ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2019 року м. Київ

справа № 759/15553/14

провадження № 22-ц/824/39/19

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

при секретарі - Аверковій А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві на ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 23 жовтня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Домбровського Романа Анатолійовича щодо стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця в якій просив визнати неправомірними дії державного виконавця вчинені у межах виконавчого провадження щодо винесення 13.07.2018 р. постанови про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 330494,90 грн. та щодо винесення 13.07.2018 р. постанови про стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження у сумі 6000 грн..

Скарга обґрунтована тим, що на виконанні Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження № 53280311, відкрите 24.01.2017 р. за виконавчим листом № 759/15553/14-ц від 17.01.2017 р., виданим Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу у сумі 3 304 949,00 грн.

13.07.2018 р. на підставі письмової заяви стягувача про повернення виконавчого листа старшим державним виконавцем Домбровським Р.А. прийнято три постанови, зокрема про повернення виконавчого документу стягувачу, про стягнення виконавчого збору у сумі 330 494,90 грн. та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у сумі 6 000 грн.

Скаржник, посилаючись на те, що ніяких коштів державним виконавцем коштів зі скаржника не стягнуто, а отже старший державний виконавець Домбровський Р.А. не мав права на стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2018 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою Святошинський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу районного суду.

Апелянт вказує, що виконавчий збір підлягає стягненню незалежно від підстав завершення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувану. Крім того, вимогами Закону України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що ним оскаржені дії та рішення державного виконавця щодо виконання судового рішення Святошинського районного суду м. Києва, тому він звернувся до суду, який видав виконавчий лист.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що ухвала суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, з наступних підстав.

Статтею 477 ЦПК України, яка є спеціальною нормою, встановлено, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові також дійшла висновку, що крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного нормами процесуального законодавства, Закон України «Про виконавче провадження» встановлює спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Зі змісту поданої до місцевого суду скарги вбачається, що ОСОБА_1 оскаржує та просить скасувати постанови від 13.07.2018 року старшого державного виконавця Домбровського Р.А. про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 330494,90 грн. та витрат виконавчого провадження у сумі 6000 грн.

Проте, дії або бездіяльність відділу Святошинського міськрайонного відділу державної виконавчої служи Головного територіального управління юстиції у м.Києві в даному випадку можуть бути оскаржені до адміністративного суду та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції розглянуто скаргу ОСОБА_1 з порушенням предметної юрисдикції.

За змістом частин першої та другої статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування оскаржуваної ухвали із закриттям провадження у справі.

При цьому, скаржнику необхідно роз'яснити, що він має право звернутися з даними вимогами в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 255,377,382 ЦПК України, Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах

постановив :

Апеляційну скаргу Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 23 жовтня 2018 року скасувати, провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді :