Ухвала

01 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 733/1962/16-ц

провадження № 61-2537ск19

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної акціонерної компанії «Хліб України» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Верховного Суду від 23 травня 2018 року касаційну скаргу

ОСОБА_2 залишено без задоволення, ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 30 березня 2017 року залишено без змін.

12 грудня 2018 року ОСОБА_2 подав засобами поштового зв'язку заяву про перегляд постанови Верховного Суду від 23 травня 2018 року за нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що підставою для такого перегляду є істотні обставини, що не були виголошені судом та не були відомі йому на час розгляду справи.

Ухвалою Верховного Суду від 26 грудня 2018 року відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 23 травня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Державної акціонерної компанії «Хліб України» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Ухвала Верховного Суду мотивована тим, що суд касаційної інстанції не змінював та не скасовував ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 30 березня 2017 року, нове рішення по суті спору не ухвалював, тому, керуючись статтями 423, 425 ЦПК України, постанова Верховного Суду від 23 травня 2018 року не може бути переглянута Верховним Судом за нововиявленими обставинами.

22 січня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Верховного Суду від 26 грудня 2018 року.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку:

1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті;

2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку;

3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз'яснення рішення чи відмову у роз'ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Оскаржувана ухвала Верховного Суду від 26 грудня 2018 року не входить до переліку судових рішень, які є предметом оскарження у касаційному порядку.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 36 та пункту 1 частини першої статті 44 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд здійснює правосуддя як суд касаційної інстанції, а у випадках, визначених процесуальним законом, - як суд першої або апеляційної інстанції, в порядку, встановленому процесуальним законом.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» набрав чинності 15 грудня 2017 року.

Також з набуттям чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII ЦПК України викладено в новій редакції.

Чинним ЦПК України не передбачено повноважень Верховного Суду щодо перегляду судових рішень Верховного Суду, ніж в порядку частини першої статті 423 ЦПК України, де визначено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної акціонерної компанії «Хліб України» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило