КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 761/4291/19 Головуючий у 1-й інст. Притула Н.Г.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2019 року, постановлену у складі судді Притули Н.Г.у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про розірвання попереднього договору,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просив розірвати попередній договір від 11 жовтня 2018 року та стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за невиконаним попереднім договором в сумі 846 000 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2019 року матеріали вказаної позовної заяви направлено за підсудністю до Обухівського районного суду Київської області.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу на новий розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва.

Посилається на те, що предметом даного позову є не право власності на нерухоме майно, а лише попередній договір, яким сторони домовились у визначений строк ( у майбутньому) укласти договір купівлі - продажу об`єкта нерухомості, тобто даний попередній договір не є таким, що створює обставини переходу/зміни права власності на нерухоме майно та не породжує таких наслідків, а свідчить лише про наміри сторін у майбутньому підписати відповідний договір, яким буде визначено перехід права власності на об`єкт нерухомого майна. Тому суд дійшов помилкового висновку, що між сторонами виник спір з приводу нерухомого майна та про поширення на дані правовідносини виключної підсудності, яка передбачена ст.30 ЦПК України. Крім того, скаржник зазначає, що згідно умов попереднього договору місцем його укладення та виконання є місто Київ, за зазначеною адресою здійснювались дії щодо виконання зазначеного правочину, а саме передання грошових коштів зазначених в договорі. При цьому, згідно п.12 зазначеного договору сторони домовились, що всі заяви, повідомлення, які стосуються виконання цього договору мають надсилатися за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, спори про встановлення, зміну чи розірвання правочинів мають розглядатися у місці їх укладення чи виконання.

Інші учасники процесу до суду відзив на апеляційну скаргу не подали.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Направляючи матеріали позовної заяви за підсудністю до Обухівського районного суду Київської області, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір виник фактично щодо нерухомого майна, з приводу якого за попереднім договором сторони домовились укласти договір купівлі - продажу, зокрема, щодо житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . Майно з приводу якого виник спір територіально не перебуває у Шевченківському районі м. Києва, справа має розглядатися згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України за правилами виключної підсудності та підлягає направленню за підсудністю до Обухівського районного суду Київської області за місцем знаходження майна.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідноч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 41, 42 постанови від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, які виникають щодо нерухомого майна (ч. 1 ст. 30 ЦПК України). Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст. 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (ст.ст. 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (ст.ст. 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

Відповідно до ч.1 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Згідно ч.1 ст.571 ЦК України правовим наслідком порушення зобов`язання, забезпеченого завдатком, з вини кредитора, є обов`язок повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.

Отже для позовів з приводу невиконання стороною умов договору, об`єктом якого є нерухоме майно, в тому числі умови про повернення сплаченого завдатку, встановлюється виключна підсудність.

У даному випадку, спір виник з приводу невиконання відповідачем умов попереднього договору щодо купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Оскільки позов ОСОБА_1 стосується застосування правових наслідків невиконання відповідачем зобов`язання за попереднім договором купівлі-продажу, предметом якого було нерухоме майно, а саме: житловий будинок та земельна ділянка, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що даний позов має розглядатися за правилами виключної підсудності - за місцезнаходженням нерухомого майна.

Спірне нерухоме майно: житловий будинок та земельна ділянка розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про направлення справи за підсудністю до Обухівського районного суду Київської області відповідно до ч.1 ст. 31 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що даний позов має розглядатись за загальними правилами територіальної підсудності згідно ст. 27 ЦПК України колегія суддів не приймає до уваги,оскільки спір між сторонами виник з приводу нерухомого майна, що знаходиться в Обухівському районі Київської області.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що обґрунтуванням позовних вимог позивач вказує на виявлені під час експертизи суттєві скриті недоліки (дефекти) спірного жилого будинку, будівельних конструкцій, інженерних комунікацій та технічного обладнання, які впливають на експлуатацію будинку, який знаходиться в селі Плюти, Обухівського району, Київської області, та є предметом попереднього договору.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на правильність постановленої ухвали не впливають.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 17 вересня 2019 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Желепа О.В.

Іванченко М.М.