гСправа № 358/378/18 Провадження № 2-о/358/1/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2019 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Корбута В.М., за участю секретаря судового засідання Ведмеденко І.В., заявника ОСОБА_1 , представника заявника ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Богуславі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління ДМСУ в Київській області про встановлення факту постійного проживання на території України та встановлення особи,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року заявник звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити його особу та встановити факт, що станом на 24.08.1991 року та станом на 13.11.1991 року він постійно проживав на території України.

На обґрунтування своєї заяви заявник зазначив, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Покровка, Орджонікідзевського району Кустанайської області, республіка Казахстан. В 1967 році він разом з матір`ю переїхав до АДРЕСА_1 . В період з 1973 року по 1982 рік навчався в середній школі с. Кримка, АР Крим. В 1982 році отримав паспорт колишнього СРСР серії НОМЕР_1 , виданий Джанкойським районним виконкомом. В період з 1984 року по 1986 рік проходив службу в армії в с. Нироб, Пермська область, Російська Федерація, військова частина НОМЕР_2 . Після служби в армії в 1986 році переїхав до м. Тюмень, Російська Федерація, де одружився з ОСОБА_3 . Під час шлюбу народилися двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В 1989 році з дружиною розлучився. В період з 07.06.1989 року по 01.04.1991 року навчався в Тюменській автошколі, де отримав водійські права. Після цього в квітні 1991 року повернувся до матері, яка проживала в АР Крим, де був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того з літа 1991 року по 1993 рік працював в колгоспі «Маяк» Джанкойського району АР Крим. В подальшому працював неофіційно, оскільки загубив паспорт, трудову книжку та військовий квиток. З березня 2009 року і по теперішній час фактично без реєстрації проживає в с. Медвин, Богуславського району Київської області.

19.01.2018 року він звернувся до Богуславського районного відділу ДМС України в Київській області із заявою про оформлення паспорта громадянина України, однак 25.01.2018 року йому було відмовлено, оскільки відсутні документи, що підтверджують громадянство України або належність до громадянства України та відсутні особисті документи щодо встановлення його особи.

Заявник вважає, що про факт його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року та станом на 13.11.1991 року, і встановлення його особи підтверджується документами доданими до заяви та будуть підтверджені в судовому засіданні показами свідків. Встановлення даного факту йому необхідно для отримання паспорта громадянина України і тому він вимушений звернувся до суду з даною заявою.

Заявник ОСОБА_1 судовому засіданні просив задовольнити його заяву, посилаючись на вищевказані обставини.

Представник заявника ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначила, що встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, оскільки наддасть можливість йому в майбутньому реалізувати право на отримання громадянства та паспорта громадянина України. Просила заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи: Головне управління ДМСУ в Київській області в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 40, 41, 55). Про причини не явки не повідомив, тому суд вважає можливим розглянути справу за відсутності останнього.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомила, що заявник ОСОБА_1 є її рідним сином, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Покровка, Орджонікідзевського району Кустанайської області, республіка Казахстан та підтвердила, що у квітні 1991 року після розлучення з дружиною, син приїхав до нею в с.Кримка, Джанкойського району АР Крим, де він був зареєстрований та працював на полях. Потім в 2009 році син переїхав проживати в с. Медвин, Богуславського району Київської області, де він проживає до теперішнього часу.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомила, що заявник ОСОБА_8 є двоюрідним братом та підтвердила, що в 1991 році, коли вона з своєю родиною приїздила у Крим у гості до своєї тітки ОСОБА_6 разом з нею проживав її син ОСОБА_1 . Другий раз вона була у своєї тітки у Криму в 2014 році. Однак ОСОБА_1 на той час вже проживав в с. Медвин, Богуславського району Київської області. З ОСОБА_1 вона спілкувалася по телефону, який їй повідомив, що загубив всі свої особисті документи.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні повідомив, що в період з 1983 року по 2014 рік він проживав у Криму. В 1991 році він познайомився із заявником ОСОБА_1 , оскільки разом працювали в колгоспі, де збирали цибулю та помідори.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні повідомила, що з 2009 року по даний час вона спільно з заявником ОСОБА_1 проживає однією сім`єю, мають спільну дитину. Вона була в Криму, де познайомилася з батьками ОСОБА_1 і тому знає про його життя, а саме: де він народився, де проживав з першою дружиною, коли проживав з матір`ю та де він працював на території України.

Заслухавши заявника, його представника, свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Наведений у ст. 315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Щодо встановлення особи заявника, то слід звернути увагу на наступне.

Встановлення особи здійснюється за паспортом або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся до відповідної установи.

Існує механізм отримання паспорта громадянина України за відсутності свідоцтва про народження. Повнолітнім особам, актовий запис про народження яких не проводився, першочергово необхідно звернутись до суду для встановлення факту їх народження. На підставі відповідного рішення суду про встановлення факту народження органами державної реєстрації актів цивільного стану України за місцем знаходження суду поновлюється актовий запис про народження такої особи. Після цього особа має звернутись до відповідного територіального підрозділу Державної міграційної служби України для проведення процедури встановлення особи.

В даному випадку, у заявника є наявним свідоцтво про народження - серія НОМЕР_3 , видане 23.02.1983 року, про що проведено запис № 42, з якого вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Покровка, Орджонікідзевського району Кустанайської області, республіка Казахстан народився ОСОБА_1 . З цього свідоцтва про народження вбачається, що в графі «батько» зазначено-прочерк, в графі «мати» записано ОСОБА_11 , а в графі «національність» записано українка (а.с.6).

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 вбачається, що 22.11.1960 року ОСОБА_12 одружився з ОСОБА_11 , яка змінила своє прізвище на « ОСОБА_13 » ( а.с.81).

Заслухавши в судовому засіданні покази свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та оглянувши фотографію на екзаменаційній картки водія (а.с.7), суд приходить до висновку про задоволення вимоги заяви про встановлення особи ОСОБА_1 , оскільки є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Щодо встановлення факту постійного проживання заявника ОСОБА_1 на території України, суд враховує наступне.

Так, питання громадянства України регулюється Конституцією України, законами України, указами Президента України, міжнародними договорами України. Основними нормативно-правовими актами з питань громадянства України є Закон України «Про громадянство України» та Указ Президента України від 27.03.2001 року № 215 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України».

Підстави набуття особою громадянства України визначаються індивідуально, залежно від її місця народження, походження, проживання, родинних зв`язків тощо.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є, зокрема, усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України, тобто 24 серпня 1991 року, постійно проживали на території України та особи, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13 листопада 1991 року проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Зокрема, за ч.ч. 1, 7 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» на набуття громадянства України за територіальним походженням має право особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України. Для набуття громадянства за територіальним походженням не є обов`язковою умова про не перебування особи в іноземному громадянстві. Його може набути й іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство. Датою набуття громадянства України у передбачених цією статтею випадках є дата реєстрації набуття особою громадянства України.

Відповідно до п. 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (далі по тексту - Порядок), для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша ст. 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» п. 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

На підставі п.п. 7-9 Порядку встановити належність до громадянства України може особа, яка перебувала у громадянстві колишнього СРСР та не мала прописки, але фактично постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.

Постійне місце проживання - це місце проживання на території будь-якої держави не менше одного року громадянина, який не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом будь-якого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цією особою службових обов`язків або зобов`язань за договором (контрактом) (ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»).

Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Ці дані встановлюються, зокрема, на підставі пояснень сторін, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів.

В судовому засіданні було допитано свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які зазначили про те, що ОСОБА_1 станом на проголошення незалежності України проживав в с. Кримка, Джанкойського району АР Крим разом зі своєю матір`ю, а після цього в період з березня 2009 року і по теперішній час проживає в с. Медвин, Богуславського району Київської області, що також підтверджується довідками № 481 та №158/1, виданими 07.10.2016 року та 19.03.2018 року виконкомом Медвинської сільської ради, Богуславського району Київської області (а.с.11, 12).

Як встановлено, що заявнику ОСОБА_1 встановлення факту про його постійне проживання на території України, в тому числі і станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року, необхідне для отримання паспорта громадянина України, тому враховуючи вищевикладене та проаналізувавши всі надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, оскільки заявник в повному обсязі підтвердив факт постійного проживання на території України належними та допустимими доказами, які сумнівів у суду не викликали.

На підставі викладеного, керуючись 4, 10-13, 81, 89, 141, 223, 259, 263- 265, 268, 354 ЦПК України, положеннями Закону України «Про громадянство України» та Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання на території України та встановлення особи - задовольнити.

Встановити, що громадянин, який звернувся до суду з даною заявою є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець села Покровка, Орджонікідзевського району, Кустанайської області, Республіка Казахстан.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на території України станом на 24 серпня 1991 року і по теперішній час.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Богуславський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 11.02.2019 року.

Головуючий: суддя В. М. Корбут