ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1318/19 Справа № 202/7997/17 Суддя у 1-й інстанції - Слюсар Л.П. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2019 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря - Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Моторно (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

05 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Моторно (Транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування.

В обгрунтування позову позивач посилався на те, що 02 грудня 2013 року о 18 годині 05 хвилин в м. Дніпропетровську по пр. ім. Газети "Правда", 2 сталася дорожньо-транспортна пригода, яку спричинив водій ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом МАЗ 437041-280, державний номер НОМЕР_1.

В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль марки «Шкода Октавія», державний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_1.

Згідно з договором на технічне обслуговування та ремонт транспортного засобу №202/17 від 16 червня 2017 року та актів приймання робіт, наряду-замовлення від 16 червня 2017 року, акту передавання-приймання колісного транспорту, калькуляції №241 від 16 червня 2017 року, рахунків-фактур, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Шкода Октавія», пошкодженого в результаті ДТП, становить 32 935 грн. 00 коп.

Вина водія ОСОБА_2 у вчиненні ДТП підтверджується постановою Нововодолазького районного суду Харківської області від 31 січня 2014 року.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована не була, а тому обов'язок по відшкодуванню майнової шкоди, завданої позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 02 грудня 2013 року, покладається на МТСБУ.

13 грудня 2013 року позивач подав до поштового відділення в м. Дніпропетровську заяву про виплату страхового відшкодування, однак МТСБУ лист не отримало, він був повернений з поштового відділення у зв'язку з закінченням терміну зберігання на поштовому відділенні.

У звязку з викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду в розмірі 32 935 грн. та судові витрати по справі в розмірі 640 грн. 00 коп. (а.с. 2-4)

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_3) до Моторно (Транспортного) страхового бюро України (м. Київ, Русанівський бульвар, буд.8, ) про стягнення страхового відшкодування - відмовлено (а.с. 82-87).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального й процесуального права та на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 89-93).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що 02 грудня 2013 року приблизно о 18 год.05 хвилин в м. Дніпро по пр. ім. Газети "Правди", 2 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3, та автомобіля «Шкода Октавія», державний номер НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_1.

В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль «Шкода Октавія», державний номер НОМЕР_2.

Постановою Нововодолазького районного суду Харківської області від 31 січня 2014 року ОСОБА_3 визнано винним в вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_3 не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Позивачем ОСОБА_4 не надано суду поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Оскільки шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілому, власник пошкодженого автомобіля ОСОБА_1, з метою отримання відшкодування, звернувся до суду, посилаючись на те, що МТСБ України не відшкодувало йому майнову шкоду, спричинену в результаті ДТП.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд 1 інстанції виходив з того, що оскільки позивач не звертався до відповідача з повідомленням про ДТП та заява на виплату відшкодування з необхідним переліком документів ним не подавалася, право позивача відповідачем порушено не було.

З такими висновками суду погоджується й колегія суддів апеляційного суду, оскільки вони є обґрунтованими, відповідають встановленим обставинам по справі та зроблені з дотриманням норм процесуального права з застосуванням відповідних норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке находилося в такому транспортному засобі.

У відповідності до п.п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, відповідно до п.п. 33.3 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Згідно з п. 35.1 та п. 35.2 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім'я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. До заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв'язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Згідно з п. 36.1 та п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до п. 37.1.3 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Норми ст. 37 Закону №1961-ІУ встановлюють строки, коли потерпіла особа має право звернутися до страховика (МТСБУ) за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності для отримання страхового відшкодування, а саме чітко визначають початок річного та трирічного строку - з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, в тому числі щодо визначення підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 грудня 2013 року о 18 год. 05 хвилин в м. Дніпро по пр. ім. Газети "Правди", 2 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3, та автомобіля «Шкода Октавія», державний номер НОМЕР_2, в результаті якої було пошкоджено автомобіль «Шкода Октавія», державний номер НОМЕР_2.

Постановою Нововодолазького районного суду Харківської області від 31 січня 2014 року ОСОБА_3 визнано винним в вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Суд обґрунтовано виходив з того, що факт того, що позивач звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування не знайшов підтвердження при розгляді справи, оскільки поданий ним 13 грудня 2013 року поштовий лист на адресу відповідача був повернутий адресату у зв'язку з закінченням терміну зберігання 14 січня 2014 року, після чого позивач до відповідача не звертався.

Крім того, матеріали справи не містять належних доказів того, що позивач звертався до відповідача із заявою про повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду у строки, передбачені ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що МТСБУ не проводило ніяких юридичних дій щодо даного випадку, рішення про відмову позивачу у виплаті страхового відшкодування не приймалось.

Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, спричиненого власнику транспортного засобу автомобіля «Шкода Октавія», державний номер НОМЕР_2, позивачем суду не надано.

Як вбачається із наданих позивачем доказів, ремонтні роботи автомобіля «Шкода Октавія», державний номер НОМЕР_2, проведені ПП «Титансервис» в червні-липні 2017 року на загальну суму 32935,00 грн. Згідно з договором на технічне обслуговування та ремонту транспортного засобу №202/17 від 16 червня 2017 року, акту приймання робіт №241 від 04 липня 2017 року, наряду-замовлення від 16 червня 2017 року, акту передавання-приймання колісного транспорту №143 від 16 червня 2017 року, акту передавання-приймання колісного транспортного засобу №157 від 04 липня 2017 року, калькуляції №241 від 16 червня 2017 року, рахунку-фактури №193 від 16 червня 2017 року, рахунку-фактури №202 від 28 червня 2017 року, рахунку-фактури №241 від 04 липня 2017 року, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Шкода Октавія», пошкодженого в результаті ДТП, становить 32 935 грн. 00 коп.

Суд обґрунтовано виходив з того, що надані позивачем докази достовірно і повно не встановлюють та не підтверджують, що саме дані пошкодження відносяться до пошкоджень, заподіяних в ДТП 02 грудня 2013 року, оскільки від часу ДТП до ремонту пройшов достатній час - більше 4 років, і інформація про те, де перебував даний автомобіль, його стан - відсутня та суду не надана.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду й доводи апеляційної скарги позивача про те, що судом при ухваленні рішення не враховано, що він реалізував своє право для отримання страхового відшкодування від відповідача, повторно подавши 11 квітня 2014 року звернення щодо дорожньо-транспортної пригоди та заяву про страхове відшкодування до МТСБУ, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з відповідною відміткою, на що ним було отримано відповідь МТСБУ № 3/1-04/28996, якою йому, на його думку, відмовлено у проведенні виплат. Так, повідомлення від 11 квітня 2014 року достеменно не підтверджує звернення позивача саме з заявою про отримання страхового відшкодування з необхідним переліком документів, встановленим ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в передбачений законом строк.

Таким чином, суд обґрунтовано виходи з того, що позивачем не доведені позовні вимоги та не підтверджено належними доказами порушення права позивача з боку відповідача на отримання страхового відшкодування, як і не доведено належними доказами виконання ним вимог Закону щодо звернення до відповідача в передбачені Законом строки, які за своєю природою є преклюзивними, зі зверненням щодо дорожньо-транспортної пригоди та заявою про страхове відшкодування.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі, зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення, не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст.ст. 263, 264 ЦПК України і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: