Справа № 462/5362/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

05 лютого 2019 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої-судді - ОСОБА_1,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2

позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.08.1996 року, від шлюбу мають повнолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу між ним та відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 2011 року їх відносини погіршилися, між ними систематично виникали сварки та скандали. Зазначив, що їхня сімя остаточно розпалася, між ними відсутні почуття поваги, взаєморозуміння та любові, з січня 2014 року повністю припинили подружні відносин і не ведуть спільного господарства. Переконаний, що шлюб носить лише формальний характер, а подальше сумісне життя та збереження сімї є неможливим та недоцільним.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на мотиви такого. Просить не надавати строку для примирення та позов задовольнити.

Відповідач, яка належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, в судове засідання не зявилася, причин неявки суду не повідомила, відзиву не подала.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони зареєстрували шлюб 10 серпня 1996 року у Коропузькій сільській Раді Городоцького району Львівської області, актовий запис №4 (а.с. 3), в якому мають повнолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Також встановлено, що сторони протягом тривалого часу проживають окремо, не ведуть спільного господарства і припинили сімейні стосунки.

Позивач примирення вважає неможливим та наполягає на розірванні шлюбу.

З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, категоричної позиції позивача щодо розірвання шлюбу, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуттів та перспектив налагодження стосунків немає.

Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сімї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати.

Керуючись ст.ст.12, 13, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, керуючись ст. ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 (до шлюбу Сорока) ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 10 серпня 1996 року у Коропузькій сільській Раді Городоцького району Львівської області, актовий запис № 4.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне заочне рішення складено 07 лютого 2019 року.

Суддя: (підпис) ОСОБА_1

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз