ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

06 лютого 2019 року

м. Харків

справа № 641/6783/18

провадження № 22-ц/818/794/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Кругової С.С., Маміної О.В.

за участю секретаря - Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач : ОСОБА_1

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гюнсел»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гюнсел» про зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування шкоди, з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Гюнсел» на ухвалу судді Московського районного суду м. Харків, постановлену 09 жовтня 2018 року, у складі судді Поліщук Т.В., в залі суду в місті Харкові,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гюнсел» про зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування шкоди.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харків від 09 жовтня 2018 року відкрито провадження у вказаній справі та справу призначено до розгляду.

В апеляційній скарзі директор ТОВ «Гюнсел» просить ухвалу суду першої інстанції скасувати з підстав порушення норм процесуального права в частині застосування правил підсудності.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу директор ТОВ «Гюнсел» вказує на порушення судом норм процесуального права. Зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державний реєстром юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань. Відповідачем у даній справі є ТОВ «Гюнсел». Отже, за загальними правилами підсудності, беручи до уваги основний предмет спору (основну вимогу), розгляд даної справи повинен відбуватися за місцезнаходженням відповідача. Крім того, звертає увагу суду на те, що відповідно до ч. 4 ст. 30 ЦПК України передбачено, що позови до перевізників, що виникають з договорів перевезення вантажів, пасажирів, багажу, пошти, пред'являються за місцезнаходженням перевізника.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга директора ТОВ «Гюнсел» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява ОСОБА_1 складена з дотриманням вимог ст.. 175 ЦПК України, підсудна Московському районному суду м. Харкова.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.

За загальним правилом, відповідно до ч.2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Стаття 28 ЦПК України визначає правила альтернативної підсудності за вибором позивача. Зокрема ч. 5 вказаної статті передбачає, що позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Крім того стаття 30 ЦПК України визначає правила виключної підсудності. Згідно ч.4 ст. 30 ЦПК України позови до перевізників, що виникають з договорів перевезення вантажів, пасажирів, багажу, пошти, пред'являються за місцезнаходженням перевізника.

Вирішуючи питання територіальної підсудності, слід з'ясовувати характер спірних правовідносин.

Матеріали справи свідчать про те, що предметом спірних правовідносин є захист порушених прав споживача, який має пільгу у вигляді безоплатного проїзду в автобусі по Україні як учасник бойових дій та стягнення моральної шкоди.

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12 квітня 1996 року № 5 роз'яснено, що оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин, між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

У п. 5 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що відповідно до ст.24 Закону споживачі за власним вибором звертаються до суду за місцем свого проживання, або за місцем знаходження відповідача, або за місцем заподіяння шкоди, або за місцем виконання договору. Жоден із цих судів не вправі відмовити у прийнятті позовної заяви або переслати її до іншого суду з мотивів непідсудності.

Колегія суддів вважає, що оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 стосуються захисту його порушених прав як споживача на безоплатний проїзд автобусом по Україні, то даний позов може бути подано за правилами альтернативної підсудності за вибором позивача.

Посилання відповідача на те, що дана справа не підсудна Московському районному суду м. Харкова відповідно до ч.4 ст. 30 ЦПК України, - не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки порушення прав ОСОБА_1 пов'язане не з договором перевезення, а із захистом його права, як споживача, особи, якій відмовлено в безоплатному проїзді автобусом по Україні.

За таких обставин підстав для скасування ухвали судді Московського районного суду міста Харкова, постановленої 09.10. 2018 року не вбачається.

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гюнсел» залишити без задоволення.

Ухвалу судді Московського районного суду м. Харків від 09 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.В. Маміна