Справа № 565/2345/18
Провадження № 2/565/213/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2019 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Зейкана І.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Бірюк Л.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Кузнецовського міського суду Рівненської області цивільну справу № 565/2345/18 за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування приміщеннями квартири,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування приміщеннями квартири №32 будинку 24/3 по м-ну Будівельників м. Вараш Рівненської області наступним чином: виділити ОСОБА_4 в користування ізольовану житлову кімнату площею 16,5 м2, яка згідно із планом технічного паспорту квартири визначена під №9 з лоджією площею 3,3 м2, на яку прохід лежить через цю кімнату; виділити ОСОБА_5 в користування ізольовану житлову кімнату площею 7,8 м2, вбудовані шафи площею 0,3 м2 і 0,4 м2, які згідно із планом технічного паспорту квартири визначені під №3, №4 та № 5; виділити ОСОБА_2 в користування ізольовану житлову кімнату площею 10,8 м2, яка згідно із планом технічного паспорта квартири визначена під №2; кухню площею 6,4 м2, вбиральню площею 1,0 м2, ванну кімнату площею 2,0 м2, коридор площею 7,8 м2 - залишити в спільному користуванні всіх співвласників.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є власниками квартири №32 будинку №24/3 по мікрорайону Будівельників міста Вараш Рівненської області та зареєстровані в цій квартирі. Квартира складається із 3-х кімнат житловою площею 35,1 м2. В даний час позивачі з відповідачем перебувають у напружених відносинах. Сторони неодноразово обговорювали питання визначення порядку користування спірною квартирою, однак відповідач не бажає дотримуватися домовленостей, на будь-які ініціативи позивачів відмовляє їм у грубій формі. На даний час позивачі не проживають в квартирі, однак бажають аби їм було визначено відповідні житлові кімнати в квартирі, куди вони могли б приходити, проживати та де могли б зберігати свої речі. Проте сторони не можуть дійти згоди в тому, якою кімнатою в квартирі може користуватися той чи інший власник. У звязку з такими обставинами, між позивачами та відповідачем постійно виникають суперечки та конфлікти щодо порядку користування кімнатами в квартирі, а самостійно дійти згоди щодо такого користування вони не можуть. На сьогоднішній день відповідач фактично займає та користується всією площею квартири, поводить себе як одноосібний та повноправний господар даної квартири, використовує її на власний розсуд та для власних потреб, не зважаючи на права інших співвласників щодо користування цим приміщенням, чим грубо порушує їх права.

04 січня 2019 року до суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтовується тим, що він не заперечує щодо вільного здійснення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свого права спільної часткової власності на 1/3 частину квартири кожного. Вважає, що фактично ніякого спору з його сторони, заперечення будь-яких фактів, чи перешкоджань щодо прав позивачів в користуванні квартирою не було. Утримання квартири здійснюється повністю за його рахунок та за рахунок коштів сімейного бюджету. Одна із житлових кімнат площею 10,8 м2 його сімєю взагалі не використовується, так як нею періодично користується ОСОБА_5 Він та його сімя здійснюють повний належний догляд за квартирою (поточний ремонт, по мірі виникнення необхідна заміна труб, поліпшення інших комунікацій тощо). Позивачі не зверталися до нього щодо добровільного поділу квартири в натурі, чи то виділення їм будь-яких кімнат в користування. Позивачами не додано до позову жодного доказу, що окрім його дітей в даній квартирі проживають їхні діти. А отже при такому порядку користування приміщеннями квартири, який визначили Позивачі будуть порушені права його дітей. Через це задоволення позовних вимог та встановлення такого порядку користування приміщеннями квартири не можливий до отримання від органу опіки і піклування відповідного попереднього дозволу.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити. Дала пояснення аналогічні за змістом до обставин, якими обґрунтований позов. Додала, що між позивачами відсутній спір щодо користування приміщеннями квартири, вони могли б навіть спільно користуватись обома житловими кімнатами. Проте, під час складання позовної заяви, добровільно вирішили, що меншу кімнату 7,8 кв.м. виділити ОСОБА_5 та її дитині, а більшу ОСОБА_4 та його сім'ї. Вказала, що ОСОБА_4 має сім'ю, а сааме дружину та двоє малолітніх дітей, які також на рівні з ним мають право користуватись спірною квартирою.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3, яка є дружиною відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що приблизно з 2012 року її сімя, а саме вона, її чоловік відповідач ОСОБА_2 та двоє малолітніх дітей фактично самі проживають у спірній квартирі. Позивач ОСОБА_4 ніколи не приходить, а ОСОБА_6 інколи приходить ночувати і користується кімнатою 10,8 кв.м. Відповідач разом із своєю сімєю фактично користується іншою прощею квартири. Вказала, що з позивачами у них не було спорів щодо порядку користування квартирою. Вважає, що позивачі фактично не будуть проживати у цій квартирі, а лише закриють свої кімнати, щоб обмежити користування квартирою сімї відповідача.

Відповідаючи на поставлені питання пояснила, що позивачі виселились із спірної квартири після створення власних сімей. Позивачі звертались до відповідача з проханням продати квартиру, але він відмовлявся, але після подачі позову у нього виникло бажання продати квартиру. Вказала, що питання продажу виникло через те, що вони не можуть проживати разом через наявність власних сімей. Просила у разі розподілу виділити їй та її сімї кімнату площею 16,5 кв.м. з лоджією, оскільки вважає, що позивачі фактично не будуть користуватись квартирою.

Позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, відповідач ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявились, про причини неявки не повідомили. ОСОБА_3 вказала, що її чоловік не заперечує проти розгляду справи за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши в сукупності докази у справі, встановив наступне.

Відповідач ОСОБА_2, позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є власниками квартири №32 будинку №24/3 по м-ну Будівельників м.Вараш Рівненської області. така обставина підтверджується дослідженими у судовому засіданні копіями свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ №321261 від 20 лютого 2007 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СВУ №125760 від 03 березня 2007 року та довідки КП «Кузнецовське МБТІ» від 08.07.2010 року.

У квартирі №32 будинку №24/3 по м-ну Будівельників, м. Вараш, Рівненської області зареєстровані: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (його племінниця); ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 (його племінниця); ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (дружина брата); ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 (брат); ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6 (його племінниця); ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 (сестра), що підтверджується довідкою відділу реєстрації виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області від 08 листопада 2018 року за №4807/05.

У судовому засіданні сторони визнали обставину, що позивач ОСОБА_4 має сімю, до складу якої входить дружина та двоє малолітніх дітей.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Таким чином, підводячи підсумок, з урахуванням вимог ст.. 405 ЦК України, право на користування спірною квартирою мають власники (позивачі та відповідач) та члени їх сімей, а саме позивач ОСОБА_4 та троє членів його сімї, позивач ОСОБА_5 та один член її сім, відповідач ОСОБА_2 та троє членів його сімї.

На підставі копії технічної характеристики квартири № 32, встановлено, що вказана квартира складається з 3 кімнат житловою площею 35,1 кв.м., у тому числі 1-а кімната 10,8 кв.м., 2-га кімната 7,8 кв.м., 3-тя кімната 16,5 кв.м., кухні площею 6,4 кв.м., вбиральні 1,0 кв.м., ванної кімнати площею 2,0 кв.м., коридору площею 7,8 кв.м., вбудованої шафи 0,7 кв.м. Квартира обладнана лоджією 3.3 кв.м.

З аналізу плану квартири випливає, що вихід на лоджію міститься лише з кімнати площею 16,5 кв.м., а вбудовані шафи площею 0,3 кв.м. та 0,4 кв.м. розмішені у кімнаті площею 7,8 кв.м.

Наявність цієї справи, визнання третьою особою ОСОБА_3 обставин про те, що позивачі раніше звертались до відповідача з приводу продажу спірної квартири, оскільки спільне проживання усіх сімей в одній квартирі викликало незручності, і відповідач відмовлявся від її продажу, доводить факт існування спору між позивачами та відповідачем щодо порядку користування квартирою.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

У цьому випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення в користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов'язковим.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Такий же висновок застосування норм матеріального права викладено в постанові Верховного Суду від 4 квітня 2018 року в справі № 333/3048/16-ц.

Визначаючи порядок користування суд враховує, що фактично спір між співвласниками виник з приводу використання ними житлових кімнат. За даними технічної характеристики на квартиру загальна площа житлових кімнат становить 35,1 кв.м. Оскільки власників троє, то в ідеальних частках кожному з них припадає по 11,7 кв.м. житлової площі.

Позивачі добровільно погодились користуватись кімнатами таким чином, щоб ОСОБА_4 виділити кімнату площею 16,5 кв.м., а ОСОБА_5 кімнату 7,8 кв.м., які значно різняться за площею, що підтверджується позовними вимогами та поясненнями представника позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні.

Суд також враховує, наявність у спірній квартирі кімнати площею 10,8 кв.м., яка у незначній мірі відрізняється від ідеальної частки, яка припадає співвласнику.

Враховуючи викладені обставини, наявність у сторін членів сімей, які мають право на користування спірною квартирою, суд доходить висновку, що справедливим буде задовольнити позовні вимоги та встановити порядок користування приміщеннями квартири № 32 в буд. 24/3 по мікрорайону Будівельників, міста Вараш, Рівненської області наступним чином:

-виділити ОСОБА_4 в користування ізольовану житлову кімнату, площею 16,5 кв.м., з лоджією, площею 3,3 кв.м.;

-виділити ОСОБА_5 в користування ізольовану житлову кімнату, площею 7,8 кв.м., з вбудованими шафами, площею 0,3 кв.м. та 0,4 кв.м.;

-виділити ОСОБА_2 в користування ізольовану житлову кімнату, площею 10,5 кв.м.;

-кухню, площею 6,4 кв.м., вбиральню, площею 1,0 кв.м., ванну кімнату, площею 2,0 кв.м., коридор, площею 7,8 кв.м., залишити у спільному користуванні ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 358, 405 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 259, 265, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити повністю.

Встановити порядок користування приміщеннями квартири № 32 в будинку № 24 корпусу № 3 по мікрорайону Будівельників, міста Вараш, Рівненської області наступним чином:

-виділити ОСОБА_4 в користування ізольовану житлову кімнату, площею 16,5 кв.м., з лоджією, площею 3,3 кв.м.;

-виділити ОСОБА_5 в користування ізольовану житлову кімнату, площею 7,8 кв.м., з вбудованими шафами, площею 0,3 кв.м. та 0,4 кв.м.;

-виділити ОСОБА_2 в користування ізольовану житлову кімнату, площею 10,5 кв.м.;

-кухню, площею 6,4 кв.м., вбиральню, площею 1,0 кв.м., ванну кімнату, площею 2,0 кв.м., коридор, площею 7,8 кв.м., залишити у спільному користуванні ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір у сумі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 судовий збір у сумі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Кузнецовський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_4, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Позивач: ОСОБА_5, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

Представник позивача: ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9, мікрорайон ПеремогиАДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3.

Відповідач: ОСОБА_4, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_8, паспорт громадянина України СР 916039.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_8, паспорт громадянина України СР 977882.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_7, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_8.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_8, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_8.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_9, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_8.

Повне рішення складено до 1 лютого 2019 року.

Головуючий суддя І.Зейкан