справа № 274/4498/18
провадження № 2/0274/723/19
З А О Ч НЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.02.2019 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Замеги О.В., за участю секретаря Павлюк-Жук А.В., розглянувши в судовому засіданні в спрощеному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів,-
В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_2 ухиляється від сплати аліментів, які присуджені рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12.11.2007 у справі № 2-2137/07 на утримання його неповнолітніх доньок: Анни, ІНФОРМАЦІЯ_1, та Вікторії, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі по 165 грн., щомісячно, на кожну дитину, починаючи з 12.10.2007 і до повноліття дітей. А рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 25.02.2013 у справі № 0603/7464/12 відповідача позбавлено батьківських прав відносно його дітей: Анни, ІНФОРМАЦІЯ_1, та Вікторії, ІНФОРМАЦІЯ_2.
В судове засідання позивачка не з"явилася, в позовній заяві зазначила, що просить розгляд справи проводити в її відсутності.
Відповідач в судове засідання не з"явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, відзив на позов не надав.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 284 ЦПК України.
Відповідно до вимог ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12.11.2007 у справі № 2-2137/07 було вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утриманння доньок Анни, ІНФОРМАЦІЯ_1, та Вікторії, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі по 165 грн., щомісячно, на кожну дитину, починаючи з 12.10.2007 і до повноліття дітей.
Сторонами зазначена сума заборгованості не оспорюється.
Таким чином, ні позивачкою, ні відповідачем правильність розрахунку заборгованості не оспорюється, а дійсним предметом позову фактично є повторне стягнення аліментів.
Оскільки сторонами розмір заборгованості не оспорюється, то за відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а не на підставі рішення про стягнення заборгованості, оскільки чинним законодавством не передбачена можливість стягнення заборгованості за аліментами, яка утворилася при виконанні судового рішення, шляхом подачі позову до суду в рамках іншої справи.
Щодо позовних вимог в частині стягнення неустойки за несплату аліментів, то суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Згідно з частиною першою пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15..05.2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена статтею 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
ОСОБА_2 не подав доказів, які б вказували, що заборгованість з аліментів виникла в нього за відсутності його вини.
Враховуючи викладене, Суд вважає, що ОСОБА_1 має право на стягнення з ОСОБА_2 неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Сума нарахованої неустойки (пені) відповідачем не оспорюється.
Частиною другою статті 196 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
Відповідач не подав доказів, які б дозволяли Суду встановити його матеріальний і сімейний стан, та врахувати ці обставини при розгляді справи.
Приймаючи до уваги наведене, Суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, підлягає задоволенню.
На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн..
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 265, 280 282 Цивільного процесуального кодексу України,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4, місце реєстрації не встановлено, РНОКПП не встановлено) на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн..
Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Головуючий: О.В.Замега