КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/5483/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/252/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

суддя-доповідач Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Марущака Ярослава Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 жовтня 2017 року у складі судді Волчок М.П.,

у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2017 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк»(надалі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у сумі 47 095 грн. 05 коп.

В обґрунтування позову зазначено, що 21 квітня 2011 року між сторонами було укладено договір, у вигляді заяви б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 14 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Посилаючись на те, що у зв`язку з порушенням зобов`язань за договором, у відповідача станом на 04 квітня 2017 року виникла заборгованість по кредитному договору, у сумі 47 095 грн. 05 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 19 389 грн. 19 коп.; заборгованості по процентам - 5 419 грн. 31 коп.; заборгованості за пенею - 19 567 грн. 74 коп.; штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова)- 2 218 грн. 81 коп., позивач просив стягнути вказану заборгованість з відповідача на свою користь.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 жовтня 2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 47 095 грн. 05 коп., вирішено питання сплати судового збору.

В апеляційній скарзі представник відповідача посилається на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та на те, що висновки суду не відповідають викладеним у рішенні суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, за змістом, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 отримала платіжну картку та ПІН-код, а долучені до справи «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи банку» є частиною укладеного між сторонами кредитного договору, при цьому, останні не містять підпису відповідача, а отже, відсутні докази, що саме ці Умови та Тарифи боржник мала на увазі підписуючи заяву.

Також зазначено, що долучена представниками позивача до відзиву на заяву про перегляд заочного рішення виписка з особового рахунку по кредитній картці № НОМЕР_1 , належним чином не завірена та не містить даних про те, за яким договором видана ця картка, а отже, не може вважатися належним доказом.

Посилаючись на вищевказане та те, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку щодо стягнення з відповідача на користь банку штрафу (фіксованої частини), в сумі 500 грн. та пені і комісії, в сумі 19 567 грн. 74 коп., при цьому не врахувавши, що штраф і пеня є єдиним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення не допускається, а також згідно ст. 549 ЦК України штраф обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, просив апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення районного суду та постановити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Про день і час учасники судового розгляду справи повідомлені належно, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність учасників судового розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання.

Адвокатом Марущак Я.В. в інтересах ОСОБА_1 подано заяву про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та її представника.

Колегія суддів, заслухавши думку представника ПАТ КБ «ПриватБанк», який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню частково.

Як убачається з матеріалів справи, 21 квітня 2011 року ОСОБА_1 підписана анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.11).

Згідно інформації викладеної у вказаній заяві ОСОБА_5 підтвердила, що вона погоджується із тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Задовольняючи позов районний суд виходив з підстав його обґрунтованості.

Між тим, з такими висновками суду першої інстанції у повній мірі погодитися неможливо, враховуючи наступне.

Так, як правильно встановлено судом першої інстанції, матеріалами справи підтверджено існування договірних відносин між сторонами.

Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Встановлено, що позивач свої зобов`язання виконав, зворотне відповідачем не спростовано, боржник ж у свою чергу порушив визначені договором зобов`язання, в результаті чого виникла заборгованість, а дані долученого до справи розрахунку свідчать про те, що за наданим кредитом відбулися періодичні погашення, останнє - 06 липня 2017 року.

Рішення суду першої інстанції в частині визнання доведеним та наявності правових підстав до стягнення з відповідача тіла кредиту є обґрунтованими.

При цьому, твердження апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 отримала платіжну картку спростовується наявними у справі доказами.

Так, в якості доказів до позовної заяви були долучені заява № б/н від 21 квітня 2011 року, яка містить підпис ОСОБА_1 . , паспорт позичальника, а також розрахунок заборгованості за договором №б/н від 21 квітня 2011 року (а.с.9-10,11, 28).

Крім того, у матеріалах справи міститься виписка з банківського рахунку ОСОБА_1 за період з 01 січня 1999 року по 28 березня 2018 року, зі змісту якої убачається, що позичальник користувалася наданими їй кредитними коштами (а.с.81).

За таких обставин, колегія суддів визнає обґрунтованими висновки районного суду в частині наявності правових підстав до стягнення з відповідача заборгованості по кредиту.

Щодо стягнення відсотків, пені та штрафів, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Встановлено, що у анкеті-заяві позичальника № б/н від 21 квітня 2011 року не встановлена процентна ставка, не містять матеріали справи й доказів повідомлення відповідача про її розмір та зміну шляхом збільшення.

Не містить зазначена анкета-заява й відомостей про узгоджений сторонами розмір пені та штрафів.

Згідно долученого до справи розрахунку убачається, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість за кредитом, яка складається з: 19 389 грн. 19 коп. - заборгованість по тілу, заборгованість по процентам - 5 419 грн. 31 коп., заборгованість за пенею та комісією - 19 567 грн. 74 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 2 218 грн. 81 коп. (а.с.6-10).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема відсотки, пеню за несвоєчасну сплату кредиту та штрафи.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 21 квітня 2011 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна GOLD» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Враховуючи висновки Великої Палата Верховного Суду, викладені у постанові від 03 липня 2019 року у справі 14-131цс19, в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (21 квітня 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (25 травня 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів, пені та штрафів за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Відповідно до ч. 2 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, з постановленням у справі нового рішення, яким позов АТ «КБ «ПриватБанк» слід задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредиту, у сумі 19 389 грн. 19 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Марущака Ярослава Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 жовтня 2017 року скасувати.

Постановити по справі нове рішення, яким позов акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по кредиту, у сумі 19 389 грн. 19 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 12 вересня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: