КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 761/45049/16-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/824/11095/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 лютого 2019 року, ухвалене під головуванням судді Мальцева Д.О., по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Акціонерне товариство «Банк «Національні інвестиції» про визнання кредитором, іпотекодержателем та звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року позивач звернулась із зазначеним позовом, уточнивши який просила:

- визнати ОСОБА_1 кредитором за кредитним договором №317-06 від 07 червня 2006 року за вимогами до боржника ОСОБА_2 на суму 75 000 доларів США;

- визнати ОСОБА_1 іпотекодержателем за договором іпотеки від 07 червня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Каплуном Ю.В. за реєстровим №3312 з метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 , які випливають з кредитного договору №317-08 від 07 червня 2006 року на суму 75 000 доларів США;

- у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 в сумі 75 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України на час звернення з позовом до суду становило 1 940 250 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка у рівних частках належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;

- встановити початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні 765 700 грн., але не нижче за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки майна під час проведення виконавчих дій;

- визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (т. 1 а.с. 2-5, 135-137).

На обґрунтування вимог позовної заяви зазначила, що 07 червня 2006 року між АБ «Національні Інвестиції», правонаступником якого є АТ «Банк «Національні Інвестиції», та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту №317-06, відповідно до умов якого банк надав йому кредит у сумі 99 992,14 доларів США на строк до 25 березня 2013 року зі сплатою 16% річних за користування кредитними коштами. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором перед ПАТ «Національні Інвестиції» 07 червня 2006 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та банком був укладений договір іпотеки, відповідно до умов якого іпотекою забезпечується виконання усіх зобов`язань боржника, що випливають з укладеного між банком та боржником кредитного договору, згідно з яким банк зобов`язався в порядку та на умовах, передбачених кредитним договором, надати кредит у розмірі 99 992,14 доларів США, а також сплатити на користь банку проценти за користування кредитом, пеню, штрафи та всі інші суми, передбачені кредитним договором. Зазначила, що предметом іпотеки є трикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка у рівних частках належить відповідачам - по 1/3 частці кожному.

Вказувала, що до кредитного договору в якості додаткового забезпечення виконання зобов`язань 17 червня 2013 року було укладено договір поруки №317-06, за яким ОСОБА_1 поручилась за виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань перед банком. Згідно з п. 2.2. договору поруки позивач поручився перед банком за повне та своєчасне повернення відповідачем кредитних коштів в сумі 75 000 доларів США.

Звертала увагу на те, що після отримання кредитних коштів ОСОБА_2 почав уникати виконання зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим позивач, як поручитель змушений був самостійно виконати взяті на себе зобов`язання перед банком та сплатити 75 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України на час звернення з позовом до суду становило 1 940 250 грн. Факт сплати позивачем вище вказаних грошових коштів підтверджується випискою по особовому рахунку з 26 березня 2013 року по 18 вересня 2015 року. Зазначала, що неодноразово зверталася до відповідачів з вимогою про сплату 75 000 доларів США, на що останні повідомляли, що вони перебувають в скрутному фінансовому становищі і що грошових коштів для погашення боргу у них немає.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 22 лютого 2019 року відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: АТ «Банк «Національні інвестиції» про визнання кредитором, іпотекодержателем та звернення стягнення на предмет іпотеки (т. 1 а.с. 226, 227-231).

Не погодившись з рішенням районного суду,04 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 лютого 2019 року, оскільки вважала його таким, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права(т. 2 а.с. 1-5).

В апеляційній скарзі зазначила, що обсяг права вимоги поручителя має відповідати обсягу задоволених поручителем вимог кредитора за основним зобов`язанням. Тобто, якщо поручителем тільки частково виконано зобов`язання боржника, то поручитель набуває право вимоги до боржника лише у цій частині. Повне ж виконання поручителем зобов`язання боржника передбачає і повне відшкодування витрат поручителя. Вказувала, що позивачем в межах розгляду справи 18 жовтня 2018 року подано заяву про залучення АТ «Банк Національні інвестиції» в якості співвідповідача, про що зазначено безпосередньо у самому рішенні, проте, судом першої інстанції не розглянуто дану заяву, жодної ухвали не винесено, що порушує ст. 51 ЦПК України. Звертала увагу на те, що суд першої інстанції у рішенні зазначив, що фотокопія виписки руху коштів по рахунку є неякісною, текст нерозбірливий та розмитий, внаслідок чого неможливо встановити ту обставину, що позивачем, відповідно до договору поруки, сплачені кошти у розмірі 75 000 доларів США, однак позивачем при поданні позовної заяви подано оригінал виписки про рух коштів по рахунку.

04 вересня 2019 року представник ОСОБА_2 - адвокат Заворотнюк М.С. подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін (т. 2 а.с. 53-54).

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Кондратенко К.В. підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. Факт належного сповіщення ОСОБА_1 її представник - адвокат Кондратенко К.В. в суді апеляційної інстанції визнала про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (т. 2 а.с. 46-52).

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 червня 2006 року між АБ «Національні інвестиції», правонаступником якого є АТ «Банк «Національні інвестиції», та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір №317-06 (кредитна лінія), відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику - ОСОБА_2 кредитну лінію з лімітом кредитування у сумі 100 000,00 доларів США на строк з 07 червня 2006 до 06 червня 2007 включно, на умовах, встановлених Кредитним договором, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити відсотки (п. 2.1. Кредитного договору) (т. 1 а.с. 6-7).

У подальшому між сторонами Кредитного договору було укладено ряд Додаткових угод, зокрема, в частині продовження строку дії Кредитного договору до 25 березня 2013 включно та суми ліміту заборгованості за кредитною лінією у розмірі 99 992,14 доларів США (т. 1 а.с. 8-21).

В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 07 червня 2006 року між АБ «Національні Інвестиції» та відповідачами - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Каплуном Ю.В., зареєстрованим в реєстрі за №3312, відповідно до умов якого іпотекою забезпечується виконання всіх зобов`язань ОСОБА_2 за основним Кредитним договором (т. 1 а.с. 22-27).

Предметом іпотеки є трикімнатна квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності відповідачам у рівних частках.

В якості забезпечення виконання зобов`язань 17 червня 2013 року між ПАТ «Банк «Національні Інвестиції» та ОСОБА_1 було укладено Договір поруки №317-06, відповідно до умов якого ОСОБА_1 зобов`язувалася відповідати перед банком за своєчасне і повне виконання зобов`язань ОСОБА_2 , які випливають з Кредитного договору №317-06 від 07 червня 2006 року в частині повернення позичальником кредитних коштів в сумі 75 000 доларів США (пункт 2.2 цього Договору) (т. 1 а.с. 32-33).

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За положеннями ч. 1 ст. 554 ЦК України в разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання, а кредитор після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов`язок боржника.

Правовий аналіз частин 1, 2 ст. 556 ЦК України дає підстави для висновку про те, що наслідки, передбачені в цій нормі, настають лише в разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов`язання. Цей висновок узгоджується з положенням п. 3 ч. 1 ст. 512 ЦК України, яке передбачає подібний спосіб заміни кредитора в зобов`язанні внаслідок виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

Часткове виконання поручителем зобов`язань за кредитним договором не породжує перехід до нього прав кредитора за цим договором.

Відповідний правовий висновок міститься в постановах Верховного Суду України від 23 вересня 2015 р. у справі N 6-466цс15, від 7 жовтня 2015 р. у справі N 6-932цс15, висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 20 червня 2019 року у справі №569/4822/17.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - адвокат Кондратенко К.В. не заперечувала наявності непогашеної заборгованості боржника ОСОБА_2 перед Банком, посилалась на її часткове погашення (75 000 доларів США) позивачкою, на підтвердження чого надала виписку по особовому рахунку з 26 березня 2013 року по 18 вересня 2015 року (т. 1 а.с. 34).

Суд першої інстанції зазначив, що фотокопія вказаного документу виготовлена неякісно, текст нерозбірливий та розмитий, внаслідок чого його неможливо прочитати, що позбавляє суд можливості встановити ту обставину, що позивачем, відповідно до Договору поруки, сплачені кошти в розмірі 75 000, 00 доларів США в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором. Доводи апелянта, що до суду був наданий оригінал фінансового документу спростовуються доказами по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Враховуючи вищезазначене, часткове виконання поручителем ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором не породжує перехід до неї прав кредитора за цим договором, томувідсутні підстави для задоволення заявлених позивачкою вимог про визнання її кредитором та іпотекодержателем за вищевказаними договорами.

З цих підстав не підлягають задоволенню і інші вимоги позивачки, які є похідними, зокрема, звернення стягнення на предмет іпотеки (квартиру), іпотекодержателем якої є Банк, із встановленням початкової ціни реалізації предмету іпотеки в розмірі 767700 грн. та визначення способу реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів.

Посилання апелянта на постанову Київського апеляційного суду в іншій справі. колегія суддів визнала неспроможними, зважаючи на іншій предмет заявлених вимог в справі.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не було вирішено заяву позивача про залучення АТ «Банк «Національні інвестиції» як співвідповідача до участі у справі від 18 жовтня 2018 року заслуговують на увагу, проте, на правильність висновків суду не вплинули.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 10 вересня 2019 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

В.М. Ратнікова

О.В. Борисова