ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/7365/18 Номер провадження 22-ц/814/2232/19Головуючий у 1-й інстанції Васильєва Л. М. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів Одринської Т.В., Пікуль В.П., при секретарі судового засідання: Ряднині І.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальності «Кредитні ініціативи» на рішення Київського районного суду м. Полтави від 04 червня 2019 року (прийняте суддею Васильєвою Л.М., повний текст рішення складено 06.06.2019 року) у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, повернення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2018 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання виконавчого напису, вчиненого 16.11.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., за реєстровим номером 20193, про стягнення з нього на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором № 9 від 29.01.2008 , який був укладений між ним та ТОВ «Просто Фінанс» у розмірі 97 320.57 грн. таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженим наказом міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5. При вчиненні виконавчого напису нотаріус не пересвідчився у безспірності суми боргу, у відсутності спору щодо розміру боргу, а також стягнув суму боргу, яка перевищує заборгованість за останні три роки перед вчиненням виконавчого напису, оскільки останній платіж по кредитному договору ним був сплачений 17.09.2009. Просив визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на його користь 62 210.92 грн в рахунок повернення коштів , які були стягнуті за виконавчим написом, а також витрати по справі.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 04 червня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано виконавчий напис вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 16 листопада 2019 року Чуловським Володимиром Анатолійовичем, зареєстровано в реєстрі за № 20193 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальність «Кредитні ініціативи» 97 320.57 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальність «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_1 63210.92 грн. в рахунок повернення стягнутих коштів за виконавчим написом, судові витрати у розмірі 1409.60 грн., а всього 64 620.60 (шістдесят чотири тисячі шістсот двадцять гривень 92 коп.).

З даним рішенням суду не погодилося товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та подало на нього апеляційну скаргу, в якій прохає рішення Київського районного суду м. Полтави від 04 червня 2019 року скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконне, необгрунтоване та прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зокрема вказує, що на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса, спору щодо заборгованості не було. Тому у зв`язку з неналежним виконанням Позичальником, взятих на себе зобов`язань та неможливістю врегулювати спір в досудовому порядку, ТОВ «Кредитні ініціативи», вимушене було звернутися до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Вказує, що ТОВ «Кредитні ініціативи» було надано всі документи, передбачені Переліком, чим підтверджено безспірність заборгованості Позивача за Кредитним договором, а тому суд першої інстанції безпідставно дійшов до висновку щодо наявності підстав для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Від позивача ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому підтримуючи рішення суду першої інстанції, прохав апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Полтави від 04 червня 2019 рокузалишити без змін.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України,суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ «Просто Фінанс» 29.01.2008 укладений кредитний договір №9, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредит у розмірі 61125 грн. на строк до 02.10.2015, який повинен був погашатись частинами, строк користування кредитом поділений на 84 платіжних періоди, тобто кредит повинен погашатись сумами та в терміни зазначені в договорі, відповідно до графіку погашення, з оплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12.5%. Цільове призначення кредиту для придбання автотранспортного засобу.

18.05.2012 між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відступлено право грошової вимоги за кредитним договором № 9 від 29.01.2008.

08.10.2013 ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 85 923.16 грн, яка на час звернення до суду складалась із: заборгованості за кредитом 48 960.97грн, заборгованості по відсоткам 19 972.84 грн, заборгованості за комісією 5 314.44 грн, штрафу 11 674.91 грн. Заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 28.11.2013 позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволені повністю.

18.10.2016 заочне рішення суду 28.11.2013 скасоване, справа призначена до судового розгляду на 08.11.2016. Копію ухвали про скасування заочного рішення ТОВ «Кредитні ініціативи» отримало 01.11.2016 (справа № 552/7033/13 а.с. 104). Повторно розгляд справи призначався на 01.12.2016, ТОВ «Кредитні ініціативи» отримало повідомлення про розгляд справи 15.11.2016. 01.12.2016 позовна заява ТОВ «Кредитні ініціативи» про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 залишена без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача за викликом суду, яка є чинною на час розгляду справи.

16.11.2016 ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. про вчинення виконавчого напису про стягнення з позивача заборгованості по кредитному договору.

16.11.2016 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. вчинив виконавчий напис за реєстровим номером 20193, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 9 від 29.01.2008, яка складається із 48 960.97 грн. заборгованості за кредитом, 38 782.82 заборгованості за відсотками, 9 576.78 грн. заборгованості за комісією, загальна сума 97 320.57 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу вчинений 16 листопада 2019 року є таким, що не підлягає виконанню, оскільки на час його вчинення існував спір про розмір заборгованості по вказаному кредитному договору, а отже заборгованість на яку вчинений виконавчий напис не була безспірною.

Разом з цим, місцевий суд зазначив, що оскільки виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, а іншого виконавчого документу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по вищевказаному кредитному договору не існує, розмір заборгованості по кредитному договору, на належній правовій підставі, не встановлений, суд дійшов до висновку про задоволення вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 62 210.92 грн, що отримані відповідачем за виконавчим документом, який визнається судом таким, що не підлягає виконанню.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п. п. 2.1.- 2.2., 3.1.-3.2. глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мін`юсту України №296/5 1 від 22.02.2012 року для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.

Пунк 2 вказаного Переліку встановлює, що для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями нотаріусу подаються; а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Дана правова позиція сформульована в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, а також знайшла своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій зазначено, що Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Зокрема, спростовує безспірність заборгованості боржника той факт, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису в суді розглядається по суті спір щодо розміру цієї заборгованості.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Так, з наданих матеріалів справи вбачається, що із пакету документів, які надані ТОВ «Кредитні ініціативи» приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, взагалі немає жодних застережень про безспірність заборгованості, яку вони просили стягнути, тоді як ТОВ «Кредитні ініціативи» достовірно було відомо про наявність нерозглянутої справи за їхнім позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором. Крім того наданий нотаріусу розрахунок, містив дані, що нарахування процентів та пені проваодилися з порушенням вимог закону та договору, а сааме після закінчення строку повернення кредиту.

Із заяви про перегляд заочного рішення вбачається, що ОСОБА_1 оспорював нараховану заборгованість, посилався на пропуск позовної давності та просив застосувати до вказаних правовідносин позовну давність.

Отже, з викладеного слідує, що на час вчинення виконавчого напису спір про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору № 9 від 29.01.2008 розглядався судом, та ОСОБА_1 заперечував проти задоволення позовних вимог, просив застосувати позовну давність, що дає підстави стверджувати, що на час вчинення виконавчого напису існував спір про розмір заборгованості по вказаному кредитному договору, а отже заборгованість на яку вчинений виконавчий напис не була безспірною. Тому, зазначена обставина є однією із підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, як зазначалось вище нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Однак, кредитним договором не було встановлено іншого строку позовної давності, а отже до вказаних правовідносин застосовується загальна позовна давність - три роки з дня виникнення права вимоги.

Таким чином, вчиняючи виконавчий напис нотаріус не пересвідчився у тому, що з дня виникнення права вимоги по вказаному кредитному договору минуло не більше трьох років, а ТОВ «Кредитні ініціативи» не надав нотаріусу додаток №1 до кредитного договору (графік платежів), з якого вбачається, що кредит повинен погашатись частинами, сумами та в терміни зазначені в договорі, відповідно до графіку погашення, з оплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12.5%.

Навіть із наданого нотаріусу розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 не виконував умови кредитного договору з березня 2010, а отже на час вчинення виконавчого напису, з дня виникнення у відповідача права вимоги, минуло більше трьох років, що також є правовою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Правою позицією ВСУ у справі № 6-1824 цс15 роз`яснено: «Якщо сторони кредитного договору досягли згоди про збільшення позовної давності за всіма або окремими вимогами і така домовленість за змістом і формою відповідає вимогам статті 6 і частини першої статті 259 ЦК України, то розрахунок розміру пені та штрафу слід провести за кожною вимогою в межах збільшеної позовної давності, установленої сторонами в договорі, ураховуючи періодичність платежів, визначених договором».

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є також і те, що ТОВ «Кредитні ініціативи» одну і ту заборгованість, по одному і тому кредитному договору стягувало у судовому порядку і у позасудовому порядку, через вчинення виконавчого напису.

З матеріалів справи вбачається, що в результаті виконання в примусовому порядку спірного виконавчого напису було описане та арештоване належне позивачеві майно, а саме автомобіль марки ЗАЗ модель ТТF 69Y0, легковий седан, 2007 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 , що належав ОСОБА_1 , який був реалізований за 72 352.00 грн. на прилюдних торгах, а в рахунок виконання виконавчого напису зарахована сума з продажу автомобіля у розмірі 62 210.92 грн.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що оскільки суд визнає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, а іншого виконавчого документу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по вищевказаному кредитному договору не існує, розмір заборгованості по кредитному договору, на належній правовій підставі, не встановлений, тому слід дійти до висновку про задоволення вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 62 210.92 грн, що отримані відповідачем за виконавчим документом, який визнається судом таким, що не підлягає виконанню.

Так, викладені в апеляційній скарзі доводи, не можуть бути взяті до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно братидо уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальності «Кредитні ініціативи» - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 04 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 12 вересня 2019 року.

Головуючий суддя : __________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _______________ Т.В. Одринська _______________ В.П. Пікуль