У Х В А Л А

11 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 400/658/16-ц

провадження № 61-16643 ск 19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кропивницького апеляційного суду від 14 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма Маріампольська» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, сплату нарахованої але невиплаченої заробітної плати, індексації заробітної плати та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

06 вересня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, яка була подана 19 квітня 2019 року через кур`єрську службу ( ddostavka . com ).

Враховуючи те, що повний текст постанови апеляційного суду було складено

20 березня 2019 року, а касаційну скаргу подано 19 квітня 2019 року, тобто протягом тридцяти днів з моменту складення повного тексту судового рішення.

Проте, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, а отже, питання про відкриття касаційного провадження не може бути вирішене, оскільки у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України особою, яка подає касаційну скаргу не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Так, згідно з пунктом 7 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду скаржник має сплатити судовий збір в розмірі 200 відсотків скарги, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 цього Закону від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Як убачається з оскаржуваних судових рішень позивач у березні 2016 році звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив суд про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, сплату нарахованої але невиплаченої заробітної плати, індексації заробітної плати та відшкодування моральної шкоди.

Тобто позивачем було заявлено до суду 5 вимог, з яких 1 вимога немайнового характеру та 4 майнового характеру і лише дві вимоги відповідно до положень статті 5 Закону «Про судовий збір» не обкладається судовим збором, а саме: про поновлення на роботі (немайнова вимога) та виплату нарахованої але невиплаченої заробітної плати (майнова вимога).

Вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, індексації заробітної плати та відшкодування моральної шкоди є майновими вимогами, що обкладаються судовим.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, що діяла на час подання позову, за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається зі змісту судових рішень з позовними вимогами майнового характеру, які обкладаються судовим збором, позивач звернувся до суду в березні 2016 року, а саме: про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 125 411,05 грн, індексації заробітної плати в розмірі 9 778,31 грн та відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн, а разом з вимогами в розмірі 135 189,36 грн.

Отже, судовий збір, який мав бути сплачений до суду першої інстанції, який складає 1 відсоток ціни позову в розмірі 135 189,36 грн, складає 1 351,89 грн, а тому за подання та розгляд касаційної скарги розмір судового збору становить -

2 703,78 грн = (1 351,89 грн ? 200%).

Отже, за три вимоги майнового характеру: про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, індексації заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, які не підпадають під дію пільгових згідно зі статтею 5 Закону України «Про судовий збір», заявник судовий збір не сплатив.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, а саме оригінал квитанції про сплату судового збору.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі/Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд.055)»; символ звітності банку: 207.

Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати для усунення зазначеного вище недоліку строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко