ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1837/19 Справа № 176/1819/18 Суддя у 1-й інстанції - Крамар О.М. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Жовтоводського відділу поліції Дніпродзержинського Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Державного закладу "Спеціалізована медико-санітарна частина №9 Міністерства охорони здоров'я" в м.Жовті Води Дніпропетровської області про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Жовтоводського відділу поліції Дніпродзержинського ГУНП в Дніпропетровській області, Державного закладу "Спеціалізована медико-санітарна частина №9 Міністерства охорони здоров'я" в м.Жовті Води Дніпропетровської області про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2018 року у відмовлено у відкритті провадження.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2018 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позовні вимоги заявлені відповідно до ст.16 ЦК України та підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, її розгляд здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що КПК України визначає порядок оскарження дій, бездіяльності та рішень слідчого, прокурора в рамках кримінального провадження, заявлені ОСОБА_1 вимоги не можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки не відносяться до способів захисту цивільних прав та інтересів, які визначені ст.16 ЦК України.

Проте, колегія суддів вважає, що такий висновок суд першої інстанції зробив з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, виходячи з наступного.

Згідно з ч.ч.1,4 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу.

Згідно з п.10 ч.2 ст.16 ЦК України цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Жовтоводського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області 25 липня 2018 року з повторною заявою про видачу йому копій документів (а.с.18), долучених у квітні 2014 року до його заяви до Жовтоводського ВП ГУНП України про зайняття його сусідами за місцем проживання енергетичним вампиризмом.

30 серпня 2018 року позивачу надано відповідь (а.с.20), що встановити місцезнаходження документів позивача не вдалося, в разі встановлення даних документів, його буде повідомлено. Фактично відповідь надана позивачу на звернення в порядку Закону України "Про звернення громадян".

Отже, підставою для звернення ОСОБА_1 з позовом є неповернення відповідачем Жовтоводським ВП Дніпродзержинського ГУНП України в Дніпропетровській області позивачу документів, доданих до раніше поданої заяви, за таких обставин спір у даній справі виник з цивільного права позивача, характер спірних правовідносин свідчить про наявність спору, який повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства.

У справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Таким чином, вказані обставини свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження, на вказані обставини уваги не звернув та помилково відмовив у відкритті провадження.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, ухвала суду підлягає скасуванню як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.367,374,379,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2018 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 29 січня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.