Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.09.2019 Справа №607/11074/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Сливки Л.М.

секретаря судового засідання - Хамелко О. Ю.,

представника позивачки - адвоката Данилюка Олега Євгеновича, третьої особи - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_1 , про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням ,

УХВАЛИВ:

Позивач ОСОБА_2 пред`явила до суду позов до відповідача ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_1 , у якому просить визнати відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування будинковолодінням АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона ( ОСОБА_2 ) на законних підставах зареєстрована та проживає у житловому будинку АДРЕСА_1 . Однак, крім неї у вказаному житлі зареєстрований її син - відповідач ОСОБА_3 , який з 1998 року не проживає даному житловому будинку,хоча ніхто не чинить йому перешкод, його речі та майно у помешканні відсутні, він не бере участі в утриманні житла, не здійснює оплату житлово-комунальних послуг. З цих підстав, покликаючись на те, що відповідач не проживає у спірному житлі понад встановлений законом термін просила позов задовольнити.

У судовому засіданні представник позивачки - адвокат Данилюк О.Є. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, з підстав викладених у позові, не заперечував проти заочного розгляду справи. Також пояснив, що позивач успадкувала спірний житловий будинок після смерті матері, оскільки на час смерті спадкодавця проживала та була зареєстрована разом із нею у даному житлі, однак свідоцтво про право на спадщину у нотаріальному порядку не оформила. Відповідач впродовж тривалого періоду часу, близько 20 років у спірному будинку не проживає, хоча ніхто не чинить йому перешкод у цьому .

Відповідач ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про дату, місце та час розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився, не повідомивши причини неявки, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов до суду не подавав.

Виклик відповідача здійснювався шляхом публікації оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті «Судова влада України».

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечила проти задоволення позову та пояснила, що є дочкою позивачки ОСОБА_2 та зведеною сестрою відповідача ОСОБА_3 , також зареєстрована і проживає у спірному житловому будинку. Однак, відповідач ОСОБА_3 , після одруження у 1998 році не з`являвся у даному житловому будинку та не підтримує спілкування ні з ким із родичів, місце його проживання їм не відоме.

Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За вказаних обставин, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення в порядку ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

Судом установлено:

Згідно довідки №258 виданої 27 травня 2015 року Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_2 є співвласником житлового будинку АДРЕСА_2 , без правових документів.

Як убачається із довідки №168 виданої 06 травня 2019 року Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_2 проживає та перебуває на реєстраційному обліку за адресою: АДРЕСА_1 . Разом із нею за вказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_4 - дочка, ОСОБА_5 - внук, ОСОБА_3 - син, не проживає з 1998 року.

Відповідно до акту виданого 25 квітня 2016 року Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, при проведенні перевірки на предмет проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , комісія у складі в.о. старости с. Стегниківці - ОСОБА_12. , сусідів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . встановила, що ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає.

Також, згідно акту №12 від 11 квітня 2019 року складеного комісією в складі депутата Байковецької сільської ради по виборчому окрузі №18 ОСОБА_9 та сусідів ОСОБА_8 , ОСОБА_10 під час обстеження помешкання за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що ОСОБА_3 не проживає за вказаною адресою з 1998 року.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив , що є сусідом позивачки ОСОБА_2 , її сина ОСОБА_3 не бачив в селі близько двадцяти років, оскільки після одруження він залишив вказане місце проживання та не навідується до матері. Також вказав, що позивачка ОСОБА_2 проживає у даному житловому будинку від народження. Даний будинок належав матері позивачки, після смерті якої позивач ОСОБА_2 успадкувала дане будинковолодіння і продовжує проживати у ньому.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснила, що проживає неподалік від будинку позивачка ОСОБА_2 , її сина - ОСОБА_3 не бачила від часу його одруження, зі слів позивачки їй відомо, що син з нею не підтримує спілкування.

Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Статтею 47 Конституції України та статтею 9 Житлового кодексу Української РСР гарантовано право громадянина на житло.

Ніхто не може бути виселеним із займаного житла або обмежений у праві користування жилим приміщенням, не інакше як на підставі і у порядку, передбаченому законом.

Згідно з положеннями ст. 4 Житлового кодексу Української РСР житловий фонд включає: жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд); жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об`єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд); жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів); жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд); квартири в багатоквартирних жилих будинках, садибні (одноквартирні) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях усіх форм власності, що надаються громадянам, які відповідно до закону потребують соціального захисту (житловий фонд соціального призначення). До житлового фонду включаються також жилі будинки, що належать державно-колгоспним та іншим державно-кооперативним об`єднанням, підприємствам і організаціям. Відповідно до Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік до цих будинків застосовуються правила, встановлені для громадського житлового фонду.

Згідно ст. 6 Житлового кодексу Української РСР жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється.

Відповідно до ст. 71 Житлового Кодексу Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Однак, відповідач ОСОБА_3 з такою заявою не звертався. Жодних доказів на підтвердження поважності причин його відсутності на спірній житловій площі судом не встановлено.

Перешкод в користуванні житловим будинком зі сторони позивача не встановлено.

Згідно ст. 72 Житлового Кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до абз.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року №2 у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Таким чином, при вирішенні питання про втрату членом сім`ї наймача права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності.

Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ст.89 ЦПК України щодо оцінки доказів.

Відтак, ключовою обставиною, встановлення якої є необхідним для правильного вирішення цього спору, є наявність чи відсутність поважних причин відсутності відповідача у жилому приміщенні понад строки, встановлені ст.71 ЖК України.

У судовому засіданні установлено, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрований у житловому будинку АДРЕСА_2 , однак близько двадцяти років не проживає у вказаному житлі, що стверджується показаннями свідків.

Поважності причин непроживання відповідача ОСОБА_3 у спірному житлі судом не встановлено.

Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд приходить до переконання про наявність визначених законодавством підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 141, 259, 263, 265, 268, 273, 280-282, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_1 , про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким , що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 768,40 гривень сплаченого судового збору .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного тексту рішення суду - 12 вересня 2019 року.

Позивач: ОСОБА_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_3 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Головуючий суддяЛ. М. Сливка