Справа № 2-572/11
Номер провадження 6/489/42/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року м. Миколаїв,

вул. Космонавтів,81/16 (81/17),

зал судових засідань №11

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретар судового засідання Мазницька Н.Ю.,

за участю:

державного виконавця Інгульського відділу Державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду подання державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

09 січня 2018 року державний виконавець Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області звернувся із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3. Вказував, що на виконанні у Відділі знаходиться виконавче провадження №54542096 про стягнення з боржника на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості. Проте рішення суду боржником до теперішнього часу не виконано.

Посилаючись на вищевикладене, Інгульський ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області просить суд встановити тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_3 за межі України до виконання зобовязань, покладених на нього судовими рішеннями в межах зведеного виконавчого провадження № 54542096.

В судовому засіданні представник Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області підтримав заявлені вимоги в повному обсязі.

Вислухавши пояснення державного виконавця, дослідивши надані докази, суд виходить з такого.

В Інгульському відділі державної виконавчої служби міста Миколаєва ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області на виконанні перебуває виконавче провадження № 54542096, з примусового виконання виконавчого листа № 2-572 виданого 17.02.2011 року Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість в розмірі 10 981 грн. 58 коп.

Копії Постанов про відкриття виконавчого провадження було направлено стягувачам та боржнику за місцем реєстрації. Постанови сторонами виконавчого провадження в строки та порядку встановленому законом не оскаржено.

04.05.2018 року Державним виконавцем за участю представника стягувача здійснено вихід за місцем реєстрації боржника: АДРЕСА_1, з метою перевірки майнового стану боржника, проте двері відчинила мати боржника та повідомила, що на даний час ОСОБА_3 перебуває у Російській Федерації, майно належне боржнику не виявлено, достигнули домовленість про погашення заборгованості.

Згідно з результатами аналітичного пошуку ТЗ НАІС ДДАІ МВС України за боржником ОСОБА_3 транспортні засоби не значаться.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України від 08.11.2018 року встановлено, що боржник не працює за трудовими та цивільно-правовими договорами, не отримує пенсії.

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України від 08.11.2018 року у боржника відсутні джерела отримання доходів та відкриті на його імя рахунки.

Згідно з відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області від 08.11.2018 року, ОСОБА_3, місце реєстрації: АДРЕСА_1.

Згідно відповіді ІСДП «НАІС» від 28.11.2018 року, 18.10.2018 по 08.11.2018 року, ОСОБА_3 за вказаний період в реєстрі відсутня інформація про перетин кордону.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 28.11.2018 року на майно ОСОБА_3 накладено арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження.

Згідно з відповіді Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстру від 19.12.2018 року, вбачається, що наявними даними Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами ДМС, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримано документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії ЕР № 040087 виданий 07.06.2012 року.

20.12.2018 року державним виконавцем був здійснений вихід за місцем реєстрації боржника: АДРЕСА_1, з метою перевірки майнового стану боржника, проте двері відчинила жінка, яка представилася сестрою боржника та повідомила, що на теперішній час ОСОБА_3 перебуває у Абхазії та за вказаною адресою не проживає, перевірити майновий стан виявилося не можливим.

З пояснень державного виконавця вбачається, що боржник жодного разу не зявлявся до відділу, жодних пояснень з приводу невиконання рішення суду не надав.

За таких обставин, суд погоджується з висновками державного виконавця щодо того, що боржник навмисно ухиляється від виконання рішення суду. Оскільки родина боржника біла повідомлена державним виконавцем про вчинення виконавчих дій, від часу відкриття виконавчого провадження, боржником було виготовлено документи для виїзду за кордон, та він перебуває за межами України, відповідно до повідомлення родини. Виїзд боржника за межі України робить неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянину України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзду за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу до виконання зобовязань.

У відповідності до п. 18 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

В силу ст.3 Конституції України - людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, що здійснюється нею через систему відповідних державних органів, а також судів.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права (далі - Пакт), кожна людина є вільною у виборі місця перебування і вправі покидати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, або які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення, прав і свобод інших осіб.

Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України і може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (з наступними змінами та доповненнями).

Згідно ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в'їхати в Україну.

Так, положеннями ст.6 цього Закону України встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Відповідно до ст.441 ЦПК України та п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» такі питання вирішуються судом за поданням державного виконавця.

При цьому, ст.441 ЦПК України є спеціальною нормою, яка застосовується на стадії виконання судових рішень, ухвалених незалежно від виду судочинства та рішень інших органів (посадових осіб). За змістом зазначених норм підставою встановлення обмеження є доведеність факту ухилення боржника від виконання зобов'язань, встановлених судовим рішенням.

Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне тимчасово обмежити ОСОБА_3 у виїзді за межі України до повного фактичного виконання рішення.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, до виконання зобовязань за виконавчим провадженням № 54542096, з примусового виконання виконавчого листа № 2-572 виданого 17.02.2011 року Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості в розмірі 10 981 грн. 58 коп.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 06.02.2019 р.

Суддя Н.С. Тихонова