Справа №372/2226/18
Апеляційне провадження №22-ц/824/8918/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Тімуш Д.І.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 15 квітня 2019 року у справі за первісним позовом ОСОБА_1 до Обухівського районного підрозділу приватного акціонерного товариства «Київобленерго» про визнання дій протиправними та за зустрічним позовом приватного акціонерного товариства «Київобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2018 рокуОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи його наступним:

12.08.2013 року між нею та ПАТ «Київобленерго» було укладено договір «Про постачання електричної енергії». Позивач належним чином виконувала взяті на себе зобов`язання, проте в травні 2018 року її було відключено від електропостачання у зв`язку з наявною заборгованістю, пов`язаною з перевищенням ліміту використаної електроенергії. Заборгованість в сумі 25 787,82 грн виникла у зв`язку із застосуванням відповідачем подвійного тарифу за перевищення договірних величин споживання електричної енергії. В той же час, відповідно до умов договору, такі санкції можливі лише за умови одночасного перевищення як договірних величин споживання електричної енергії так і договірних величин потужностей, що в даному випадку відсутнє. На підставі зазначеного просила визнати дії відповідача щодо складання рахунків фактури № та № НОМЕР_1 протиправними, скасувати їх та застосовані штрафні санкції.

Відповідач в серпні 2018 року звернувся із зустрічним позовом, обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_1 перевищила договірні величини споживання електричної енергії, які визначаються самостійно споживачем, а тому відповідно до умов договору їй за лютий та березень 2016 року було нараховано подвійний тариф за спожиту електроенергію понад встановлені тарифи. Оскільки позивачем частково сплачена заборгованість, просив стягнути суму боргу у розмірі 25 787,82 грн.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 15 квітня 2019 року в задоволенні первісного позову відмовлено. Зустрічний позов задоволений в повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати. В обґрунтування скарги вказав, що судом безпосередньо не досліджено всі наявні у справі докази, чим порушено принцип змагальності сторін. Крім того порушений порядок дослідження доказів та порядок дослідження письмових доказів. Порушені вимоги диспозитивності цивільного судочинства та не надано належної правової оцінки всім письмовим доказам, які подані позивачем. З цих підстав вважає, що рішення суду не ґрунтується на вимогах закону, є необґрунтованим і підлягає скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «Київобленерго» заперечує проти апеляційної скарги, зазначає, що нарахування, які не визнаються позивачем, є нарахуваннями за перевищення договірних величин споживання електричної енергії і не мають нічого спільного із нарахуваннями, які застосовуються до споживачів у випадку перевищення договірної величини потужності. Вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Відмовляючи в задоволенні первісного позову та задовольняючи вимоги зустрічного позову, судом зазначено, що сторонами не заперечується обсяг використаної позивачем за березень та лютий електроенергії. Позивачем лише оспорюється право відповідача нараховувати подвійний тариф за вказаний період на об`єм спожитої електричної енергії понад 3000 кВт*год.При цьому таку позицію позивач ґрунтує на невірному посиланні на те, що для нарахування підвищених тарифів ним мало б бути допущене одночасне перевищення як договірних величин споживання електричної енергії, так і договірної величини потужності.

З викладеною позицією суду першої інстанції в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду, вважаючи її виваженою та обґрунтованою.

В ході розгляду справи суд першої інстанції ні в укладеному між сторонами договорі, ні в діючому законодавстві не знайшов підстав для визначення, що подвійний тариф може нараховуватись лише у випадку одночасного порушення двох умов, а саме перевищення договірної величини споживання електричної енергії та потужності. При цьому судом встановлено, що спірна заборгованість виникла внаслідок перевищення договірних величин споживання електричної енергії. Укладеним між сторонами договором передбачений обов`язок споживача сплачувати енергопостачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої та договірної величин як у випадку перевищення договірних величин споживання електричної енергії, так і у випадку перевищення договірної величини потужності. При цьому порушень при складанні рахунків на сплату коштів за електричну енергію судом не встановлено.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

В ході розгляду справи судом першої інстанції були належним чином розглянуті заявлені обома сторонами вимоги та представлені на їх підтвердження докази. Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з доводами апелянта щодо порушення вимог диспозитивності цивільного судочинства та не надання належної правової оцінки всім письмовим доказам. Позиція ПАТ «Київобленерго» ґрунтується на умовах укладеного між сторонами договору, відповідно до якої у разі перевищення договірних величин споживання електроенергії, перевищення договірної величини потужності, розмір такого перевищення над встановленою межею оплачується споживачем в подвійному розмірі. Фактично позиція позивача полягає на невірному тлумаченні ним положень договору, оскільки позивач вважає, що у такому випадку мають одночасно існувати як перевищення договірної величини споживання, так і перевищення договірної величини потужності. Хибність такої позиції позивача вбачається з положень як самого договору «Про постачання електричної енергії», а саме пункту 4.2.2., так і з положень Правил користування електричної енергією, які чітко розмежовують два вищевказаних види перевищення та встановлюють можливість застосування подвійного тарифу у разі перевищення величини споживання електричної енергії та/або величин потужності (п. 6.16 «Правил користування електричною енергією»).

Зважаючи на досліджені обставини, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом, відтак підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 15 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Т.О. Писана

К.П. Приходько