Провадження по справі № 2-з/752/260/19
У Х В А Л А

06.09.2019 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Рєзнік В.Г.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання,

встановив:

у провадженні Голосіївського районного суду м. Києва знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання.

Одночасно зі зверненням до суду з позовом, позивачка просила його забезпечити шляхом заборони відповідачу наближатися та заходити до квартири в якій вона проживає та яка є предметом договору довічного утримання, а саме квартири АДРЕСА_1 .

Учасники справи у судове засідання не викликались відповідно до правил ч.1 ст. 153 ЦПК України.

За правилами ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Питання щодо забезпечення позову може вирішуватися судом на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, обґрунтування виду забезпечення позову, який належить застосувати. Відповідно до змісту ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими вимогами.

Пленумом Верховного Суду України в постанові № 9 від 22.12.2006 року звернуто увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вивчивши матеріали заяви, вважаю, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З поданої позивачкою позовної заяви про розірвання договору довічного утримання та доданих до неї додатків, вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 23.08.2017 року було укладено договір довічного утримання предметом якого є квартира АДРЕСА_1 .

Як вбачається з договору довічного утримання ОСОБА_2 зобов`язувався надавати ОСОБА_1 щомісячно 1 000,00 грн., а також надавати матеріальне забезпечення ( сплачувати комунальні платежі, електроенергію, телефон), догляд та необхідну допомогу, купувати та постачати продукти харчування, надавати медичну допомогу та сплачувати ліки.

Предметом позовних вимог ОСОБА_1 є визнання недійсним договору довічного утримання, укладеного 23 серпня 2017 року між нею та ОСОБА_2 з тих підстав, що відповідач не виконує свої обов`язки передбачені зазначеним вище договором.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову позивачка стверджує, що ОСОБА_2 своїми діями несе загрозу її життю, а також знищенню квартири в якій вона проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , а тому на її думку необхідно вжити заходи забезпечення позову, шляхом заборони останньому наближатися та заходити до квартири.

Згідно з п.2 ч.1 ст.150 ЦПК позов дозволяється забезпечувати шляхом заборони вчиняти певні дії.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивачки, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Зважаючи на викладене, а також те, що зазначений позивачкою засіб забезпечення позову не порушить законних прав та інтересів права відповідача, позивачкою наведено обставини та надано достатньо доказів вважати, що між сторонами дійсно виник спір, заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню.

Зокрема, при вирішенні заявлених вимог про забезпечення позову у спосіб заборони наближатися та заходити до квартири АДРЕСА_1 , суд враховує , що заборона відповідачу ОСОБА_2 входитит до зазначеної квартири, в якій проживає позивачка похилого віку створить достатні умови для забезпечення її немайнових прав, про порушення яких заявила остання в позові заявленому до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, у випадку задоволення якого будуть поновлені її законні права та інтереси на належне їй на праві власності нерухоме майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149 - 151 ЦПК України, суд -

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання - задовольнити.

Заборонити ОСОБА_2 заходити до квартири АДРЕСА_1 .

Стягувач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )

Боржник - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом року з дня постановлення.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`яти днів з дня проголошення або отримання її копії, особами, що не були присутніми в судовому засіданні.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя К.Г.Плахотнюк