Справа № 629/5613/18
Провадження № 2/629/192/19
18.01.2019 року м. Лозова
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді -Мицик С.А., за участю секретаря судового засідання -Заводяної О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном ,-
ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що вона є власником квартири, яка розташована за адресою: Харківська область, місто Лозова, мікрорайон № 5АДРЕСА_1, яка належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 17 квітня 1997 року директором Лозівської філії Харківської товарної біржі ОСОБА_3 Крім неї в квартирі зареєстрований її син, відповідач по справі ОСОБА_2 Відповідач в квартирі не проживає, на неодноразові прохання позивача знятися з реєстрації не реагує, наявність зареєстрованого відповідача створює їй перешкоди, оскільки виникли проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, суму яких нараховують, чим порушуються її права. Враховуючи викладене, просила усунути перешкоди у здійсненні користування житлом шляхом позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням, а саме-квартирою, розташованою за адресою: Харківська область, місто Лозова, мікрорайон № 5АДРЕСА_1.
Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, зі змісту заяви вбачається, що остання позов підтримала та просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач у судове засідання не з'явився, неодноразово повідомлявся про час та місце судового розгляду належним чином, про причини неявки не повідомив.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно копії договору купівлі продажу №135 від 17 квітня 1997 року, засвідченого директором Лозівської філії Харківської товарної біржі ОСОБА_3, ОСОБА_1 є власником квартири розташованої за адресою: м. Лозова, мікрорайон №5АДРЕСА_1 (а.с.9). Відповідно до копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, квартира за адресою: м. Лозова, мікрорайон №5АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (а.с. 10).
Згідно довідки про склад сімї або зареєстрованих у житлову приміщенні/будинку осіб, довідки за відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади Лозівської міської ради Харківської області та копії домової книги ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, мікрорайон №5АДРЕСА_2 (а.с.12-15, 26).
Відповідач в даній квартирі не проживає, що підтверджується актом про непроживання особи за місцем реєстрації від 08.10.2018 року (а.с. 11).
За змістом позовної заяви- відповідач не сплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житла та не приймає участі у спільному побуті, факт його реєстрації в її квартирі створює їй проблеми при оформленні субсидії, що підтверджується також повідомленням про призначення субсидії та копіями рахунків по сплаті комунальних послуг, доданих до позовної заяви(а.с. 19-22). Позивачка не чинила ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням відповідачеві, особистих речей та майна, яке йому належить в зазначеній квартирі, він не має.
Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Відповідно до вимог ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону та за рішенням суду. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Аналогічні висновки викладені в правовій позиції Верховного Суду України у справі №6-709цс16.
Враховуючи зазначене, оскільки відповідач не є власником квартири за адресою: Харківська область, м. Лозова, мікрорайон №5АДРЕСА_2, участі в оплаті комунальних платежів не приймає, самостійно дій щодо зняття з реєстрації місця проживання за вказаною адресою не здійснює, що порушує права власника житла, оскільки він зобов'язаний нести додатковий тягар зі сплати нарахованих комунальних платежів, а доказів протилежного суду не надано, тому суд приходить до висновку, що вимога позивачки в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням підлягає задоволенню.
Що стосується позовної вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку, то суд вважає, що з урахуванням предмету спору та заявлених позовних вимог, суб'єктного складу учасників судового розгляду та виходячи з норм ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», де однією з підстав для зняття з реєстраційного обліку особи є рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, то підстав для задоволення цієї позовної вимоги суд не вбачає, враховуючи, що будь-які дії реєстраційного органу позивачем не оскаржуються.
Керуючись ст.ст. 259, 280 ЦПК України, ст. 47 Конституції України, ст.ст. 15, 317, 319, 391 ЦК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 Миколаївни- задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Харківська область, місто Лозова, мікрорайон № 5АДРЕСА_1.
В задоволенні решти позовних вимог- відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Харківської області. Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України( в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя С.А. Мицик