П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 лютого 2019 року м. Київ

справа № 361/512/18

провадження №22-ц/824/432/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів -Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Станішевської Б.В.,

сторони:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач - ОСОБА_2

розглянув апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 17 серпня 2018 року, ухвалене у складі судді Литвина О.В.,

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 14 січня 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, за яким ОСОБА_2, отримала кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Зазначав, що відповідач не виконувала належним чином умови укладеного договору, що спричинило виникнення заборгованості за кредитом, яка станом на 31 грудня 2017 року становить 18 377 грн. 43 коп., в тому числі тіло кредиту - 825, 84 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом - 13 200, 28 грн., 3 000 грн. - заборгованість за пенею та комісією, штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 851 грн. 31 коп.

Заочним рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 17 серпня 2018 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погоджуючись з рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

В апеляційні скарзі посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначив про те, що відповідачем укладений договір не ос порений, заперечень щодо наданого банком розрахунку з боку відповідача суду не надано, позичальник, користуючись наданими йому коштами та частково сплачуючи заборгованість, підтверджує факт укладення договору та свою згоду з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 19 вересня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Указом Президента від 29 грудня 2017 року №452/2017 ліквідовано Апеляційний суд міста Києва, Апеляційний суд Київської області та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область та місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві, який розпочав свою роботу 3 жовтня 2018 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2018 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

В судове засідання сторони не з'явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.145,146), про причини своєї неявки суду не повідомили, у зв'язку з чим суд вважав за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України. Відповідно до ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 14 січня 2013 року відповідачкою ОСОБА_2 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведені позовні вимоги.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди щодо усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже, у позичальника виникає обов'язок з повернення кредиту та сплати процентів у тому випадку, коли кредитодавець виконав свій обов'язок щодо надання коштів.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Належних та допустимих доказів на підтвердження факту видачі ОСОБА_2 кредитної картки на підставі укладеного 14 січня 2013 року договору та грошових коштів на картковий рахунок позивачем, у передбаченому ст.ст.12, 81 ЦПК України, суду не надано.

Сам по собі факт укладення кредитного договору без доведення видачі коштів на виконання цього договору, не дає підстав уважати, що у позичальника виник обов'язок по поверненню коштів, сума яких зазначена в договорі.

Наданий до позовної заяви розрахунок заборгованості містить інформацію щодо початку користування грошовими коштами, яким є 10 жовтня 2014 року.

До апеляційної скарги представником позивача надані документи, а саме фото клієнта с продуктом/картой, довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_2, довідка про видачу кредитної картки НОМЕР_1 (а.с.94-97). З наявної в цих документах інформації слідує, що ОСОБА_2 пройшла ідентифікацію, отримала картку 10 жовтня 2014 року, до цієї дати інформації про видачу іншої картки немає. Старт карткового рахунку відповідає 10 жовтню 2014 року, про що зазначено у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти.

Отже, оскільки позивачем не доведені обставини видачі ОСОБА_2 кредитної картки та грошових коштів на картковий рахунок на виконання умов, укладеного між сторонами 14 січня 2013 року договору, тому висновок суду першої інстанції щодо недоведеності позовних вимог є обґрунтованим та законним.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що відповідачем не оспорювався договір, а також наданий банком розрахунок заборгованості, дії відповідача з користування кредитними коштами та погашення заборгованості свідчать про визнання заборгованості по кредиту та згоду з умовами кредитування, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки банком не доведено видачу відповідачці ОСОБА_2 кредитних коштів у січні 2013 року.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ідентифікація клієнта відбулась 14 січня 2013 року, а тому при видачі нової картки 10 жовтня 2014 року підписання нової анкети не було потрібно, не заслуговують на увагу, оскільки такі обставини позивачем не доведені, а надані представником позивача документи підтверджують проведення ідентифікації та видачу картки з початком старту карткового рахунку 10 жовтня 2014 року.

З наданої копії фотографії неможливо встановити дату ідентифікації та дату та номер видачі кредитної картки (а.с.97).

Крім того, пославшись в апеляційній скарзі в обґрунтування своїх доводів на виписку по особовому рахунку ОСОБА_2, апелянт такої виписки ні в суді першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не подав.

Таким чином, колегія суддів вважає, що заочне рішення Рокитнянського районного суду Київської області ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 17 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: О.І.Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус