірі, визначеному підпунктом 7 пунктом 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.

Із постанови апеляційного суду Хмельницької області від 21 серпня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 (фізична особа) звернулася до суду першої інстанції у грудні 2017 року із позовними вимогами про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням ? кімнатою АДРЕСА_1 що належить їй на праві власності.

Тобто позивачем заявлено одну позовну вимогу немайнового характеру.

Підпунктом другим пункту першого частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла на момент звернення до суду першої інстанції) визначено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено з 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1 600,00 грн.

Враховуючи викладене, судовий збір до суду першої інстанції становить

640,00 грн, а за подання касаційної скарги слід сплатити 1 280,00 грн

(640,00 грн х 200 %) судового збору.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у

Печер. р-ні/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: 6007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання, яке подане адвокатом ОСОБА_2, про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Хмельницької області від 21 серпня 2018 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1, подану адвокатом ОСОБА_2, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Хмельницької області від 21 серпня 2018 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило