Постанова

Іменем України

05 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 753/16764/15-ц

провадження № 61-29733св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 травня 2016 року у складі судді Цимбал І. К. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 12 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Стрижеуса А. М., Антоненко Н. О., Шкоріної О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (далі - ТОВ «Євро-Реконструкція») про захист прав споживача шляхом здійснення перерахунку за житлово-комунальні послуги.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що з серпня 2014 року на його ім`я надходять рахунки на оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та централізованого гарячого водопостачання, у яких зазначені тарифи, встановлені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, від 06 червня 2014 року № 650 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями даних послуг» (далі - постанова НКРЕКП № 650), зі змінами, внесеними постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, від 18 червня 2014 року № 757 (далі - постанова НКРЕКП № 757). Виконавцем наданих послуг є ТОВ «Євро-Реконструкція».

11 серпня 2015 року він звернувся до відповідача з актом-претензією про здійснення перерахунку за послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання з 01 липня до 21 листопада 2014 року відповідно до останніх чинних тарифів для споживачів цих послуг, встановлених розпорядженням Київської міської державної адміністрації (далі - КМДА) від 20 червня 2002 року № 1245 «Про встановлення тарифів на виробництво теплової енергії та житлово-комунальні послуги для населення».

Застосовані відповідачем з 01 липня 2014 року тарифи на послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання є такими, що не підлягають застосуванню до споживачів житлово-комунальних послуг, оскільки встановлені актами, які не є нормативно-правовими, мають персоніфікований характер і стосуються лише відповідача.

Ураховуючи, що вартість послуг визначена відповідачем неналежним чином, ОСОБА_1 просив зобов`язати відповідача здійснити перерахунок нарахувань за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у квартирі АДРЕСА_1 з 01 липня до 21 листопада 2014 року відповідно до останніх чинних тарифів для споживачів, встановлених розпорядженням КМДА від 20 червня 2002 року № 1245.

У процесі розгляду справи позивач змінив позовні вимоги та просив зобов`язати відповідача здійснити нарахування послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання з 01 липня до 20 листопада 2014 року у квартирі АДРЕСА_1 відповідно до тарифів, встановлених розпорядженням КМДА від 20 червня 2002 року № 1245.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 травня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що розпорядження КМДА від 20 червня 2002 року № 1245 є таким, що втратило чинність, оскільки нарахування оплати за гаряче водопостачання та централізоване опалення здійснюється відповідно до постанови НКРЕКП № 757, а відтак вимоги щодо перерахунку житлово-комунальних послуг є необґрунтованими.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 12 квітня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що рішення суду попередньої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційної скаргою на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 12 квітня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вказує, що суди дійшли помилкового висновку про відмову у задоволенні його позову з тих підстав, що застосовані позивачем з 01 липня 2014 року тарифи на послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води не підлягають застосуванню до споживачів житлово-комунальних послуг, оскільки встановлені актами, які не є нормативно-правовими; суд першої інстанції не взяв до уваги постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року у справі № 826/20330/14; не дослідив та не оцінив докази, додані до позовної заяви. Суд апеляційної інстанції цих недоліків не усунув.

У вересні 2017 року ТОВ «Євро-Реконструкція» подало заперечення на касаційну скаргу, у якому зазначило про відсутність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, при розгляді справи судами всебічно й повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа передана до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, аоскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій відповідають вимогам законодавства щодо законності та обґрунтованості.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є споживачем комунальних послуг, які надаються у квартирі АДРЕСА_1 .

Виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у будинку АДРЕСА_2 є ТОВ «Євро-Реконструкція».

Позивач, як споживач житлово-комунальних послуг, від отримання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, виконавцем яких є відповідач, не відмовлявся.

11 серпня 2015 року позивач звернувся до відповідача з актом-претензією про перерахунок платежів протягом періоду застосування ТОВ «Євро-Реконструкція» тарифів на оплату послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, визначених постановою НКРЕКП № 650, а саме з 01 липня 2014 року.

Відповідачем з жовтня до листопада 2014 року здійснено нарахування вартості послуг з централізованого опалення за тарифом, встановленим постановою НКРЕКП № 650, зі змінами, внесеними постановою НКРЕКП № 757.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною четвертою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого водопостачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії.

Статтею 2 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, завданням якої, в тому числі, є здійснення державного регулювання діяльності суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках шляхом формування і забезпечення прогнозованості цінової і тарифної політики на ринках, які перебувають у стані природної монополії, та суміжних ринках у сфері теплопостачання і централізованого водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, сприяння впровадженню стимулюючих методів регулювання цін.

У пункті 55 постанови НКРЕКП № № 757 встановлено тарифи на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню відповідачем, а саме: з централізованого опалення: для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 353,67 грн/Гкал (з податком на додану вартість); для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії - 9,36 грн за 1 кв. м за місяць протягом опалювального періоду (з податком на додану вартість); з централізованого постачання гарячої води: за умови підключення рушникосушильників до систем гарячого водопостачання - 23,88 грн за 1 куб. м (з податком на додану вартість); за відсутності рушникосушильників - 22,35 грн за 1 куб. м (з податком на додану вартість).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що розпорядження КМДА від 20 червня 2002 року № 1245 втратило чинність, а нарахування оплати за централізоване опалення та гаряче водопостачання здійснюється відповідно до тарифів, встановлених постановою НКРЕКП № 757.

Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року у справі № 826/20330/14 не заслуговують на увагу, оскільки цією постановою відмовлено у задоволенні позову фізичної особи про визнання протиправним та скасування підпункту 54 пункту 1 постанови НКРЕКП № 650 зі змінами, внесеними постановою НКРЕКП № 757. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2015 року зазначену постанову залишено без змін.

Таким чином, доводи заявника про те, що тарифи, затвердженні постановою НКРЕКП № 650, мають персоніфікований характер, тому не підлягають застосуванню до споживачів є безпідставними, оскільки постанова НКРЕКП № 650 встановлює тарифи на послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води (їх структуру), що підлягають застосуванню виконавцем послуг - ТОВ «Євро-Реконструкція» при наданні цих послуг населенню.

Інші аргументи касаційної скарги є ідентичними аргументам, викладеним заявником у його апеляційній скарзі, та є такими, що не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Суди першої й апеляційної інстанцій забезпечили повний та всебічний розгляд справи на підставі наданих сторонами доказів, оскаржувані рішення відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, арішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 12 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак

Г. І. Усик