РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

31 січня 2019 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі

головуючого судді Реки А.С.,

за участі секретаря судового засідання Вєдєрникової Т.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сватове цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, третя особа: Сватівська міська рада Луганської області, розташована за адресою: Луганська область, м. Сватове пл. 50-річчя Перемоги, 36 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та усунення порушень права власності,-

за участі позивача ОСОБА_1,

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_2, на підставі договору купівлі-продажу від 22 серпня 2018 року. В належній їй квартирі зареєстрований син колишньої власниці ОСОБА_2, який фактично там не проживає більше чотирьох років. Таким чином, позивач є власником зазначеної квартири, але своє право як власника вона не може реалізувати в повному обсязі у зв'язку з тим, що відповідач зареєстрований в квартирі АДРЕСА_2, хоча не є членом сім'ї позивача. Відповідач, за словами його матері ОСОБА_3, яка продала вищевказану квартиру, фактично проживає за межами країни, добровільно вирішити спір не можливо, тому позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом. Просить суд усунути порушення її права власності та визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2 із зняттям з реєстраційного обліку.

Ухвалою судді Сватівського районного суду Луганської області від 09 листопада 2018 року було призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні та надано відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою судді Сватівського районного суду Луганської області від 29 листопада 2018 року було призначено справу до розгляду у судовому засіданні.

В судовому засідання позивач ОСОБА_1 підтримала позовну заяву та просила її задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про дату, час місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України, про причини неявки відомостей не надходило. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Третя особа - Сватівського міська рада, в судове засідання уповноваженого представника не направили, будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи. Надали заяву про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 58).

Позивач ОСОБА_1, допитана, у відповідності до вимог ст. 234 ЦПК України, як свідок пояснила, що в серпні 2018 року придбала квартиру у ОСОБА_3, в якій був зареєстрований її син - ОСОБА_2 В квартирі відповідач не проживає, його особисті речі відсутні, за словами матері виїхав до Російської федерації чотири роки тому.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона є сусідкою позивача, до цього в квартирі АДРЕСА_2 проживали родина ОСОБА_2. Десь у 2014 року ОСОБА_2 він виїхав до Російської Федерації, та з цього часу за зареєстрованим місцем проживання відсутній.

Зі згоди позивача суд ухвалює проводити заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках.

Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу ОСОБА_1 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_2, про що свідчить договір купівлі-продажу від 22 серпня 2018 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Сватівського районного нотаріального округу Луганської області Харченко О.Ю., зареєстровано в реєстрі № 701 (а.с. 10-11) та Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, дата формування 22.08.2018 року (а.с.12 ).

Згідно копії домової книги на квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 13-15) з 25.12.2012 року зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно довідки № 6656, виданої Сватівською міською радою 28.09.2018 року в належній ОСОБА_1 квартирі АДРЕСА_2, зареєстрований ОСОБА_2, 1982 року народження (а.с. 16).

Відповідно до довідки, виданої Сватівською міською радою, по майдану Злагоди, м. Сватове рішенням виконавчого комітету Сватіської міської ради від 27 січня 1998 року № 79 будинок АДРЕСА_2 перенумеровано в будинок АДРЕСА_2 (а.с. 17).

Позивач, звертаючись до суду, посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 є сином колишньої власниці та у зв'язку із зміною власника будинку у 2018 році втратив право користування квартирою в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2. Безпідставне перебування відповідача на реєстраційному обліку в квартирі, на думку позивача, свідчить про перешкоди у користуванні власністю та є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном.

Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Приписами ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 ЖК України передбачено право власника використовувати житло для власного проживання членів сім'ї, інших осіб, та розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 ст. 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не є членом родини позивача, в квартирі АДРЕСА_2 не проживає, особистих речей там не має, обов'язки щодо утримання будинку і сплати комунальних послуг не несе, а отже, своєю реєстрацією в будинку чинить перешкоди власнику - позивачу ОСОБА_1 у розпорядженні своїм майном.

Таким чином, порушення права власності мають бути усунуті відповідно до положень ст. 321 ЦК України, оскільки право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права, або обмежений у його здійсненні.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності.

Проте, стосовно позовної вимоги про зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку, суд зазначає наступне.

Згідно положень ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

У відповідності до п.3, 8, 26 Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Документи для здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи подаються до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) з урахуванням вимог Закону України «Про адміністративні послуги». Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Враховуючи, що позовні вимоги про визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням задоволені, то відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - це і є підставою для зняття уповноваженим органом з реєстрації місця проживання відповідача, тому позовні вимоги щодо зняття з реєстрації місця проживання заявлені передчасно. Позивач фактично просить вирішити питання, що відноситься до компетенції органів державної влади - виконавчого органу міської ради на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної міської ради, в вказаному випадку - Сватівської міської ради Луганської області.

Разом з тим, визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, є підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку в позасудовому порядку.

За таких обставин, позовні вимоги щодо зняття з реєстраційного обліку відповідача ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 80, 81, 89, 141, 259, 263-268, 280-284, 289 ЦПК України, ст.150 ЖК України, ст.ст. 319, 321, 383, 391 ЦК України, суд,-

Ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1, яка зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, третя особа: Сватівська міська рада Луганської області, розташована за адресою: Луганська область, м. Сватове пл. 50-річчя Перемоги, 36 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та усунення порушень права власності - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2.

У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку - відмовити за необґрунтованістю.

Копію заочного рішення надіслати сторонам.

Заочне рішення може бути переглянуте Сватівським районним судом Луганської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Сватівський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 06 лютого 2019 року.

Суддя А.С. Река