КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року

м. Київ

справа №359/10231/18

провадження № 22-ц/824/3344/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБолотова Є.В., Музичко С.Г.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасники справи: відповідач ОСОБА_5,

представник відповідача ОСОБА_6,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2018 року /суддя Муранова-Лесів І.В./

у справі за заявою ОСОБА_7, заінтересовані особи: Служба у справах дітей Бориспільської районної державної адміністрації, ОСОБА_5 про продовження обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася з вимогами про продовження обмежувального припису, виданого за рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області у справі №359/7771/18 від 16 жовтня 2018 року, на строк шість місяців - до 16 червня 2019 року.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2018 року заяву задоволено частково.

Продовжено дію обмежувального припису, виданого за рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області у справі №359/7771/18 від 16 жовтня 2018 року, строком на 2 (два ) місяці щодо ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яким йому:

- заборонено перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалими особами ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1;

- заборонити наближатися на відстань 150 метрів до місця проживання постраждалих осіб за адресою: АДРЕСА_1;

- обмежити його спілкування з дітьми ОСОБА_8, ОСОБА_9, шляхом спілкування виключно через засоби зв'язку, листи, тощо.

У задоволенні іншої частини заяви відмовлено. /а.с. 77-83/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати, у задоволенні заяви відмовити.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не наведено жодного обґрунтованого ризику вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства та проігноровано вимоги ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству. Вказував, що після подій, які мали місце 05.09.2018 р. та після винесення судом обмежувального припису 16.10.2018 р., заявником до суду не було надано доказів на підтвердження вчинення ним будь-якого насильства відносно неї та дітей, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку, що існують підстави вважати, що існують ризики настання тяжких наслідків для заявника та дітей.

ОСОБА_7 звернулася з відзивом на апеляційну скаргу, в якій повідомила про її безпідставність та необґрунтованість. Зазначала про те, що ОСОБА_5 і надалі залишається проживати в будинку у АДРЕСА_1, чим порушує ухвалене судом рішення, обмежувальний припис та продовжує чинити психологічне насильство.

ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилась, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, просила розглядати справи за її відсутності, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за її відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача та його представника, які з'явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що заявник та заінтересована особа проживали однією сім'єю разом з їх спільними малолітніми дітьми ОСОБА_8, 2004 р.н., ОСОБА_10, 2008 р.н. в будинку за адресою АДРЕСА_1.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду м. Києва від 16.10.2018 р., у справі №359/7771/18 від 16 жовтня 2018 року (а.с.39-48) було частково задоволено заяву ОСОБА_7, судом вирішено: видати строком на 2 (два ) місяці щодо ОСОБА_5, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2, яким:

- заборонити ОСОБА_5, перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалими особами ОСОБА_8, 2004 р.н., ОСОБА_10, 2008 р.н.,ОСОБА_7 в будинку за адресою АДРЕСА_1.

- заборонити ОСОБА_5 наближатися на відстань 150 метрів до місця проживання постраждалих осіб за адресою: АДРЕСА_1.

- обмежити спілкування ОСОБА_5 з дітьми ОСОБА_8, 2004 р.н., ОСОБА_10, 2008 р.н., шляхом спілкування виключно через засоби зв'язку, листи, тощо.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно керувався нормами ч. 1 ст. 350-7 ЦПК України, про те, що за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу; ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» про те, що рішення про продовження обмежувального припису приймається на підставі оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Оцінивши вірогідність продовження та повторного вчинення домашнього насильства, встановивши, що доводи заяви знайшли своє часткове підтвердження, як і наявність конфлікту між колишніми співмешканцями та батьками двох малолітніх дітей, та факт невиконання судового рішення в частині встановлених заборон, відсутність бажання примирення у постраждалої від домашнього насильства, а також відсутність ознак щирого каяття, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення вимог.

Доводи апеляційної скарги, про те, що заявником до суду не було надано доказів вчинення ним будь-якого насильства відносно неї та дітей, колегією суддів не приймаються до уваги, як такі, що спростовуються дослідженими судом першої інстанції доказами у матеріалах справи. В даному випадку судом повинні досліджуватись ризики вчинення, а не факт його вчинення.

Окрім того, колегією суддів також береться до уваги зухвалість поведінки ОСОБА_5 при розгляді його апеляційної скарги, відсутність будь-якого каяття, що також було оцінено судом першої інстанції як наявність ризику вчинення домашнього насильства, з чим повністю погоджується колегія суддів.

Також береться до уваги судом апеляційної інстанції і те, що станом на дату розгляду апеляційної скарги, обмежувальний припис буде діяти ще два тижні, що в сукупності з безпідставністю поданої апеляційної скарги надає можливості колегії дійти висновку про те, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2018 року - залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: