Справа № 2/593/121/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2019 р. м.Бережани

Бережанський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Музики Я.М.

з участю секретаря Лещук Л.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бережани цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_1 законним представником якого виступає ОСОБА_3 з участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог: Жуківської сільської ради, Бережанської державної нотаріальної контори про тлумачення заповіту,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 законним представником якого виступає ОСОБА_3 вказавши третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог: Жуківську сільську раду, Бережанську державну нотконтору про тлумачення заповіту. Позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , яка являлася тіткою ОСОБА_3 (колишньої дружини позивача).Оскільки ОСОБА_3 та її батьки мали інший новозбудований будинок, а позивач був не місцевий, крім цього він допомагав фінансово також допомагав у веденні господарства, то спадкодавця ОСОБА_4 своє житло і земельну ділянку, що за адресою АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_1 Коли позивач ОСОБА_1 звернувся до Бережанської державної нотконтори, для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, йому було повідомлено, що 14.12.2018 р. його колишня дружина зверталася в інтересах їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_1 і подала заяву про прийняття спадщини за вказаним заповітом.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 позов підтримав із мотивів, що наведені у позовній заяві та просить його задоволити.

У судовому засіданні малолітній ОСОБА_1 та його законний представник ОСОБА_3 заявленого позову не визнали, суду пояснили, що позивач ОСОБА_1 зловживав алкоголем і постійно влаштовував сварки і скандали, він не надавав ніякої допомоги спадкодавиці ОСОБА_4 , а тим більше грошової, тому вона не могла заповісти йому своє майно.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 просить відмовити у задоволенні позову, оскільки він є необґрунтованим та безпідставним.

В судове засідання представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог Бережанської державної нотаріальної контори не з`явився, на адресу суду подав письмову заяву у якій просить розглядати справу без їхньої участі, щодо вирішення справи покладається на думку суду.

В судове засідання представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог Жуківської сільської ради не з`явився, на адресу суду надіслано заяву, де зазначено, що ОСОБА_6 працювала секретарем у сільській раді з 1987 р. по 2007 р. і нею було укладено заповіт від заповідачки ОСОБА_4 , який зареєстровано за №49 в Жуківській сільській раді на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 суду пояснила, що вона є сусідкою і їй достовірно відомий той факт, що покійною ОСОБА_4 було складено заповіт на правнука ОСОБА_1 , оскільки вона неодноразово про це говорила. Крім цього, доповнила, що зі слів покійної позивач ніколи їй не допомагав по господарству та не надавав фінансової підтримки. Він регулярно зловживав алкогольними напоями та вчиняв скандали.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 , яка являється соціальним працівником і доглядала покійну ОСОБА_4 дала суду пояснення аналогічні поясненням свідка ОСОБА_7

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 , яка являється тіткою ОСОБА_3 , суду пояснила, що заповіт було складено на сина ОСОБА_3 , тому, що дитина була народжена із вадою ноги та є інвалідом.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 , який є рідним братом ОСОБА_3 суду пояснив, що він регулярно приїзджав до тітки ОСОБА_4 і з її слів йому достовірно відомо, що вона мала намір записати усе свої майно на правнука ОСОБА_1 , тому, що він був дитиною інвалідом із дитинства. Також додав, що позивач погано відносився до його сестри, скандалив та випивав, померлій тітці він допомоги не надавав.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 , яка є мамою ОСОБА_3 суду пояснила, що спочатку покійна ОСОБА_4 склала заповіт на неї, а потім перемінила своє рішення і заповіт було складено на її правнука ОСОБА_1 .

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , яка працювала секретарем Жуківської сільської ради суду пояснила, що нею було складено заповіт від ОСОБА_4 , який зареєстровано за № 49 на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заслухавши пояснення учасників процесу, а також дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні даної позовної заяви слід відмовити.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , яке видане виконавчим комітетом Жуківської сільської ради Бережанського району Тернопільської області 21.12.2018 року.

Із копії заповіту від 21.10.2005 року, який зареєстрований за №49 у Жуківській сільській раді вбачається, що ОСОБА_4 заповіла все своє майно ОСОБА_1 .

Після смерті спадкодавиці ОСОБА_4 відкрилася спадщина, позивач ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак йому було повідомлено, що із такою заявою також зверталася його колишня дружина ОСОБА_3 в інтересах їхнього малолітнього сина ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 має намір успадкувати за заповітом, що був складений 21.10.2015 р. в Жуківській сільській раді та зареєстрований за №49 спадкодовицею ОСОБА_4 житло і земельну ділянку, що за адресою АДРЕСА_1 . І він стверджує, що причиною такого волевиявлення спадкодавці було те, що він постійно їй допомагав у веденні господарства, також допомагав фінансово, між ними склалися добрі родинні відносини, крім цього він не є місцевий, а тому житла свого у нього не було, в результаті чого спадкодавиця ОСОБА_4 вирішила саме на нього записати заповіт.

Сторона відповідача стверджує, що вищезазначений заповіт було складено спадкодавицею ОСОБА_4 саме на її правнука малолітнього ОСОБА_1 , оскільки він є дитиною -інвалідом із дитинства, а тому спадкове майно було записано на дитину.

Заповітом, відповідно до положень статті 1233 ЦК України, є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до положень статті 213 ЦК України зміст правочину може бути юридично розтлумачений.

Оскільки правочином відповідно до українського законодавства є дія особи, що спрямовується на придбання, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків, необхідність тлумачення змісту правочинів виникає у випадках нечіткого виявлення волі сторонами. У таких випадках необхідно встановити дійсні наміри сторін. Це означає, що суб`єкт тлумачення повинен встановити загальне для усіх сторін значення слів і понять.

Особливості тлумачення заповіту викладені у статті 1256 ЦК України.

Згідно статті 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями, тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 ЦК України.

Виходячи зі змісту вказаних норм, суд може ухвалити рішення про тлумачення заповіту лише при розгляді юридичного спору між сторонами (пункт 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Оцінюючи ефективність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, суд враховує, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, а також забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Порушені право чи інтерес підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним способом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача.

Неточне відтворення у заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене неоднаковим використанням у ньому слів, понять та термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту у цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача щодо долі спадщини.

При тлумаченні змісту правочину береться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає можливості з`ясувати зміст окремих частин правочину, останній встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що оскільки між сторонами відсутній юридичний спір у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76, 259, 263, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_1 законним представником якого виступає ОСОБА_3 з участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог: Жуківської сільської ради, Бережанської державної нотаріальної контори про тлумачення заповіту - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Я.М. Музика