Ухвала

16 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 753/3066/19

провадження № 61-16773ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Кривцової Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року у справі за позовом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Простір» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Простір» (далі ОСББ - ОСББ «Простір») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 25 червня 2019 року вказану позовну заяву задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Простір» заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 9 854,39 грн, витрати на оплату судового збору в сумі 1 921,00 грн, витрати на правову допомогу 2 500,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, 31 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху.

У вересні 2019 року засобами поштового зв`язку до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати в частині відмовлення в задоволені клопотання про звільнення від сплати судового збору та ухвалити нове рішення, яким касаційну скаргу задовільнити повністю.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на ухвалу суду, що не підлягає касаційному оскарженню, з урахуванням такого.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.

Пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України визначено вичерпний перелік ухвал суду апеляційної інстанцій, які є предметом оскарження у касаційному порядку, а саме: ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Чинною редакцією ЦПК України не передбачено права на оскарження у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про залишення без руху апеляційної скарги.

Відсутність передбаченого процесуальним законом права на касаційне оскарження ухвали суду апеляційної інстанції про залишення без руху апеляційної скарги, унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 9 частини третьої статті 2, частиною третьою статті 3, частиною першою статті 389, статтею 390, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року у справі за позовом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Простір» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Кривцова