Справа № 500/1881/17
Провадження № 2/500/720/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого - судді Грубіян Л.І.,

при секретарі - Івановій Л.П.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

представника третьої особи - Левандовської Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Ізмаїльська міська рада Одеської області про визнання права користування жилим приміщенням та усунення перешкод у його користуванні, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання права користування жилим приміщенням та усунення перешкод у його користуванні.

Уточнивши позовні вимоги, остаточно просив визнати за ним право користування квартирою АДРЕСА_1 за місцем його реєстрації та зобов'язати ОСОБА_5 чи будь-яких інших осіб не вчиняти перешкод ОСОБА_4 у користуванні квартирою АДРЕСА_1. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 22.06.1984 року його дід, ОСОБА_6, був наймачем та фактично проживав за адресою АДРЕСА_1. У ОСОБА_6 було двоє дітей - ОСОБА_7 та його мати -ОСОБА_8, яка після одруження прийняла прізвище чоловіка - ОСОБА_8. ІНФОРМАЦІЯ_3 від зазначеного шлюбу народився позивач. Вся його сім'я проживала за вказаною адресою. В 1996 році шлюб між батьками був розірваний. В 2015 році помер наймач квартири - його дід по матері - ОСОБА_6 05.04.2006 року рішенням Ізмаїльського районного суду Одеської області №2-1646-06 матір позивача - ОСОБА_8, позбавили батьківських прав, а у батька - ОСОБА_10 його відібрали. 13.06.2006 року він був прописаний за адресою АДРЕСА_1. Як вбачається з довідки №276 від 06.03.2017 року станом на сьогоднішній день він разом в відповідачем зареєстрованій за даною адресою, проте фактично не має змоги мешкати в цій квартирі.

Так, він відразу намагався вселитися за вказаною адресою, але його матір ОСОБА_8, своїми протиправними діями створювала перепони для його користування квартирою за вказаною адресою, не допускаючи його фактичного вселення, не надала йому ключів від вхідних дверей, погрожувала, з нецензурною лайкою неодноразово фактично виставляла його геть з квартири. ІНФОРМАЦІЯ_8 його матір померла. Після смерті матері в дану квартиру вселилася відповідачка - ОСОБА_5, яка також не дала йому можливості вселитися в квартиру, поводячись при цьому так як і мати.

Внаслідок чого, 04.09.2012 року він був змушений звертатися за допомогою до Ізмаїльської міськрайонної прокуратури з проханням допомогти йому з усуненням перешкод у користуванні зазначеною квартирою

У судовому засіданні позивач та представник позивача уточненні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та наполягали на їх задоволенні.

Відповідач та її представник заперечували проти позовних вимог в повному обсязі, 06.06.2017 року надали до суду свої письмові заперечення.

Представник Ізмаїльської міської ради залишив вирішення справи на розсуд суду.

Свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 у судовому засідання пояснили, що дійсно позивач проживав за адресою: АДРЕСА_1, потім був вимушений припинити проживання у зазначеній квартирі, у зв'язку з тим, що вона знаходилась у не жилому стані та потребувала ремонту, також свідки підтвердили той факт, що дійсно позивачу чинили перепони для його користування квартирою за вказаною адресою, не допускаючи його фактичного вселення.

Заслухавши сторін,вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно паспорта України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 з 13.06.2006 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_1.(а.с.5)

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 18.11.2010 року мати позивача ОСОБА_8, померла ІНФОРМАЦІЯ_8.(а.с.6)

Згідно рішення Ізмаїльського районного суду Одеської області від 05.04.2006 року ОСОБА_8 була позбавлена батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у батька ОСОБА_10 був відібраний. Опікуном ОСОБА_4 був призначений ОСОБА_15 (а.с.7)

Відповідно до довідки №276 від 06.03.2017 року ОСОБА_4 з 13.06.2006 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_1(а.с.8)

Згідно відповідь МБТІ за №1559 від 08.11.2018 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, не зареєстрована власником квартир за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.112).

Стаття 47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Відповідно до ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається на підставі ордера на жиле приміщення.

Зі змісту ст. ст. 63, 64 ЖК України вбачається, що до членів сім'ї наймача належить дружина наймача, їхні діти та батьки. Членами сім'ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом із наймачем і ведуть із ним спільне господарство.

Статтею 64 ЖК України визначено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Згідно ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.71 ЖК України, якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою останнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

За приписами ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Частиною 4 статті 156 ЖК України визначено, що припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє права колишніх членів сім'ї користуватися займаним ними приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Повага до права людини на житло закріплена у ст. 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод. Ніхто не може примусово бути позбавлений житла, безпідставно виселений із нього або визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини та відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантується кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Згідно ст. 33 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» діти- сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які досягли 16 років, у разі відсутності в таких дітей житла мають право зараховуватися на квартирний облік та соціальний квартирний облік за місцем їх походження або проживання до встановлення опіки, піклування.

Згідно з ч.1 ст.32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.248 Сімейного кодексу України, дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому дитячому закладі, прийомній сім'ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше поживала.

Судом достовірно встановлено, що наймач зазначеної квартири ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_9, після його смерті Договір найму житла ні з ким з членів його сім'ї не укладався. Оскільки в спірній квартирі не було наймача ніхто із членів сім'ї не звертався та і не міг звернутись не оформивши договір найму житла, в порядку ст..ст.71,72 ЖК України до суду з позовом про визнання позивача ОСОБА_4 таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Відповідно оскільки позивача ОСОБА_4 в установленому законом судовому порядку не було визнано втратившим право користування жилим приміщенням, то він має право на користування квартирою АДРЕСА_1.

Керуючись 9, 61, 64, 71, 72 ЖК УРСР, ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 243, 248 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 7681, 84, 89, 141, 200, 206, 263,265 ЦПК України -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_4 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт серії НОМЕР_4, виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 09.06.2006 року, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, проживає за адресою: АДРЕСА_2), право користування квартирою АДРЕСА_1 за місцем його реєстрації.

Зобов'язати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 (паспорт серії НОМЕР_5, виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 07.06.2002 року, РНОКПП НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) чи будь-яких інших осіб не вчиняти перешкод ОСОБА_4 у користування квартирою АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Л.І.Грубіян