КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/9659/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 року м. Київ

Справа № 754/6055/19

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

за участю секретаря судового засідання Макарової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», подану представником Артеменком Петром Миколайовичем, на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року, постановлену у складі судді Панченко О.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Тарасенка Ігоря Миколайовича, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

22 квітня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Тарасенка І.М., ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Тарасенка Ігоря Миколайовича від 02 квітня 2019 року, згідно з яким 27.03.2019 року внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за акціонерним товариством «Укрсоцбанк» на підставі іпотечного договору № 42.02-11/429 від 06 травня 2008 року.

Також позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить суд накласти арешт на квартиру №50, загальною площею 97.2 кв.м., жилою площею 52.9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, мотивуючи тим, що у зв`язку з вказаним рішенням державного реєстратора ПАТ «Укрсоцбанк» може відчужити спірну квартиру, а тому у разі відчуження відповідачем квартири, у випадку задоволення позовної заяви, рішення суду неможливо буде виконати.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - задоволено. Накладено арешт на квартиру №50, загальною площею 97.2 кв.м., жилою площею 52.9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

Не погоджуючись з ухвалою, представник АТ «Укрсоцбанк» - Артеменко П.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, неправильне застосування та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Вказує, що позивачем ОСОБА_1 не додано жодного документа, який би підтверджував, що квартира АДРЕСА_1 може бути відчужена на користь третіх осіб; існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, у разі відчуження АТ «Укрсоцбанк» спірного нерухомого майна, також наведено не було.

Вважає, що в оскаржуваній ухвалі відсутні мотивовані підстави про необхідність застосування вказаного обмеження та накладення арешту на спірне майно, відсутня оцінка доказів, поданих позивачем по справі.

Крім того, суд не вирішив питання про необхідність застосування зустрічного забезпечення відповідно до ст. 154 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Гладкий Р.В. вважає апеляційну скаргу необґрунтовану і такою, що не підлягає задоволенню, оскільки вжитий судом вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно відповідає позовним вимогам та обставинам справи.

Крім того, на адресу позивача надійшла письмова вимога від 10 липня 2019 року про добровільне звільнення всіма мешканцями квартири спірного житла та зняття їх з реєстраційного обліку, що свідчить про намір АТ «Укрсоцбанк» здійснити відчуження майна на користь третіх осіб.

В судовому засіданні представник відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» - Артеменко П.М. підтримав доводи апеляційної скарги та просив ухвалу суду скасувати.

Представник позивача Гладкий Р.В. заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив ухвалу суду залишити без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у їх відсутність у відповідності до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши представника позивача та представника відповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами дійсно виник спір, у зв`язку з чим сторона позивача звернулася до суду за захистом свого порушеного права, майно, на яке позивач просить накласти арешт є предметом розгляду позовної заяви, поданої ним до державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Тарасенка І.М. та ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання протиправним та скасування рішення. Тому суд дійшов висновку, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову заявником обґрунтована, оскільки повідомлені ним обставини дають підстави вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення позову і якщо такий буде задоволено, то виконання рішення суду може бути утрудненим або неможливим.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

З виділених матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Тарасенка І.М., ПАТ «Укрсоцбанк», в якому просить:

- визнати дії державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Тарасенка І.М., щодо проведення 27.03.2019 року державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , за ПАТ «Укрсоцбанк» незаконними;

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Тарасенка І.М., індексний номер: 46267899 від 02.04.2019, згідно з яким 27.03.2019 року внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №30988309 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000 за ПАТ «Укрсоцбанк», на підставі - Іпотечного договору № 42.02.-11/429 від 06.05.2008 року.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 6 травня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №031.29-08/394, відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 70 000 доларів США, зі сплатою 13,50% річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту 05 травня 2028 року.

В забезпечення виконання кредитного договору, 6 травня 2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір №42.02.-11/429, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Затварницькою І.П., за реєстровим №1809, предметом якого є нерухоме майно - квартира № 50, загальною площею 97,20 кв. м., жилою площею 52,90 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на предмет іпотеки підтверджується договором купівлі-продажу квартири, який укладено 6 травня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Затварницькою І.П., за реєстровим № 1807.

В квітні 2019 року позивачем отримано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №163018459, відповідно до якої власником квартири АДРЕСА_1 є не позивач, а ПАТ «Укрсоцбанк». Підставою внесення запису є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 2 квітня 2019 року державного Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Тарасенка І.М. Підставою виникнення права власності зазначено іпотечний договір №42.02.-11/429.

Позивач вважає, що перехід права власності на належну йому квартиру відбувся незаконно (за відсутності правових підстав), що призвело до порушення його прав, які підлягають захисту у судовому порядку.

З викладеного вбачається, що позивач ОСОБА_1 оспорює набуття ПАТ «Укрсоцбанк» права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач посилався на те, що спірна квартира на даний час перебуває у власності ПАТ «Укрсоцбанк», а тому банк має достатній обсяг правомочностей та можливість розпорядитись цим нерухомим майном. У разі відчуження ПАТ «Укрсоцбанк» спірної квартири, у випадку задоволення позову, рішення суду неможливо буде виконати.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно п.п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Враховуючи те, що предметом даного позову є оспорювання набуття ПАТ «Укрсоцбанк» права власності на квартиру АДРЕСА_1 , тобто спір між сторонами у цій справі виник з приводу квартири АДРЕСА_1 , яка може бути відчужена до вирішення справи по суті, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, то судом зроблено обґрунтований висновок про необхідність накладення арешту на спірну квартиру.

За таких обставин, враховуючи предмет позову та характер спірних правовідносин, обраний вид забезпечення позову - накладення арешту на нерухоме майно, яке належить на праві власності відповідачу ПАТ «Укрсоцбанк», є співмірним із заявленими позовними вимогами, необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав уважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, що, в силу положень ст. ст. 149-153 ЦПК України свідчить про обґрунтованість поданої заяви про накладення арешту на майно.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не додано доказів того, що спірна квартира може бути відчужена на користь третіх осіб, а також не наведено існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, у разі відчуження ПАТ «Укрсоцбанк» спірного нерухомого майна, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки обраний позивачем спосіб забезпечення позову відповідає заявленим позовним вимогам у цій справі, є співмірним з вимогами, та вказує на те, що його неприйняття унеможливить або утруднить виконання можливого рішення суду в даній справі.

Сам по собі факт звернення ОСОБА_1 до суду з позовом до відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання протиправними та скасування рішення державного реєстратора про внесення до Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , свідчить про наявність спору між сторонами, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Колегія суддів вважає обґрунтованими посилання позивача, що відповідач ПАТ «Укрсоцбанк», який на даний час є власником квартири АДРЕСА_1 , має об`єктивну можливість вчинення дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому, суд враховує, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову заявником обґрунтована, оскільки повідомлені ним обставини дають підстави вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення позову і якщо такий буде задоволено, то виконання рішення суду може бути утрудненим або неможливим.

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що в оскаржуваній ухвалі відсутні мотивовані підстави про необхідність застосування вказаного обмеження та накладення арешту на спірне майно, відсутня оцінка доказів, поданих позивачем по справі, не заслуговують на увагу.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не вирішив питання про необхідність застосування зустрічного забезпечення відповідно до ст. 154 ЦПК України, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки обраний спосіб забезпечення позову не спричинить невідновлюваної шкоди відповідачу, а також відсутні обставини, передбачені ч. 3 ст. 154 ЦПК України, а тому немає підстав для зустрічного забезпечення позову.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, тому апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», подану представником Артеменком Петром Миколайовичем, - залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Чобіток А.О.