Справа № 362/2994/19
Провадження № 2-о/362/95/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2019 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Ковбеля М.М.,

за участю секретарів - Чорної М.В., Лагути І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області про встановлення факту що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 звернувся до суду з даною заявою, якою просить встановити факт, що його баба ОСОБА_2 станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України.

В обґрунтування вказаних вимог заявник зазначає, що ОСОБА_2 народилася в Азербайджанській РСР, де росла і надалі вчилася в школі. Після школи вступила в близькі стосунки з ОСОБА_3 , за якого в подальшому вийшла заміж. В 1963 році у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 народилася донька (мати заявника), ОСОБА_4 , в селі Махрузлу, Азербайджанської РСР ( Нагорний Карабах ). Сім`я жила в Азербайджанській РСР. В силу того, що сім`я мала традиційний устрій, ОСОБА_2 професійною діяльністю не займалася і виключно вела домашній побут, ростила і виховувала дитину. У роки перебудови (1987-1988 році) набув нової гостроти міжобщинний конфлікт між народами вірмен і азербайджанців, який торкався дуже широких верств суспільства в обох РСР. Епіцентром конфлікту був Нагорний Карабах , де проживала й ОСОБА_2 .

У 1989 році, у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 син - ОСОБА_1 .

Після народження ОСОБА_1 , у 1990 році родина ОСОБА_9 переїхала на постійне місце проживання на територію України, де і почали облаштовувати свій побут.

Однак, в 1992 році після закінчення активної фази Карабаського конфлікту і його переходу з військової в політичну площину, ОСОБА_2 разом з чоловіком приймають рішення повернутися на батьківщину в село Махрузлу, Азербайджан.

В судове засідання з`явився представник заявника, викладені в заяві вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області надав суду письмові пояснення від 01 серпня 2019 року, в яких просив у задоволенні заяви відмовити повністю, розгляд справи здійснити за участю представника, однак в судові засідання 01 серпня 2019 року, 14 серпня 2019 року та 29 серпня 2019 року представник не з`явився.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, показання свідка, дослідив, проаналізував та оцінив всі докази, що містяться в матеріалах справи в їх сукупності і дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , що підтверджується даними свідоцтва про народження. В графі «мати» свідоцтва про народження зазначена ОСОБА_7 .

ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується даними її свідоцтва про народження. В графі «мати» свідоцтва про народження зазначена ОСОБА_12 .

Таким чином, ОСОБА_2 є бабою ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 померла на території Республіки Азербайджан.

Заявник вказує, що ОСОБА_2 народилася в Азербайджанській РСР, після школи вийшла заміж за ОСОБА_3 . В 1963 році в подружжя народилася дочка - мати заявника ОСОБА_4 , в якої в 1989 році народився син - ОСОБА_1 .

В 1990 році, через військовий конфлікт сім`я ОСОБА_9 переїхала на постійне проживання до Васильківського району Київської області, де прожила до 1992 року.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , 1971 року народження, підтвердила факт постійного проживання ОСОБА_2 на території України станом на 24 серпня 1991 року за адресою: Київська область, Васильківський район, смт Калинівка, та пояснила що вона дійсно знала ОСОБА_2 , з якою вона познайомились в смт.Калинівка, Васильківського району Київської області, остання шукала помешкання для проживання, з нею була маленька дитина-хлопчик, приблизного віку як і її особиста дитина, вона надала їй прихисток, та допомогала по господарству.

Учасниками справи не надано жодного доказу на спростування зазначених обставин.

Згідно з частиною першою ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, перебування фізичної особи на утриманні, каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, реалізація права заявника на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України його баби станом на 24 серпня 1991 року, який має юридичне значення.

Згідно з частиною першою ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Відповідно до пункту 29 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, дід чи баба якої постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 цього Порядку (основні документи), а також документ, що підтверджує факт постійного проживання діда чи баби заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту та документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з дідом чи бабою, які постійно проживали на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

Відповідно до пункту 44 Порядку у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

В статті 77 Конституції (Основному Законі) Української Радянської Соціалістичної Республіки (в редакції станом на 24 серпня 1991 року) зазначено, що в Українській Радянській Соціалістичній Республіці є області: Вінницька, Волинська, Ворошиловградська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Кримська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Ровенська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька і Чернігівська.

Стаття 293 ЦПК України передбачає, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Встановлення факту постійного проживання на території України ОСОБА_2 породжує для заявника виникнення його законних прав та інтересів. В іншому порядку встановити даний факт і реалізувати права неможливо.

За таких обставин вимоги заявника обґрунтовані і суд вважає за необхідне встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Згідно з ч. 7 ст. 294 ЦПК України, в справах окремого провадження при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 12, 13, 18, 258, 263, 265, 293, 315, 496 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про громадянство України»,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_2 , баба ОСОБА_1 , постійно проживала на території України станом на 24.08.1991 р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.М. Ковбель