Постанова

Іменем України

14 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 639/678/14-ц

провадження № 61-4969св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А. (суддя-доповідач), Лесько А. О., Петрова Є. В.,

Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: приватне акціонерне товариство «Сьогодні Мультімедіа», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_1 та приватного акціонерного товариства «Сьогодні Мультімедіа» на рішення Апеляційного суду Харківської області

від 23 червня 2016 року у складі колегії суддів: Пилипчук Н. П., Черкасова В. В., Кірсанової Л. І.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до редакції газета «Сегодня» та кореспондента газети « Сегодня » ОСОБА_4 , в якому просила:

- визнати, що інформація в публікації друкованого видання «Сегодня» в НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3» не відповідає дійсності, шкодить діловій репутації ОСОБА_1 та наносить шкоду її інтересам, а також принижує честь і гідність;

- зобов`язати кореспондента газети « Сегодня » ОСОБА_5 і редакцію газети « Сегодня » в місячний термін помістити спростування інформації про ОСОБА_1 , викладену у зазначеній статті, набравши його тим же шрифтом під заголовком «Спростування», на тій же сторінці і в такому ж обсязі друкованого тексту у номері газети « Сегодня »;

- стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн та сплачену суму судового збору.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 на шпальтах друкованого видання «Сегодня» в НОМЕР_1 розміщена стаття під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3». Вважала, що наведені в зазначеній статті матеріали є неправдивими і шкодять честі, гідності та діловій репутації ОСОБА_1

Зокрема, у статті зазначена неправдива інформація, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді директора фірми, (мовою оригіналу) «обещала людям помочь устроиться на работу за границей, брала деньги за услуги, но люди оставались ни с чем. В суд обратились шестеро харьковчан, которые требовали вернуть в общей сложности 150 тыс. долларов…».

Крім того, в цій статті вказано, що ОСОБА_6 звернувся до позивача з питанням працевлаштування до Канади. Віза йому була відкрита, а потім анульована з причини неправильності наданого запрошення. Вважала, що ці відомості принижують честь, гідність і ділову репутацію позивача, тому що висловлювання щодо злочинних дій з її боку не відповідають дійсності, оскільки не доведені судовим вироком, а характер висловлювань у статті створює негативне враження і ставлення до ОСОБА_1

Посилаючись на зазначене, а також на те, що згоди на збирання, зберігання, використання та поширення інформації про себе не надавала, просила позовні вимоги задовольнити.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 09 грудня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що поширена в статті газети « Сегодня » інформація, що стосується ОСОБА_1 , є оціночними судженнями, у зв`язку з чим відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту, а тому відсутні встановлені законом підстави для задоволення позову.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 25 березня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 09 грудня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову з інших підстав.

Апеляційний суд виходив із того, що позов пред`явлено до неналежних відповідачів, оскільки редакція газети « Сегодня » не має статусу юридичної особи, а автор статті використовує псевдонім.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 вересня 2015 року рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 09 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 25 березня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала суду мотивована тим, що суди не врахували, що у разі, коли редакція друкованого ЗМІ не має статусу юридичної особи, належним відповідачем є юридична особа, структурним підрозділом якої є редакція, або засновник друкованого ЗМІ, не встановили справжнього імені автора статті та не залучили її до участі в справі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 листопада 2015 року було замінено первісного відповідача редакцію газети «Сегодня» належним відповідачем - приватним акціонерним товариство «Сьогодні Мультімедіа» (далі - ПрАТ «Сьогодні Мультімедіа»), та первісного відповідача кореспондента газети «Сегодня» ОСОБА_4 на належного відповідача - кореспондента газети «Сегодня» ОСОБА_2 .

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 лютого 2016 року за клопотанням позивача ОСОБА_1 до участі у справі було залучено співвідповідача ОСОБА_3 , яка є співавтором статті «ІНФОРМАЦІЯ_3».

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 квітня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що інформація, яка викладена в статті, носить характер оціночних суджень, не містять в собі достовірної інформації, а тому відсутні підстави вважати таку інформацію недостовірною.

Крім того, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди, суд вважав, що зазначені вимоги є похідними від позовних вимог про спростування інформації, а тому не підлягають задоволенню.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 23 червня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 квітня 2016 року скасовано.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано недостовірною та такою, що принижує гідність та честь

ОСОБА_1 інформацію, опубліковану на 7 сторінці газети « Сегодня » від ІНФОРМАЦІЯ_2 НОМЕР_2 у статті «ІНФОРМАЦІЯ_3», а саме: твердження про те, що « ОСОБА_1 продала свою иномарку «Тойота», которая находится под арестом».

Зобов`язано ПрАТ «Сьогодні Мультімедіа», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в запланованому найближчому випуску газети « Сегодня » спростувати недостовірну інформацію про те, що « ОСОБА_1 продала свою иномарку «Тойота», которая находится под арестом» шляхом опублікування на 7 сторінці газети тим же шрифтом під заголовком «Спростування» повідомлення про це судове рішення та виклавши частину четверту резолютивної частини цього рішення.

Стягнуто з ПрАТ «Сьогодні Мультімедіа», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у рахунок відшкодування моральної шкоди по 2 000,00 грн із кожного на користь ОСОБА_1 .

У решті позову ОСОБА_1 відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, апеляційний суд зробив висновок, що інформація, надрукована в статті про те, що ОСОБА_1 продала належний їй автомобіль «Тойота», який знаходився під арештом, не відповідає дійсності, отже, є недостовірною, порушує особисті немайнові права позивача, оскільки представляє позивача у негативному світі, як таку, що порушує вимоги закону, принижує її гідність та честь.

Відмовляючи у задоволенні позову в іншій частині, апеляційний суд виходив із недоведеності позовних вимог та вважав, що інша інформація, надрукована в статті, не може бути витлумачена як така, що містить фактичні дані і ганьбить честь та гідність позивача, а тому спростуванню не підлягає.

Короткий зміст вимог та доводів, наведених у касаційній скарзі

ОСОБА_1

07 липня 2016 року ОСОБА_1 засобами поштового зв?язку подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_9 , у якій, з урахуванням вимог уточненої касаційної скарги, просить рішення Апеляційного суду Харківської області від 23 червня 2016 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог, а в частині скасування рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 квітня 2016 року залишити без змін та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що частково відмовляючи у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд безпідставно вважав, що позивачем пред`явлено позов про спростування недостовірної інформації, а не про захист особистих немайнових прав.

Висновки суду про те, що інформація є оціночним судженням, не відповідають дійсності, оскільки у статті вказані відомості про особу, яка вчинила протиправне діяння, із зазначенням її прізвища та ім`я.

Вважає, що розмір моральної шкоди значно занижений, оскільки відомості, надруковані в статті кореспондентами та редакцією, принижують її честь, гідність і ділову репутацію, характер статті створює негативне враження і ставлення до ОСОБА_1 як правопорушника, а для спростування інформації, що порочить її, необхідно докласти значних зусиль.

Аналіз змісту касаційної скарги свідчить, що рішення апеляційного суду не оскаржується в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «Сьогодні Мультімедіа», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсною та такою, що принижує гідність та честь і спростування інформації про те, що « ОСОБА_1 продала свою иномарку «Тойота», которая находится под арестом», та в частині стягнення з ПрАТ «Сьогодні Мультімедіа»,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у рахунок відшкодування моральної шкоди по 2 000,00 грн із кожного на користь ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог та доводів, наведених у касаційній скарзі

ПрАТ «Сьогодні Мультімедіа»

12 липня 2016 року ПрАТ «Сьогодні Мультімедіа» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_10 , у якій просить скасувати рішення Апеляційного суду Харківської області від

23 червня 2016 року та залишити в силі рішення Жовтневого районного суду

м. Харкова від 01 квітня 2016 року. При цьому посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції повно та всебічно не дослідив обставини, що мають значення для справи. Зокрема, вирішуючи питання про задоволення позовних вимог у частині спростування та визнання недостовірною інформації стосовно продажу автомобіля, апеляційний суд не звернув увагу на той факт, що авто дійсно знаходилося на аукціоні в державній виконавчій службі, що свідчить про його можливий продаж.

Висновок апеляційного суду не відповідає дійсності, оскільки стаття не має стверджувального характеру, а є викладом прямої мови з посиланням на джерела інформації, тобто є висвітленням суб`єктивної думки

ОСОБА_6 , самої ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_9 . Разом із тим, суд не вирішив питання про притягнення до відповідальності ОСОБА_6 за розповсюдження такої інформації.

Крім того, суд не звернув увагу, що під час судового засідання представник позивача погодився з тим, що інформація носить оціночний характер. Позивачем не доведено, яким чином стаття порушує її немайнові права та завдає шкоди немайновим благам.

Короткий зміст вимог та доводів, наведених у відзиві ОСОБА_1

04 серпня 2016 року ОСОБА_1 засобами поштового зв?язку подала заперечення, підписана представником ОСОБА_9 , у якому просить відмовити в задоволенні касаційної скарги ПрАТ «Сьогодні Мультімедіа».

Заперечення обґрунтоване безпідставністю вимог касаційної скарги

ПрАТ «Сьогодні Мультімедіа».

Короткий зміст вимог та доводів, наведених у відзиві ПрАТ «Сьогодні Мультімедіа»

28 жовтня 2016 року ПрАТ «Сьогодні Мультімедіа» подало заперечення, підписане представником Грабовською Т. А., у якому просить відхилити касаційну скаргу ОСОБА_1 , скасувати рішення Апеляційного суду Харківської області від 23 червня 2016 року та залишити в силі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 квітня 2016 року.

Заперечення мотивоване тим, що суд першої інстанції, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, докази та аргументи сторін, зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позову, а посилання в касаційній скарзі ОСОБА_1 зводяться до переоцінки та повторного розгляду судом касаційної інстанції вже встановлених і досліджених фактів.

Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 липня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ПрАТ «Сьогодні Мультімедіа», витребувано її матеріали з суду першої інстанції та зупинено виконання рішення апеляційного суду Харківської області від 23 червня 2016 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 вересня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2016 року справу призначено до судового розгляду.

Справу № 639/678/14-ц передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 01 липня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати касаційного цивільного суду

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення апеляційного суду не відповідає, а тому касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а касаційна скарга ПрАТ «Сьогодні Мультімедіа» підлягає задоволенню з таких підстав.

Короткий зміст встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин справи

ІНФОРМАЦІЯ_2 вийшов НОМЕР_1 газети « Сегодня », в якій на 7 сторінці була розміщена стаття під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3».

Згідно з відомостями ПрАТ «Сьогодні Мультімедіа» авторами статті «ІНФОРМАЦІЯ_3» є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які використали псевдонім « ОСОБА_4 ».

У зазначеній статті йшлося, зокрема, про те, що ОСОБА_1 (далі - мовою оригіналу) «обещала людям помочь устроиться на работу за границей, брала деньги за услуги, но люди оставались ни с чем. В суд обратились шестеро харьковчан, которые требовали вернуть в общей сложности 150 тыс. долларов…», «недавно ОСОБА_1 продала свою иномарку «Тойота», которая находится под арестом, выходит, еще один человек - покупатель авто - стал жертвой обмана…»; наприкінці абзацу 2 цієї статті вказано: «Нынешние решения заставляют задуматься о том, что от правосудия она ( ОСОБА_4 ) откупится…».

Висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду за результатом розгляду касаційної скарги та застосовані норми права

Відповідно до статті 32 Конституції Україникожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно зі статтею 201 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

У частині першій статті 277 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.

Тлумачення статті 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час, як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права.

Згідно з частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Разом із тим, слід відрізняти деякі висловлювання, які хоч і мають характер образи, однак в цілому контексті є оцінюючими судженнями з урахуванням вживаних слів та виразів з використанням мовно-стилістичних засобів.

Судження - це те саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування.

Згідно зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (KARPYUK AND OTHERS v. UKRAINE, № 30582/04, 32152/04, § 188, ЄСПЛ, 06 жовтня 2015 року).

Преса відіграє істотну роль у демократичному суспільстві. І хоча вона не може переступати певні межі, зокрема, щодо репутації, прав інших осіб і необхідності запобігання розголошенню конфіденційної інформації, тим не менш, її обов`язком є передавати у спосіб, сумісний із її обов`язками та відповідальністю, інформацію та ідеї з усіх питань суспільного інтересу, включно з тими, що стосуються правосуддя. Не тільки на неї покладається завдання передавати таку інформацію та ідеї; громадськість також має право їх отримувати. Стаття 10 захищає не лише суть висвітлених ідей та інформації, але також і форму, в якій вони надаються. Журналістська свобода також включає можливість перебільшень або навіть провокацій. (GAZETA UKRAINA-TSENTR v. UKRAINE, № 16695/04, § 46, ЄСПЛ, 15 липня 2010 року).

Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про те, що висновки суду першої інстанції про те, що інформація є оціночним судженням, не відповідають дійсності, оскільки у статті вказані відомості про особу, яка вчинила протиправне діяння, із зазначенням її прізвища та ім`я, з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині спростування та визнання такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію, зокрема, твердження про те, що «обещала людям помочь устроиться на работу за границей, брала деньги за услуги, но люди оставались ни с чем. В суд обратились шестеро харьковчан, которые требовали вернуть в общей сложности 150 тыс. долларов…», суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку, що опублікована стаття, утому числі, вислови, наведені у позові ОСОБА_1 , відображають власні думки, переконання автора, критичну оцінку ним певних фактів, а отже, на підставі частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» є оціночними судженнями.

Особисте сприйняття ОСОБА_1 зазначених у позові висловлювань, як таких, що принижують її честь, гідність і ділову репутацію, не може бути підставою для задоволення позову.

Посилання в касаційній скарзі ОСОБА_1 на те, що апеляційний суд безпідставно вважав, що позивачем пред`явлено позов про спростування недостовірної інформації, а не про захист особистих немайнових прав, на правильність рішення суду не впливає.

Колегія суддів приймає аргументи, наведені в касаційній скарзі

ПрАТ «Сьогодні Мультімедіа», щодо вислову «недавно ОСОБА_1 продала свою иномарку «Тойота», которая находится под арестом», який є аудіовізуальною цитатою іншої особи, з огляду на наступне.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції вважав, що інформація «недавно ОСОБА_1 продала свою иномарку «Тойота», которая находится под арестом» є такою, що містить фактичні дані, не відповідає дійсності, а отже, є недостовірною, порушує особисті немайнові права позивача, оскільки представляє позивача у негативному світі, як таку, що порушує вимоги закону, принижує її гідність та честь.

З урахуванням усталеної практики Європейського суду з прав людини колегія суддів не погоджується із таким висновком суду апеляційної інстанції про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що цитата зі статті «недавно ОСОБА_1 продала свою иномарку «Тойота», которая находится под арестом» не є судженням кореспондентів та редакції ПрАТ «Сьогодні Мультімедіа», а є прямою мовою з посиланням на джерела інформації, тобто є висвітленням суб`єктивної думки ОСОБА_6 , який в свою чергу, стверджував, що зазначена інформація йому стала відома від прокурора.

Повідомлення новин, які базуються на інтерв`ю або відтворенні висловлювань інших осіб, незалежно від того, чи вони були змінені, чи ні, є одним з найважливіших способів інформування громадськості, завдяки якому преса відіграє свою життєво важливу роль «суспільного сторожового пса». У таких справах слід розрізняти ситуації, коли такі висловлювання належали журналісту, і коли були цитатою висловлювання іншої особи, оскільки покарання журналіста за участь у розповсюдженні висловлювань інших осіб буде суттєво заважати пресі сприяти обговоренню питань суспільного значення та не повинно розглядатись, якщо для іншого немає винятково вагомих причин (GAZETA UKRAINA-TSENTR v. UKRAINE, № 16695/04, § 46, ЄСПЛ, 15 липня 2010 року).

Таким чином, суд першої інстанції, правильно застосувавши вищенаведені правові норми та усталену практику ЄСПЛ, надавши належну правову оцінку поданим сторонами доказам, із дотриманням норм процесуального права, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову у зв`язку з тим, що інформація, яка викладена в статті, носить характер оціночних суджень, є суб`єктивною думкою особи, яка давала інтерв`ю, викладена у вигляді прямої мови, а отже, є висловлюваннями іншої особи та не може бути спростована відповідачами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог у частині відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до статті 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Оскільки відсутні підстави для задоволення позову про захист честі, гідності та ділової репутації, то і підстав для стягнення моральної шкоди немає.

Таким чином, апеляційний суд на зазначене увагу не звернув та у порушення вимог статей 212-214, 303, 316 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) дійшов помилкового висновку про наявність передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалив рішення, що не відповідає закону.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Відповідно до частини першої статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовані норми матеріального закону, тому рішення суду є законним і обґрунтованим.

Установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції відповідно до статті 413 ЦПК України.

Керуючись статтями 402, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_9 , задовольнити частково.

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Сьогодні Мультімедіа», подану представником ОСОБА_10 , задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Харківської області від 23 червня 2016 року скасувати.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 квітня 2016 року залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Сімоненко

Судді:

А. А. Калараш

А. О. Лесько

Є. В. Петров

С. П. Штелик