Номер провадження: 22-ц/813/821/19
Номер справи місцевого суду: 501/888/18
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М.І.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

За участю секретаря: Ющак А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу Державного підприємства «Морський торгівельний порт» «Чорноморськ`на ухвалуІллічівського міського судуОдеської області від 19 жовтня 2018 року про задоволення скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Івасьової Олександри Олегівни

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018р. Зелинська Л.І. звернулася до суду із скаргою, у якій просила визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Івасьової Олександри Олегівни про відкриття виконавчого провадження № 56114062 від 4 квітня 2018 року та зобов`язати Чорноморський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області повернути Державному підприємству «Іллічівський морський торговельний порт» виконавчий лист № 501/6134/13-ц, виданий 26.06.2014 р.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 19 жовтня 2018 року скаргу ОСОБА_1 - задоволена повністю.

Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (місцезнаходження: 68004, Одеська область, м.Чорноморськ, вул.В.Шума, 21, ) ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження №56114062 від 04 квітня 2018 року.

Зобов`язано Чорноморський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (місцезнаходження: 68004, Одеська область, м.Чорноморськ, вул.В.Шума, 21, ) повернути Державному підприємству «Іллічівський морський торговельний порт» виконавчий лист №501/6134/13-ц, виданий 26.06.2014 року.

Стягнуто з Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (місцезнаходження: 68004, Одеська область, м.Чорноморськ, вул.В.Шума, 21, ) в дохід держави судовий збір в розмірі 352 грн.40 коп.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, Державне підприємство «Морський торгівельний порт» «Чорноморськ» подало до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом процесуального права, просить суд скасувати ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 19 жовтня 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби відмовити повністю.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23.11.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Державного підприємства «Морський торгівельний порт» «Чорноморськ» на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 19 жовтня 2018 року про задоволення скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Івасьової Олександри Олегівни та ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23.11.2018 року призначено розгляд вищевказаної цивільної справи у приміщенні апеляційного суду Одеської області.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м.Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено склад колегії суддів: Цюра Т.В. головуючий суддя, судді Гірняк Л.А., Сегеди С.М., що є підставою для прийняття справи до провадження.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.01.2019 року прийнято до провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Морський торгівельний порт» на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 19 жовтня 2018 року про задоволення скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Івасьової Олександри Олегівни, яку було призначено до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від сторін не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

До суду апеляційної інстанції з`явилися ОСОБА_1 та її представник Латій О.В. Інші учасники справи до суду не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність не з`явившихся учасників справи, які своєчасно і належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення осіб, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено, що постановою державного виконавця Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Івасьової Олександри Олегівни від 4 квітня 2018 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 501/6134/13-ц, виданого Іллічівським міським судом Одеської області 26.06.2014 р., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДП «Іллічівський морський торговельний порт» на відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 327,61 грн. та судового збору у розмірі 229,40 грн. (а.с.5).

При цьому зясовано, що відповідно до копії постанови державного виконавця від 28.01.2015 року, виконавчий лист №501/6134/13 ц вже був повернутий стягувачеві (а.с.27-28).

Згідно заяви ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» від 10.01.2018 року вбачається, що стягувач звернувся до Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про примусове виконання виконавчого листа № 501/6134/13-ц, виданого Іллічівським міським судом Одеської області 26.06.2014 р. (а.с.29).

На вказаній заяві розміщено вхідний штамп Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, на якому зазначена дата вхідного документу 04.04.2018 року за №13/1977.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 , районний суд виходив з того, що виконавчий лист №501/6134/13ц був повернутий стягувачеві 28.01.2015 (а.с.27-28), тому строк пред`явлення виконавчого документа встановлюється до 28.01.2018 року, а ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» надав свою заяву від 10.01.2018 року про примусове виконання виконавчого листа № 501/6134/13-ц, лише 04.04.2018 року за №13/1977, тому стягувач пропустив встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. №606-XIV із подальшими змінами, який був чинний на час набрання чинності судового рішення та видачі виконавчого листа у справі № 501/6134/13-ц, строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом. Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.

Статтею 22 вищевказаного Закону, передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, для виконання судових рішень встановлювались з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Відповідно до ст.12 діючого Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. №1404-VIII, на підставі якого втратив чинність Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. № 606-XIV? виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Як вбачається із матеріалів справи, постановою державного виконавця від 28.01.2015 року виконавчий лист №501/6134/13ц був повернутий стягувачеві (а.с.27, 27 зворот).

При цьому, в зазначеній постанові роз`яснено, що виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання повторно у строк, встановлений ст. 22 Закону Україин «Про виконавче провадження».

Також матеріалами справи встановлено, що 04.04.2018 року, ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» звернувся із заявою до Чорноморського міського ВДВС ГТУЮ в Одеській області про примусове виконання виконавчого листа № 501/6134/13-ц, виданого Іллічівським міським судом Одеської області 26.06.2014р., що підтверджується вхідним штампом Чорноморського міського ВДВС ГТУЮ в Одеській області за вх. №13/1977 (а.с. 29, 29 зворот).

Разом з тим, у апеляційній скарзі, ДП «Морський торгівельний порт» «Чорноморськ» зазначає, що він звернувся до Чорноморського міського ВДВС ГТУЮ в Одеській області із заявою про примусове виконання рішення 22.01.2018 року, тобто в межах строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, встановленого ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, що підтверджується штампом на примірнику заяви, яка додана до апеляційної скарги (а.с. 87-88).

З метою перевірки доводів, викладених в апеляційній скарзі та для всебічного і повного з`ясування обставин справи, ухвалою Одеського апеляційного суду від 31.05.2019 року, клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів було задоволено та витребувано з Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області журнал реєстрації (заяв) вхідної кореспонденції з січня 2018 року по травень 2018 року, копію якої Чорноморський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області отримав 13.06.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 138).

Однак, вимоги, викладені в ухвалі апеляційного суду від 31.05.2019 року, Чорноморський міський ВДВС ГТУЮ в Одеській області так і не виконав.

Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

Згідно приписів ч. 1, 5-7 ст. 81, ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Крім того, апеляційний суд зауважує, що жодного разу апелянт не з`являвся до суду апеляційної інстанції, апелянтом не було надано також оригінал заяви, на яку він посилається .

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення скарги заявника та не вказують на допущення судом порушень вимог матеріального та/або процесуального закону, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення суду ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Морський торгівельний порт» «Чорноморськ» - залишити без задоволення.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 19 жовтня 2018 року про задоволення скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Івасьової Олександри Олегівни залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 09.09.2019 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда