Постанова

Іменем України

04 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 759/17897/15

провадження № 61-9234св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк», правонаступником якого є Конюшко Денис Борисович ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 07 червня 2016 року в складі судді Кириленко Т. В. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року в складі колегії суддів: Чобіток А. О., Немировської О. В., Українець Л. Д.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційного банку «Правекс-Банк» (далі - ПАТ КБ «Правекс-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позов обгрунтовано тим, що 07 березня 2007 року між АКБ «Правекс Банк» (зміна назви на ПАТ КБ «Правекс Банк») та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 6-004/07Р, згідно якого відповідачці надано кредит в сумі 61 835доларів США строком до 07 березня 2012 року зі сплатою 15% річних. Відповідно до п. 4.1 Договору відповідачка зобов`язалась погашати заборгованість за кредитом рівними частинами по 1 031 доларів США щомісячно, а також виплачувати відсотки, однак свої зобов`язання виконала не в повному обсязі, у встановлений договором строк кредит не повернула та відсотки не сплатила, внаслідок чого станом на 29 травня 2015 року виникла заборгованість по кредиту в розмірі 22 397 доларів США, пеня за кредитом в розмірі 22 600,56 доларів США, пеня за відсотками в розмірі 532,92 доларів США.

На обгрунтування заперечення проти позову відповідач просить відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, посилаючись на те, що строк дії договору закінчився 07 березня 2007 року, проте з позовом позивач звернувся лише в листопаді 2015 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 07 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року, в позові відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, мотивоване тим, щопозивач пропустив строк позовної давності під час звернення до суду з відповідним позовом, про застосування якої заявлено позивачем.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У листопаді 2016 року ПАТ КБ «Правекс-Банк» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, у якій просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 листопада 2016 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ПАТ КБ «Правекс-Банк».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 березня 2017 року вказану справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 жовтня 2017 року залучено правонаступника ПАТ КБ «Правекс-Банк» - Конюшка Д. Б . до участі у справі за позовом ПАТ КБ «Правекс-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно із статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У лютому 2018 року вказану справу передано Верховному Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 червня 2019 року вказану справу призначено судді-доповідачеві Петрову Є. В.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суди попередніх інстанцій не встановили належним чином фактичні обставини справи, які мають важливе значення для її вирішення, зокрема факту сплати відповідачем грошових коштів після 07 березня 2012 року, не з`ясували походження таких коштів та спосіб їх сплати, тому застосування строків позовної давності судами здійснено без належного з`ясування обставин справи, оскільки відповідачем здійснено сплату 11 січня 2013 року заборгованості за відсотками за кредитом, що відображено у розрахунку заборгованості, у сумі 349,00 доларів США.

Судами першої та апеляційної інстанцій не взято до уваги, що умовами укладеного між сторонами договору передбачено погашення кредитної заборгованості шляхом сплати щомісячних платежів, тому вирішуючи питання про застосування строків позовної давності належним чином не визначилися з початком строку її перебігу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Така дія повинна бути вчинена в межах строку позовної давності, що має місце у спорі, який виник.

Надані банком розрахунки є чіткими та зрозумілими, завірені підписом уповноваженої особи ПАТ КБ «Правекс-Банк». Проте судами не досліджено в повному обсязі розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 29 травня 2015 року, наданий ПАТ «Правекс-Банк». Разом з тим, відповідачем не надано розрахунків, які б спростовували розрахунки, надані банківською установою.

Враховуючи зазначене та з метою визначення достовірності розрахунку розміру заборгованості по тілу кредиту, відсотках та правильності нарахування банком штрафних санкцій, відповідачкою як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції не було заявлено клопотання про призначення судової бухгалтерської експертизи.

Заперечень на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не надходило.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 07 березня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «Правекс Банк» (змінено назву на ПАТ КБ «Правекс Банк») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 6-004/07Р, згідно з яким відповідачу надано кредит в сумі 61 835,00 доларів США строком до 07 березня 2012 року зі сплатою 15 % річних (а. с. 12-18).

Відповідно до пункту 4.1 кредитного договору позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом рівними частинами в розмірі 1 031,00 доларів США щомісячно, до 10 числі наступного місяця (а. с. 13).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором від 07 березня 2007 року № 6-004/07Р, укладеного між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_2 , останньою на виконання умов договору з 01 січня 2011 року на погашення заборгованості за кредитом не було здійснено жодного платежу (а. с. 9-11).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають вказаним вимогам закону.

Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваних судових рішень, обговоривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно з умовами кредитного договору від 07 березня 2007 року, з урахуванням договору про внесення змін та доповнень, строк надання кредиту у вказаній справі встановлено до 07 березня 2012 року (а. с. 18).

В суді першої інстанції відповідач заявила про застосування позовної давності (а. с. 41).

За вказаних обставин правильним є висновок суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, про те, що строк виконання основного зобов`язання було встановлено до 07 березня 2012 року, тому саме з цього моменту в позивача виникло право на звернення до суду за захистом своїх порушених прав, однак банк пред`явив позов лише у листопаді 2015 року, тобто з пропуском позовної давності, що відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України є підставою для відмови в позові.

Крім того, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що доводи банку про внесення відповідачем останнього платіжу за відсотками за кредитом, що відображено у розрахунку заборгованості, 11 січня 2013 року у сумі 349,00 доларів США, а за тілом кредиту 07 червня 2011 року у сумі 253,00 доларів США, що свідчить про переривання позовної давності, є необгрунтованими, оскільки відповідач заперечувала факт внесення нею коштів на погашення кредиту після спливу строку кредитного договору, тобто після 07 березня 2012 року, а банком не надано обгрунтування походження такого платежу від 11 січня 2013 року, як і не надано належних доказів на підтвердження внесення цього платежу за сплату відсотків (а. с.10).

Обов`язком суду під час розгляду справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Згідно із статтею 400 ЦПК України установлення фактичних обставин у справі, дослідження доказів і надання їм правової оцінки не належить до компетенції касаційного суду.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, є аналогічними доводам апеляційної скарги, які були предметом дослідження та яким надано належну оцінку судом апеляційної інстанції, зводяться до незгоди ПАТ КБ «Правекс-Банк» із ухваленими у справі судовими рішеннями.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій містять вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування щодо доводів сторін по суті позову, що є складовою вимогою частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк», правонаступником якого є Конюшко Денис Борисович залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 07 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Сімоненко

Судді: А. А. Калараш

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

С. П. Штелик