РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2019 року

м. Рівне

Справа № 562/4084/18

Провадження № 22-ц/4815/1153/19

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Мичка І.М.

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючий: суддя Боймиструк С.В.

судді: Бондаренко Н.В., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.,

з участю представників сторін: Максимчук В.П., адвокат Януль - Сидорчук Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області на ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 травня 2019 року у справі за позовом Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення втрат сільськогосподарського виробництва,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2018 року перший заступник начальника Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області Дубич С.В. звернувся до Здолбунівського районного суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення нарахованих втрат сільськогосподарського виробництва на загальну суму 192 268,24 грн. на розподільчий рахунок Богдашівської сільради.

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 травня 2019 року провадження у справі за вказаним позовом закрито. Повідомлено позивачу про те, що розгляд таких справ віднесено до юрисдикції адміністративних судів. Повернуто позивачу позовну заяву.

Ухвала мотивована тим, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Окрім того, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу, оскільки права позивача не порушені.

Не погоджуючись із ухвалою суду представник Головного управління Держгеокадастру у Рівненській областіподав на неї апеляційну скаргу, в якій вважає її незаконною та необґрунтованою і зазначає, що не погоджується із висновками суду першої інстанції, що даний спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки предметом спору даної судової справи є невиконання відповідачем - фізичною особою ОСОБА_1 , своїх зобов`язань щодо сплати втрат сільськогосподарського виробництва, а не у зв`язку із виконанням або невиконанням ГУ Держгеокадастру у Рівненській області публічно-владних управлінських функцій чи наданням або не наданням адміністративних послуг, отже предмет спору не може вважатися публічно-правовим.

Щодо права ГУ Держгеокадастру у Рівненській області на звернення до суду з таким позовом, то законодавством України прямо передбачено право вказаного органу на звернення до суду із позовною заявою щодо відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва, зокрема ст. 10 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", якою передбачено, що державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель мають право звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Щодо права підпису позовної заяви першим заступником, то зазначає, що останнім належним чином підтверджено посадове становище, оскільки позовна заява була підписана першим заступником начальника Дубичем С.В. 01.11.2018, що підтверджується її реєстраційним №9-17-0.6-5314/2-18, тобто в день коли начальник ГУ Держгеокадастру у Рівненській області перебував у відпустці, він фактично виконував обов`язки начальника в порядку взаємозаміщення, тобто був керівником Головного управління.

З цих підстав, просили скасувати ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 травня 2019 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вирішити питання про судові витрати.

В поданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , апеляційну скаргу не визнає. Вважає, що місцевий суд цілком законно і обґрунтовано постановив ухвалу про закриття провадження у справі.

Зазначає, що позов, заявлений Управлінням Держгеокадастру, не підпадає під ознаки цивільно-правового спору, оскільки в будь-яких правовідносинах (зокрема в цивільних, земельних) з позивачем не перебувала і не перебуває, спору між нею і позивачем немає.

Натомість вказує на те, що даний спір підпадає під ознаки публічно-правового спору, оскільки відповідно до п.5 ч.1 ст. 19 КАСУ юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема за звернення суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

За наведеного просить, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Здолбунівського районного суду від 22 травня 2019 року без змін.

Представник апелянта Максимчук В.П. в судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 адвокат Януль - Сидорчук Х.В. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу місцевого суду без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Окрім того, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу, оскільки права позивача не порушені.

Проте з таким висновком суду повністю погодитися не можна.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд вправі закрити провадження у справі лише з тих підстав, які передбачені законом.

Такі підстави визначено у статті 255 ЦПК України.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

За загальним правилом, передбаченим у частині першій статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Разом з тим, відповідно до ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі справи у публічно-правових спорах, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

З аналізу наведених процесуальних норм вбачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Отже, не вважається публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень) як суб`єктом публічного права та суб`єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. В цьому випадку це спір про цивільне право, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 10.07.2017 р. в рамках справи № 6-1113цс17 та від 12.07.2017 р. в справі № 6-1096цс17 та вказана в ч. 2 п. 21 Постанови пленуму ВССУ від 01.03.2013 р. № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ».

Суд першої інстанції вважав, що заявлена Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області позовна вимога про відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва має розглядатися за правилами адміністративного судочинства, тому що відносини по сплаті коштів до бюджету мають кваліфікуватися як публічно-правові відносини.

Однак, суд першої інстанції не врахував, що при визначенні предметної юрисдикції справ слід виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачу.

Відповідно до ст. 207 ЗК України, під втратами сільськогосподарського й лісогосподарського виробництва слід розуміти зміну цільового призначення сільськогосподарських угідь, лісових земель та ділянок під чагарниками в зв`язку з необхідністю їх використання для несільськогосподарських потреб, а також неможливість використання земельної ділянки в повному обсязі у зв`язку із встановленням обмежень у землекористуванні та погіршенням якості земель. Відшкодуванню підлягають втрати сільськогосподарських угідь (ріллі, багаторічних насаджень, перелогів, сінокосів, пасовищ), лісових земель та чагарників як основного засобу виробництва в сільському і лісовому господарстві внаслідок вилучення (викупу) їх для потреб, не пов`язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом. Втрати сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва компенсуються незалежно від відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам.

Частиною 1 ст.209 ЗК України, визначено, що втрати сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, зумовлені вилученням сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників, підлягають відшкодуванню і зараховуються до відповідних бюджетів у порядку, визначеному Бюджетним кодексом України.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 64 Бюджетного кодексу України до доходів загального фонду бюджетів міст обласного значення належить податок на майно, що зараховується до бюджетів місцевого самоврядування. Згідно Класифікації доходів бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 14.01.2011 року № 14, орендна плата за землю з юридичних осіб (код доходів бюджетної класифікації 18010600) є складовою податку на майно.

Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області є органом уповноваженим державою здійснювати відповідні контролюючі функції, тому в межах повноважень встановлених законом, діючи в інтересах Богдашівської сільської ради обґрунтовано звернулось для вирішення спору саме до місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Зважаючи на викладене вище, суд першої інстанції не з`ясував усіх обставин, що мають процесуальне значення при вирішенні питання щодо предметної підсудності (юрисдикції) спору, не визначився з суб`єктним складом та характером спірних правовідносин, тому його ухвала про закриття провадження у справі підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Згідно положень статей 141, 382 ЦПК України питання розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції не вирішується, оскільки спір по суті не розглядався.

Керуючись статями 367 - 369, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області задовольнити.

Ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 травня 2019 рокускасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 12 вересня 2019 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: Н.В. Бондаренко

С.С. Шимків