КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 760/20793/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9775/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Українець В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

10 вересня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Семенюк Т.А.

Суддів - Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Якушко Т.А.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 17 травня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії начальника Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року скаржник звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, посилаючись в обґрунтування скарги на те, що 18 липня 2018 року він направив заяву до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, в якій просив закрити виконавче провадження № 37420412 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1039/13, виданого 27 березня 2013 року Солом`янським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у сумі 1098299 гривень 96 копійок.

З відповіді головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві вбачається, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 37420412.

16 травня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» та виконавчий лист направлено до ВДВС Шевченківського РУЮ у місті Києві.

Правові підстави для винесення постанови про зняття арешту у відділі відсутні.

Вважає бездіяльність головного державного виконавця щодо не зняття арешту з належного йому майна є неправомірною, оскільки Закон України «Про виконавче провадження» від 26 квітня 1999 року, на положення ст. 50 якого посилається головний державний виконавець, втратив чинність 05 січня 2017 року; у чинній редакції Закону України «Про виконавче провадження» відсутня така підстава не знімати арешт при направленні виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби.

Крім того, зазначає, що виконавче провадження № 38294661, відкрите Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, 24 березня 2015 року закінчене на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 26 квітня 1999 року у зв`язку зі скасуванням рішення суду, на підставі якого виданий виконавчий документ.

У зв`язку із викладеним, просив суд визнати бездіяльність начальника Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві неправомірною; зобов`язати начальника Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві зняти арешт з усього належного йому нерухомого майна та заборону на його відчуження, накладених на підставі постанови державного виконавця ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві від 05 квітня 2013 року.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 17 травня 2019 року відмовлено у задоволенні скарги.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, скаргу задовольнити, вважаючи, що судом порушено норми процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у ВДВС Солом`янського РУЮ у місті Києві перебувало виконавче провадження № 37420412 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1039/13, виданого 27 березня 2013 року Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у сумі 1098299 гривень 96 копійок.

5 квітня 2013 року державним виконавцем ВДВС Солом`янського РУЮ у місті Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 37420412 та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

16 травня 2013 року державним виконавцем ВДВС Солом`янського РУЮ у місті Києві винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача про направлення виконавчого документа за місцем знаходження майна боржника та виконавчий лист направлено до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві (а.с. 67-68).

З відповіді Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 31 липня 2018 року вбачається, що 5 червня 2013 року державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у місті Києві були винесені постанови про відкриття виконавчого провадження № 38294661 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1039/13, виданого 27 березня 2013 року Солом`янським районним судом м. Києва, та про арешт майна боржника та оголошення заборон на його відчуження.

З копії ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 16 лютого 2015 року вбачається, що заочне рішення від 21 січня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за позикою скасовано.

24 березня 2015 року державним виконавцем на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням виконавчого документа, що підлягав примусовому виконанню.

6 квітня 2015 року державним виконавцем вилучено запис про обтяження № 271862 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного станом на 16 травня 2013 року), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

За ч. 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на день звернення заявника до начальника Солом`янського районного ВДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві), у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Судом першої інстанції встановлено, що при накладенні арешту 5 квітня 2013 року порядок його накладення не був порушений. Також Закон визначав, що у разі закінчення виконавчого провадження та направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби арешт, накладений на майно боржника, не знімається.

Згідно листа головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві вбачається, що матеріали виконавчого провадження 37420412 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1039/13, виданого 27 березня 2013 року Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у сумі 1098299 гривень 96 копійок, знищені за закінченням терміну їх зберігання (а.с. 57).

Частиною 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на день розгляду скарги) передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У ч. 2 цієї статті визначено, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що в діях начальника Солом`янського районного ВДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві відсутні ознаки неправомірності.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що суд залишив поза увагою доводи скаржника, який оскаржував бездіяльність начальника Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві щодо не зняття арешту після скасування судового рішення, на підставі якого було видано виконавчий лист, і звернення заявника про зняття такого арешту, оскільки судом встановлено, що 16 травня 2013 року державним виконавцем ВДВС Солом`янського РУЮ у місті Києві винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» та виконавчий лист направлено до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві для подальшого виконання (а.с. 67-68).

Судом встановлено, що в подальшому виконавчий лист № 2-1039/13, виданий 27 березня 2013 року Солом`янським районним судом м. Києва, на виконання до Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві не надходив.

Матеріали виконавчого провадження № 37420412 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1039/13, виданого 27 березня 2013 року Солом`янським районним судом м. Києва знищені за закінченням терміну їх зберігання (а.с. 57).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону N 606-XIV), виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, скасування рішення суду. У такому випадку виконавчий документ надсилається до суду, який його видав - частина 2 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції Закону N 606-XIV). Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов`язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом - частина 3 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції Закону N 606-XIV).

Наслідки завершення виконавчого провадження визначені статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону N 606-XIV). У разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту, накладеного на майно боржника, державний виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження.

З аналізу даних норм права вбачається, що усі дії, пов`язані із закінченням виконавчого провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції Закону N 606-XIV), в тому числі і зняття арешту з майна, повинен вчиняти державний виконавець, у провадженні якого перебуває виконавчий лист, в даному випадку - державний виконавець Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо відсутності у діях (бездіяльності)начальника Солом`янського районного ВДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ознак неправомірності, оскільки судом встановлено, що при накладенні арешту 5 квітня 2013 року порядок його накладеннядержавним виконавцем не був порушений, також закон визначав, що у разі закінчення виконавчого провадження та направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби арешт, накладений на майно боржника, не знімається.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують та не впливають на їх правильність.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 17 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлений 11 вересня 2019 року.

Головуючий

Судді