Головуючий у І інстанції Макаренко І.О.
Провадження №22-ц/824/1901/2019 Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Матвієнко Ю.О., суддів Іванової І.В., Мельника Я.С., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 06 серпня 2018 року про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Калашова ЛюдмилаВікторівна, про визнання договору дарування недійсним,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Калашова Л.В., про визнання договору дарування недійсним.

06 серпня 2018 року відповідач ОСОБА_4 подала до суду клопотання про зупинення провадження на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, посилаючись на те, що нею до Деснянського районного суду м. Києва подано позовну заяву до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним укладеного між ними договору позики. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02 липня 2018 року у вищевказаній справі відкрито провадження. Оскільки позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування, укладеного 11 лютого 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, засновані на договорі позики, дійсність якого є предметом судового розгляду Деснянського районного суду м. Києва у справі за позовом ОСОБА_4, остання посилається на те, що розгляд справи за позовом ОСОБА_2 до неї та ОСОБА_3 є неможливим до вирішення справи за її позовом, яка перебуває на розгляді Деснянського районного суду м. Києва.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 серпня 2018 року провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Калашова Л.В., про визнання договору дарування недійсним зупинено до набрання законної сили рішенням по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, позивач ОСОБА_2 подала на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про зупинення провадження, виходив з неможливості розгляду даної справи, оскільки однією з підстав, на яку посилається позивач ОСОБА_2 в своїй заяві щодо визнання договору дарування недійсним, є договір позики №12/12 від 12 грудня 2011 року та сума стягнення заборгованості з ОСОБА_3 за цим договором позики, встановлена рішенням Апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2015 року в розмірі 271 950,00 грн.

Однак з вищенаведеними висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Підстава позову - це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують кожну обставину, а також наявність підстав для звільнення від доказування.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_2 вбачається, що вона обґрунтовує свої вимоги про визнання недійсним договору дарування, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, фіктивністю даного договору, тобто укладенням договору без наміру створення правових наслідків, які ним обумовлювалися (ст. 234 ЦК України). Зокрема, позивач посилалась на те, що відповідачі є чоловіком і дружиною, проживають разом, мають спільну дитину, і укладення оспорюваного договору дарування між ними спрямоване виключно на унеможливлення виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2015 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики. Таким чином, наявні в справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, щодо визнання недійсним договору дарування з підстав, визначених ст. 234 ЦК України.

Зважаючи на те, що наявні в справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, посилання суду на об'єктивну неможливість розгляду справи суперечить змісту п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, згідно якого суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки Шевченківським районним судом м. Києва ухвалу від 06 серпня 2018 року постановлено з порушенням норм процесуального права, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції в порядку, визначеному ст.379 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.374, 379, 381, 382-384ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 06 серпня 2018 рокупро зупинення провадження - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: