У Х В А Л А

27 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № 756/8733/15-ц

Провадження № 14-473цс19

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Ткачука О.С.,

суддів: Анцупової Т.О, Бакуліної С.В., Британчука В.В., Власова Ю.Л., Гриціва М.І., Гудими Д.А., Данішевської В.І., Єленіної Ж.М., Золотнікова О.С., Кібенко О.Р., Князєва В.С., Лященко Н.П., Прокопенка О.Б., Пророка В.В., Рогач Л.І., Ситнік О.М., Уркевича В.Ю.

перевірила дотримання порядку передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури м. Києва, Київської місцевої прокуратури № 5 про звільнення майна з-під арешту за касаційною скаргою Заступника прокурора м. Києва на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 серпня 2016 року, та

У С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, уточнивши який зазначала, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20 травня 2014 року, частково зміненим і скасованим рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 квітня 2015 року, розподілено майно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнано ідеальні частки - по 1/2 частині кожного з подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишено майно в їхній спільній частковій власності.

В подальшому вона дізналася про наявність обтяження цього майна, накладенеОдинадцятою Київською державною нотаріальною конторою на підставі постанов органу досудового слідства від16, 17 та 30 травня 2011 року, 13 вересня 2011 року про накладення арешту на майно у кримінальній справі №55 -3532, порушеній 13 травня 2011 року відносно ОСОБА_2

Кримінальна справа в частині обвинувачення ОСОБА_2 , який є громадянином Республіки Молдова та затриманий на території останньої, була виділена в окреме провадження та передана до правоохоронних органів Республіки Молдова. Згодом вона дізналася про наявність виправдувального вироку відносно ОСОБА_2 , проте копії такого отримати не змогла.

Зазначаючи про порушення прав власника та посилаючись на положення ст. 41 Конституції Українита ст. 316, 319, 321, 391 ЦК України, ОСОБА_1 просила усунути їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном та зняти арешт, накладений на нерухоме майно згідно з переліком, яке перебуває у Оболонському та Печерському районах м. Києва.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 серпня 2016 року, позов ОСОБА_1 задоволено. Звільнено з-під арешту, накладеного Одинадцятою Київською державною нотаріальною конторою на підставі постанов органу досудового слідства у кримінальній справі № 55-3532, нерухоме майно згідно з переліком, яке перебуває у Оболонському та Печерському районах м. Києва.

У вересні 2016 року Заступник прокурора м. Києва подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 серпня 2016 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

05 жовтня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у зазначеній справі та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 березня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року, яким ЦПК України викладений у новій редакції.

Пункт 4 ч. 1 розд. ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

14 березня 2018 року Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду отримав справу за касаційною скаргою Заступника прокурора м. Києва на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 серпня 2016 року.

01 серпня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду призначив справу до судового розгляду.

21 серпня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду з посиланням на ч. 6 ст. 403 ЦПК України, яка передбачає, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.

Передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду посилалася на те, що касаційна скарга містить доводи щодо порушення судами правил предметної юрисдикції.

Велика Палата Верховного Суду вважає висновки колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду про наявність підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду згідно з ч. 6 ст. 403 ЦПК України помилковими з огляду на таке.

Відповідно до ч. 6 ст. 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.

Зі змісту касаційної скарги Заступника прокурора м. Києва вбачається, що останній не погоджується із судовими рішеннями, оскільки, на його думку, судами безпідставно застосовано закон, який не підлягав застосуванню до спірних правовідносин.

Наведені доводи касаційної скарги щодо підстав оскарження судових рішень не стосуються питань предметної юрисдикції спору, а зводяться лише до незгоди прокурора з рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року та ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 серпня 2016 року по суті спору, а відтак не є підставою для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі ч. 6 ст. 403 ЦПК України.

За таких обставин Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для прийняття справи до розгляду та повертає її на розгляд Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Керуючись статтями 389, 403, 404 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

У Х В А Л И Л А:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури м. Києва, Київської місцевої прокуратури № 5 про звільнення майна з-під арешту за касаційною скаргою Заступника прокурора м. Києва на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 серпня 2016 року - повернути на розгляд до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Направити учасникам справи копії цієї ухвали для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.С. Ткачук

Судді: Т.О. Анцупова О.Р. Кібенко

С.В. Бакуліна В.С Князєв

В.В. Британчук Н.П. Лященко

Ю.Л. Власов О.Б. Прокопенко

М.І. Гриців В.В. Пророк

Д.А. Гудима Л.І. Рогач

В.І. Данішевська О.М. Ситнік

Ж.М. Єленіна В.Ю. Уркевич

О.С. Золотніков