КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 752/17053/18

Апеляційне провадження 22-ц/824/9252/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Іванової І.В., Мазурик О.Ф.,

при секретарі Гойденко Д.В.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 24 квітня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Шереметьєвої Л.А, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні та встановленні порядку спілкування з дитиною,

в с т а н о в и в :

у серпні 2018 рокуОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому, з урахуванням зміни предмету позову, просив зобов`язати відповідачку не чинити йому перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визначити способи його участі у вихованні дитини, встановивши наступний графік побачень: 1-а та 3-я субота місяця з 14:00 до 17:00; 2-а та 4-а неділя місяця з 14:00 до 17:00; в інші дні, не передбачені цим графіком, коли відвідування сина є обов`язково необхідним.

В обґрунтування позову зазначав, що з 07.07.2010 перебував у шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 24.09.2014 шлюб розірваний, визначено місце проживання дитини з матір`ю. В кінці червня 2017 року відповідачка зникла разом з дитиною, внаслідок чого він не бачився з сином більше ніж півроку, всі відомі засоби зв`язку з відповідачкою були вимкнені. Він неодноразово звертався до правоохоронних органів, державної прикордонної служби України та інших органів з запитами про встановлення місцезнаходження дитини.

13.12.2017 відповідач зареєструвала право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

13.01.2018 він з`явився за зазначеною адресою для зустрічі з сином, однак відповідачка викликала поліцію, повідомивши про проникнення до житла невідомої особи.

22.01.2018 відносно нього був складений протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва провадження в справі було закрито в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Розпорядженням Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації № 454 від 01.10.2018 йому встановлено графік спілкування з дитиною терміном на шість місяців, який включає: 1-у та 3-ю суботу місяця з 14:00 до 17:00 та 2-у та 4-у неділю місяця з 14:00 до 17:00. Відповідачка дане рішення не виконує, продовжує чинити йому перешкоди у спілкуванні з сином, завдаючи шкоди інтересам дитини.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 24.04.2019 позов задоволено. Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 в спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлено наступний графік зустрічей з дитиною: 1-а та 3-я субота місяця з 14.00 год. до 17.00 год.; 2-а та 4-а неділя місяця з 14.00 год. до 17.00 год. В інші дні, не передбачені графіком, за погодженням з матір`ю дитини з урахуванням бажання дитини. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати частково рішення суду, яким визначити спосіб участі батька у вихованні дитини, забезпечивши зустрічі батька з дитиною 1 раз на місяць в присутності матері на території ЖК «Кришталеві джерела» та в присутності працівника Служби у справах дітей або психолога у світлу пору доби в не примусовому для дитини порядку. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, судом першої інстанції не враховано висновків психологів, не взято до уваги вирок суду про притягнення позивача до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти здоров`я людини, не призначено психологічну експертизу. Суд не врахував відношення позивача до неї та до дитини, його емоційно неврівноважений стан. Відповідач вчинив насильство в сім`ї, внаслідок чого син має психологічну травму. Дитина боїться зустрічей з батьком, а останній примушує її до зустрічей погрожуючи розправою.

У відзиві ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зазначає, що висновки психологів, які надані відповідачкою, складені без його участі. Висновок же органу опіки і піклування складений за наслідками спілкування з усіма сторонами. Відповідно до такого висновку дитина перебуває у емоційному полі матері, а у розмові з дитиною прослідковується умисне витіснення батька з його життя. Вважає, що відповідач у апеляційній скарзі вдається до переоцінки доказів, а неприязні стосунки відповідачки з ним є наслідком того, що відповідач перешкоджає йому реалізувати право на виховання дитини та спілкування з нею.

У судовому засіданні відповідач та її представник ОСОБА_5 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити. При цьому ОСОБА_2 зазначила, що не заперечує проти спілкування батька з сином навіть щодня, але лише за бажанням самої дитини. На теперішній час дитина не бажає спілкуватися з батьком.

Позивач та його представник ОСОБА_6 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з підстав, викладених у відзиві.

Третя особа у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у її відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 07.07.2010 перебували в шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва 24.09.2014 шлюб між сторонами розірвано, місце проживання дитини визначено з матір`ю.

Сторони визнали, що між ними склалися неприязні стосунки, які є перешкодою для спільного вирішення питань, пов`язаних з вихованням дитини, а також участі позивача, як батька, який проживає окремо, у спілкуванні з сином.

Розпорядженням Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації № 454 від 01.10.2018 встановлений графік спілкування позивача з дитиною терміном на шість місяців, а саме: 1-у та 3-ю суботу місяця з 14:00 до 17:00 та 2-у та 4-у неділю місяця з 14:00 до 17:00, з проведенням зустрічей в рекреаційних та паркових зонах.

Згідно з висновком фахівця (практичного психолога) ОСОБА_7 від 30.11.2017 у дитини спостерігається гостра посттравматична реакція на травматичні події, а саме: психологічне та фізичне насильство у сім`ї, загроза насильства щодо родини з боку батька. Рекомендовано забезпечувати сприятливі психоемоційні стосунки з хлопчиком, уникати повторного травмування через непередбачувану, агресивну поведінку батька. Аналогічний висновок складений психологом ОСОБА_8 .

Відповідно до показань психологів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , допитаних як свідків дитина має психологічну травму від поведінки батька.

Згідно з висновком № 098 від 21.05.2018 психологічного обстеження дитини, складеного міським центром дитини Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у дитини спостерігається гальмування розвитку психічних процесів та слабка емоційна стійкість, у зв`язку з чим батькам дитини рекомендовано скористатися сімейною медіацією з метою налагодження конструктивної комунікації між собою для вирішення питань, пов`язаних з вихованням сина.

Згідно з висновком Служби в справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 25.01.2019, з урахуванням інформації, наданої Центром соціальної служби для сім`ї, дітей та молоді від 22.03.2018 дитина перебуває в емоційному полі матері. В розмові з хлопчиком прослідковується умисне витіснення батька з його життя.

Відповідно до висновку Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 25.01.2019 орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити наступний спосіб участі батька у вихованні дитини: 1-а та 3-я субота місяця з 14:00 до 17:00 та 2-а та 4-а неділя місяця з 14:00 до 17:00, з проведенням зустрічей в рекреаційних та паркових зонах.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що сторони не змогли дійти єдиної згоди щодо регламенту спілкування позивача з дитиною, тому при вирішенні спору судом визначено регламент побачень, рекомендований органом опіки та піклування. Крім того, суд першої інстанції вказав, що спілкування батька з дитиною не може обмежуватись певним часовими рамками за наявності взаємного бажання до такого спілкування.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального права.

Відповідно до ст. ст. 141, 150 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини та зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Умовами повноцінного виховання дитини є постійний контакт з батьками, які згідно зі ст. 153 СК Українимають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 157 СК Українитой із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У статті 158 СК Українипередбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Відповідно до ст. 159 СК Україниякщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтями 15, 16 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини дитина для повного і гармонійного розвитку його особистості потребує любові і розуміння. Він повинен, коли це можливо, зростати на піклуванні і під відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Суд першої інстанції керуючись вимогами зазначених норм дійшов правильних висновків про те, що регламент побачень ОСОБА_1 з малолітнім сином, який визначений у висновку органу опіки та піклування відповідає інтересам дитини з урахування її віку.

Доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують.

Неприязні відносини між колишнім подружжям не повинні бути перешкодою для спілкування дитини з батьком.

Судом взято до уваги всі надані відповідачкою висновки психологів та надана оцінка цим доказам у сукупності з іншими доказами, а відтак доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував висновків психологів є безпідставними.

Суд вирішив клопотання відповідачки про призначення у справі психологічної експертизи. Проте, відмова у призначенні експертизи не є підставою для скасування рішення суду. При апеляційному розгляді клопотання про призначення експертизи учасниками справи не заявлялося.

Судом першої інстанції також враховано факт притягнення позивача до кримінальної відповідальності, проте судом надано оцінку і тому факту, що вирок винесено 19.03.2014 та згідно з цим вироком дитина не була присутня при нанесенні ударів позивачем відповідачці.

Доказів жорстокого поводження позивача з сином не надано.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.02.2018 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрите за відсутністю складу правопорушення. З даної постанови вбачається, що 13.01.2018 ОСОБА_1 прийшов до помешкання відповідачки для зустрічі з сином, проте відповідач викликала поліцію та повідомила, що він вчинив психологічне насильство відносно неї та сина.

Відтак доводи апеляційної скарги про те, що позивач продовжує вчиняти психологічне насильство відносно неї чи дитини спростовуються вищевказаною постановою. Цією ж постановою підтверджується факт чинення перешкод відповідачкою позивачу у спілкуванні з дитиною.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції також виходив з того, що позивач уже більше двох років позбавлений можливості спілкуватися з сином, що приводить до того, що формування відношення дитини до батька відбувається лише за впливом матері, яка має дуже неприязні стосунки з позивачем.

Відповідно до висновку Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 25.01.2019 ОСОБА_1 характеризується позитивно, ознак психіатричної патології не має, у квартирі за своїм місцем проживання виділено окреме спальне місце для дитини, шафа для дитячих речей, іграшки, незважаючи на те, що дитина проживає з матір`ю. ОСОБА_2 проходила корекційно-реабілітуючу програму з жінками, які пережили насильство або належать до групи ризику. ОСОБА_1 проходив корекційну програму з чоловіками, які вчиняють насильство у Центрі у справах сім`ї та жінок «Родинний дім». У висновку також зазначено, що ОСОБА_2 не виконує рекомендації служби у справах дітей, не сприяє налагодженню контакту батька з сином. Дитина перебуває в емоційному полі матері. В розмові з хлопчиком прослідковується умисне витіснення батька з його життя. Центром у справах сім`ї та жінок «Родинний дім» рекомендовано підвищення компетенції обох батьків, корекція психоемоційного стану дитини, припинення використання/здійснення маніпулятивних стратегій обох батьків із залученням дитини.

Доводи відповідачки про те, що суд мав постановити рішення про зустрічі батька з сином лише за наявності бажання самої дитини не ґрунтуються на вимогах закону.

Так, вирішуючи питання про межі спілкування батька з дитиною суд має врахувати інтереси дитини. Разом з тим, налагодження стосунків між батьком та сином відповідає інтересам дитини, яка протягом останніх двох років позбавлена можливості спілкування з батьком. Таке спілкування за необхідності можливе за присутності психолога, участь якого забезпечується в залежності від обставин, які складуться при виконанні рішення суду. Участь психолога при спілкуванні з дитиною може забезпечити як позивач, так і відповідач.

Проте дана обставина не є підставою для скасування чи зміни рішення суду.

До того ж у висновку Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 25.01.2019 вказано, що зустріч батька з сином відбулася 28.10.2018 у присутності матері, вітчима дитини, сімейного психолога та фахівця із соціальної роботи. Побачивши батька хлопчик посміхнувся, а потім, глянувши на маму, став серйозним і мовчазним.

Суд встановив графік побачень батька з сином у світлу пору доби у рекреаційних та паркових зонах. Фактично встановлено для спілкування три години на тиждень, що є достатнім для налагодження стосунків з батьком. Встановлення спілкування один раз на місяць, як про те просить відповідач у апеляційній скарзі, не є достатнім для налагодження такого спілкування.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 24 квітня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 10.09.2019.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді І. В. Іванова

О. Ф. Мазурик