Провадження № 2/520/1148/19
Київський районний суд м. Одеси
У складі судді Калашнікової О.І.
За участю секретаря Шеховцевій О.В.
Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у реалізації права власності,
Військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким усунути перешкоди в реалізації права власності на нежитлові приміщення зі сторони ОСОБА_1 шляхом визнання її такою особою, що не має права на користування (у вигляді реєстрації) приміщеннями військової частини по АДРЕСА_1 . Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав і не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи.
Відповідач до суду не з`явилася, про час та місце слухання справи сповіщалася судом відповідно до вимог закону за місцем реєстрації, відзив та заперечення на позов не надала.
За згодою позивачевої сторони суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд вивчив надані документи і встановив наступне:
Військова частина НОМЕР_1 , відповідно до ст. 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», є органом охорони державного кордону і входить до структури Державної прикордонної служби України. Місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 є будівлі і споруди по АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 у 2009 році була зареєстрована за юридичною адресою військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , за місцем дислокації військової частини, як військовослужбовець, відповідно до ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Інструктивних листів МО України від 11.06.2004 року №224/1424 і МВС України від 17.06.2004 р. №6963/пв. ОСОБА_1 проходила військову службу в Одеському прикордонному загоні. На даний час ОСОБА_1 на перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_1 , не є членом військовослужбовця, не мешкає за юридичною адресою військової частини, не перебуває на квартирному обліку в військовій частині, тому адміністрація військової частини на виконання розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України « Про реєстрацію військовослужбовців та членів їх сімей» звернулась до суд з вимогами визнати ОСОБА_1 такою особою, що втратила право на користування будівлями і спорудами військової частини (у вигляді реєстрації) за адресою АДРЕСА_1 .
На обґрунтування позовних вимог адміністрація військової частини посилається на такі докази: розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України, інструктивний лист МВС України №224/1424 від 11.06.2004 року, довідки військової частини, що ОСОБА_1 не перебуває на військовій службі та не є членом сім`ї військовослужбовця, що не перебуває на квартирному обліку в військовій частині, що не мешкає за місцем дислокації військової частини, що ОСОБА_1 житлом не забезпечувалася.
При вищенаведених обставинах суд вважає позов військової частини таким, що підлягає задоволенню з наступних правових підстав:
Абзацом 7 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV визначено, що реєстрація це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.
Стаття 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає можливість громадян України, а також іноземців чи осіб без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зареєструвати місце проживання у військовій частині у разі надання документів, що підтверджують проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації.
В Інструктивному листі Міністерства Оборони України від 11.06.2004 №224/1424 та Міністерства Внутрішніх справ України від 17.06.2004 №6963/пв надано роз`яснення, що право військовослужбовців та членів їх сімей бути прописаними (зареєстрованими) за юридичною адресою військових частин здійснюється у виняткових випадках на підставі довідок військових частин про проходження військовослужбовцем служби та про те, що військовослужбовець не забезпечений житлом за місцем дислокації військової частини.
Ст.13 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» вільний вибір місця проживання обмежується в адміністративно-територіальних одиницях, які знаходяться на територіях військових об`єктів. Військова частина НОМЕР_1 (її місце перебування разом з майном, яке перебуває в оперативному управлінні) відноситься до військових об`єктів.
Надані суду докази свідчать, що правові підстави для користування ОСОБА_1 нежитловими приміщеннями, що розташовані за юридичною адресою військової частини НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 та бути зареєстрованою за юридичною адресою частини - відсутні.
Суд погоджується з доводами позивачевої сторони, що визнання відповідачки такою, що втратила право користування нежитловим приміщенням Військової частини НОМЕР_1 не вплине на права відповідача на проживання або реєстрацію місця проживання (перебування) у місті Одесі.
Керуючись ст.ст.259,263-265,268 ЦПК України, суд
Вирішив:
Позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН невідомий) особою, що втратила право на користування (шляхом реєстрації) приміщеннями та будівлями за юридичною адресою військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржено в Одеський апеляційний суд через Київський райсуд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за заявою відповідача, наданою протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Калашнікова О. І.