Постанова

Іменем України

30 січня 2019 року

м. Київ

справа № 333/4453/17-ц

провадження № 61-14305 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Стрільчука В. А.

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Погрібного С. О., Усика Г. І. (суддя-доповідач)

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 05 лютого 2018 року у складі судді Онищенка Е. А.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Коротких зміст рішень судів

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від

17 листопада 2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором без номеру від 03 листопада 2011 року у розмірі

7 664,92 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з указаним судовим рішенням, ПАТ «ПриватБанк» у січні 2018 року звернулося до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 05 лютого 2018 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» на заочне рішення Комунарського районного суду Запорізької області від 17 листопада 2017 року повернуто заявнику.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що апеляційна скарга

ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає поверненню заявнику на підставі пункту 1 частини п'ятої статті 357 ЦПК України, оскільки вона подана після набрання чинності Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VІІІ «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» та не містить доказів того, що особа, яка підписала апеляційну скаргу від імені ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_3, є керівником товариства, членом виконавчого органу, уповноваженого діяти від імені цієї юридичної особи відповідно до закону, статуту, положення, чи є адвокатом, а тому відсутні підстави для прийняття апеляційної скарги до розгляду.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У березні 2018 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга

ПАТ КБ «ПриватБанк», у якій заявник просив скасувати ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 05 лютого 2018 року, та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Касаційна скарга обгрунтована посиланнями на те, що суд апеляційної інстанції не врахував, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не відноситься до категорії справ, які не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного позовного провадження (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України), а відтак є малозначною. Відповідно до частини другої статті 60 ЦПК України у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути також особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу, а тому представник ПАТ КБ «ПриватБанк», діючи за довіреністю мав право підписувати апеляційну скаргу.

Станом на момент розгляду справи Верховним Судом відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Відповідно до статті 388 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня

2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Рух справи в суді касаційної інстанції

21 вересня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Перевіривши законність та обгрунтованість оскаржуваного судового рішення, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій установлено, що заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором без номеру від 03 листопада 2011 року у розмірі 7 664,92 грн та вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПАТ КБ «ПриватБанк» у січні 2018 року подало апеляційну скаргу, яку підписав представник

ПАТ КБ «ПриватБанк» - провідний юрисконсульт департаменту претензійно-позовної роботи ОСОБА_3 на підставі довіреності від 19 серпня 2017 року № 8171-К-О.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 05 лютого 2018 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» на заочне рішення Комунарського районного суду Запорізької області від 17 листопада 2017 року повернуто заявнику.

Повертаючи апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк», апеляційний суд керувався положеннями пункту першого частини п'ятої статті 357 ЦПК України та виходив з того, що апеляційну скаргу підписано особою, повноваження якої на представництво інтересів ПАТ КБ «ПриватБанк» у суді документально не підтверджено, зокрема не надано доказів, що ОСОБА_3 є керівником банку або членом виконавчого органу, уповноваженого діяти від імені цієї юридичної особи, відповідно до закону, статуту, положення, або доказів того, що він є адвокатом.

З такими мотивами апеляційного суду Верховний Суд погодитись не може, з наступних підстав.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Право на ефективний судовий захист закріплено у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першому протоколі та протоколах № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступдо суду.

Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частина перша статті 129 Конституції України).

Відповідно частини четвертої статті 131-2 Конституції України законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Згідно з частиною шостою статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною четвертою статті 274 ЦПК України визначено перелік справ, які не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного позовного провадження.

З урахуванням ціни позову, а також відсутності підстав за яких розгляд справи має проводитися виключно за правилами загального позовного провадження, зазначена справа відповідно до закону є малозначною.

Відповідно до частини другої статті 15 ЦПК України представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Статтею 60 ЦПК України визначено винятки із загального правила щодо представництва у суді виключно адвокатом.

Так, відповідно до частини другої зазначеної статті, під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

За таких обставин висновок суду апеляційної інстанції про обов'язкову участь у справі адвоката, як представника ПАТ КБ «ПриватБанк» є помилковим, оскільки справа є малозначною.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини четвертої статті 406 ЦПК України, у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанції, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд суду першої або апеляційної інстанції для продовження розгляду справи, а саме для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження

Частиною шостою статті 411 ЦПК України встановлено, що підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що апеляційний суд допустив порушення норм процесуального права, що призвело до обмеження права ПАТ КБ «ПриватБанк» на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, з огляду на, що наявні підстави для скасування оскаржуваної ухвали апеляційного суду з передачею справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 05 лютого 2018 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: В. А. Стрільчук

Судді: С. О. Карпенко

В.О. Кузнєцов

С.О. Погрібний

Г. І. Усик