Справа № 490/7175/19
н/п 2/490/2900/2019
Центральний районний суд м. Миколаєва
У Х В А Л А

16 вересня 2019 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного підприємства "НИКВЕСТИ ПРОДАКШН", Товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "НИКВЕСТИ" про захист честі гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів, в якому просив визнати недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_1 на повагу до його гідності, честі та недоторканості ділової репутації, розповсюджену ОСОБА_2 шляхом надання інтерв`ю кореспонденту засобу масової інформації з подальшим його розміщенням у печатному вигляді на відповідній інтернет-сторінці Приватного підприємства "НИКВЕСТИ ПРОДАКШН" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "НИКВЕСТИ", зобов`язати ОСОБА_2 спростувати поширену відносно нього недостовірну інформацію шляхом надання публічного інтерв`ю кореспонденту засобу масової інформації з подальшим його розміщенням у печатному вигляді на відповідній інтернет-сторінці Приватного підприємства "НИКВЕСТИ ПРОДАКШН" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "НИКВЕСТИ" негайно після набрання рішенням законної сили в даній справі, наступного тексту:

" ОСОБА_1 є порядною людиною, яка ніколи не притягалася до кримінальної відповідальності, не мала проблем з законом, не надавала хабарів та не підроблювала будь-яких документів та печаток. вся раніше озвучена мною інформація з цього приводу є недостовірною, у зв`язку з чим я від щирого серця розкаююся в її розповсюдженні та приношу свої вибачення з цього приводу ОСОБА_1 ".

Ухвалою від 16.08.2019 року заява залишена без руху для усунення недоліків та надано п`ятиденний строк з дня отримання ухвали шляхом подання позову у новій редакції, та вказано, що позивачем заявлено до відповідача вимогу про захист честі, гідності, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, однак, не чітко викладено зміст позовних вимог та не зазначено обставини, якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги, не зазначено в чому порушені права позивача відповідачами; позивачем не вказано власника веб-сайту, на якому розміщено зазначений в позові інформаційний матеріал та не надано даних у підтвердження неможливості отримання даних про власника веб-сайта. В порушення положень ч.ч. 1, 5 ст.177 ЦПК України позивачем до позовної заяви додано екземпляр CD-R диску без зазначення на ньому найменування інформації, що міститься на ньому, в позовній заяві не вказано зміст даної інформації, не зазначено, які з викладених в позові обставини підтверджує інформація, копія якої знаходиться на даному диску, та не вказано, з якого джерела (носія) знята копія даної інформації. Заявляючи до відповідача вимогу про відшкодування завданої моральної шкоди, яку позивач оцінив в сумі 1000,00 грн., позивач не виклав юридично значимих фактів та обставин, за яких йому заподіяно відповідну шкоду, не вказав, в чому полягає моральна шкода, якими діями відповідача, і в порушення яких правових норм відповідачем заподіяно позивачу шкоду, якими доказами це підтверджується, та який причинний зв`язок між цими подіями. Також позивачем не надано доказів у підтвердження того, що відповідач, висловлюючи свою думку, не діяв в рамках, установлених законом для цього. Висловлювання думок є реалізацією особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширенням недостовірної інформації (Постанова Верховного суду у складі Другої судової падати Касаційного цивільного суду у праві №207/1161/17, провадження № 61-12828св18). В позовній заяві позивач просив суд зобов`язати відповідача попросити вибачення за приниження його честі, гідності та розповсюдження відомостей, які не відповідають дійсності, що зазначено у її заяві. П. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 року роз`яснено, що суд не вправі зобов`язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у ст. ст.16, 277 ЦК України, однак, у позовній заяві позивач зазначає про те, що бажає офіційного вибачення. За такого, позивачу запропоновано уточнити спосіб захисту порушеного права, передбачений ст. 16 ЦК України.

З поштового повідомлення про вручення кореспонденції суду вбачається, що позивачотримав вищевказану ухвалу суду 04.09.2019 року.

Станом на 16.09.2019 р. вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 16.08.2019 р. позивачем не виконано.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно із ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З огляду на викладене, оскільки позивачем не виконано вимог ухвали суду від 16.08.2019 р., позовна заява вважається неподаною та підлягає поверненню на підставі ч.5 ст. 185 ЦПК України.

Окрім того, слід роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.7 ст.185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.185, 258-261, 353 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного підприємства "НИКВЕСТИ ПРОДАКШН", Товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "НИКВЕСТИ" про захист честі гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди- повернути позивачу.

Повернути позивачу судовий збір у сумі 768,40 грн., сплачений 24.06.2019 року у АТ КБ "ПриватБанк" за квитанцією №0.0..1, судовий збір у сумі 1921,00 грн., сплачений 24.06.2019 року у АТ КБ "ПриватБанк" за квитанцією №0.0..1 та судовий збір у сумі 768,40 грн., сплачений 23.07.2019 року у АТ КБ "ПриватБанк" за квитанцією №0.0..1.

Роз`яснити право повторного звернення до суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Центральний районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її прошолошення ухвали.

Суддя Н.П. Черенкова