Постанова

Іменем України

28 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 415/5123/16

провадження № 61-20769св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Другий воєнізований гірничорятувальний загон Державної воєнізованої гірничорятувальної служби Міністерства енергетики та вугільної промисловості України,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Другого воєнізованого гірничорятувального загону Державної воєнізованої гірничорятувальної служби Міністерства енергетики та вугільної промисловості України на рішення Лисичанського міського суду Луганської області у складі судді Коваленко Н. В. від 01 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області у складі колегії суддів: Авалян Н. М., Лозко Ю. П., Назарової М. В., від 05 вересня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Другого воєнізованого гірничорятувального загону Державної воєнізованої гірничорятувальної служби Міністерства енергетики та вугільної промисловості України (далі - Другий воєнізований гірничорятувальний загон, загон) про стягнення заборгованості по заробітній платі, індексації та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що він працював в Другому воєнізованому гірничорятувальному загоні з 05 жовтня 1988 року, але у зв`язку з проведенням антитерористичної операції (далі - АТО) на території Луганської області, у тому числі у м. Стаханові, та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595 та наказу командира загону від 13 листопада 2014 року №131 робітники загону були переміщені за новою адресою підприємства у м. Лисичанськ.

Згідно із наказом № 4-к від 05 січня 2015 року він був звільнений за пунктом 1 статті 36 КЗпП України за угодою сторін. При звільненні відповідач не виплатив йому заборгованість по заробітній платі за серпень, жовтень, листопад та грудень 2014 року в сумі 39 246,55 грн. У жовтні 2014 року йому було частково виплачено заробітну плату за серпень 2014 року у сумі 7 114 грн, залишок невиплаченої заробітної плати за цей період склав 4 360,45 грн.

У зв`язку з викладеним позивач просив стягнути з Другого воєнізованого гірничорятувального загону на його користь заробітну плату за період з серпня 2014 року по 31 грудня 2014 року в сумі 39 246,55 грн, моральну шкоду у сумі 2 000 грн та компенсацію за невчасно виплачену заробітну плату у вигляді індексації споживчих цін у сумі 18 175,20 грн.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 01 серпня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Другого воєнізованого гірничорятувального загону на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з серпня до листопада 2014 року у сумі 27 269,30 грн та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати у сумі 13 635,83 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач належними та допустимими доказами довів, що відповідач при його звільненні не провів з ним повний розрахунок, а тому має заборгованість перед ним по заробітній платі за період з серпня до листопада 2014 року. Непроведення розрахунку з позивачем не є наслідком винної поведінки відповідача, який з об`єктивних, незалежних від нього причин не мав можливості здійснити такий розрахунок та виплату, а тому відсутні правові підстави для покладання на відповідача обов`язку по відшкодуванню моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 05 вересня 2017 року відхилено апеляційну скаргу Другого воєнізованого гірничорятувального загону, рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 01 серпня 2017 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована доведеністю позивачем наявності у відповідача перед ним заборгованості по заробітній платі та відсутністю правових підстав для звільнення останнього від обов'язку цю заборгованість виплатити.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Другий воєнізований гірничорятувальний загон просить скасувати судові рішення попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що у зв'язку із форс-мажорними обставинами, які полягають у захопленні невідомими особами приміщення адміністративної будівлі та втратою первинної документації, відповідач не має можливості визначити розмір заборгованості по заробітній платі перед позивачем, а надані останнім докази на підтвердження розміру цієї заборгованості не є належними.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 14 травня 2018 року справу призначено судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду від 30 травня 2018 року відмовлено в зупиненні рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 01 серпня 2017 року в частині стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати за один місяць, в іншій частині судове виконання рішення зупинене до закінчення касаційного провадження.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Як вбачається з копії наказу від 03 жовтня 1988 року № 129-К, ОСОБА_1 прийнятий на роботу до Другого воєнізованого гірничорятувального загону на посаду респіраторника.

01 квітня 2009 року між Другим воєнізованим гірничорятувальним загоном та ОСОБА_1 укладено строковий трудовий договір до якого вносились зміни щодо строку його дії, востаннє цей строк встановлений з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2016 року.

05 січня 2015 року на підставі наказу № 55-К ОСОБА_1 звільнено за згодою сторін за пунктом 1 статті 36 КЗпП України.

Згідно із наказом від 13 листопада 2014 року № 131 про зміну юридичної адреси та переміщення робітників Другого воєнізованого гірничорятувального загону, робітникам з 01 грудня 2014 року наказано приступити до виконання своїх обов`язків за новим місцем розташування загону: вул . Свердлова, 197, м. Лисичанськ.

ОСОБА_1 до своїх обов'язків за новим місцем розташування загону з 01 грудня 2014 року не приступив.

Як вбачається з табулеграм на ім`я ОСОБА_1 , йому було нараховано заробітну плату у серпні 2014 року - 13 779,32 грн, вересні - 6 911,89 грн, жовтні - 6 911,89 грн, листопаді - 13 848,75 грн, грудні - 13 882,85 грн.

Згідно із випискою індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5 у період з серпня 2014 року по грудень 2014 року Другим воєнізованим гірничорятувальним загоном ОСОБА_1 була нарахована сума заробітку для нарахування пенсії, а саме за: серпень 2014 року - 13 779,32 грн, вересень - 6 911,89 грн, жовтень - 6 911,89 грн, листопад - 13 848,75 грн, грудень - 13 882,85 грн та сплачені страхові внески.

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Стаття 43 Конституції України проголошує, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 94 КЗпП України передбачено, що заробiтна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразi, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працiвниковi за виконану ним роботу.

Відповідно до статей 47,116 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок - виплатити всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму.

Таким чином, обов`язок із виплати заборгованості із заробітної плати покладається на роботодавця.

Згідно з положеннями статті 34 Закону України «Про оплату праці», Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427, Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, суми недонарахованого щомісячного відшкодування шкоди підлягають індексації в зв`язку з підвищенням цін на споживчі товари і тарифів на послуги. Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у випадку затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів.

Встановивши, що ОСОБА_1 виконував свої трудові обов'язки в період з серпня до листопада 2014 року, однак не отримував заробітну плату, суди дійшли правильного висновку про необхідність її стягнення разом із компенсацією втрати її частини у зв'язку із порушення терміну виплати.

При цьому суди дійшли правильного висновку, що позивач належними та допустимими доказами, якими зокрема є повідомлення (табулеграми) щодо нарахованої заробітної плати за період серпень-листопад 2014 року та виписка з відомостей про застраховану особу форми ОК-5, в яких зазначені суми нарахованої заробітної плати та суми відрахувань за оскаржуваний період, довів, що відповідач при його звільненні не провів з ним повний розрахунок, а тому має заборгованість перед ним по заробітній платі за період з серпня до листопада 2014 року у розмірі 27 269,30 грн.

Доводи касаційної скарги про неналежність цих доказів є безпідставними та необґрунтованими.

Разом із тим суди попередніх інстанцій врахували, що обов`язок вчасної виплати заробітної плати та проведення повного розрахунку в день звільнення працівника покладено на власника підприємства, яким не доведено виконання такого обов`язку, хоча тягар доказування у трудових спорах покладається на відповідача.

При цьому суди обґрунтовано виходили з того, що відповідач, заперечуючи наявність заборгованості із заробітної плати перед позивачем, відповідних доказів на підтвердження її відсутності чи іншого розміру заборгованості не надав та не довів належними й допустимими доказами.

Доводи касаційної скарги про те, що відповідач має бути звільненим від обов'язку сплати заробітної плати позивачу внаслідок дії непереборної сили, якою він вважає проведення АТО, колегією суддів відхиляються з огляду на таке.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків.

Згідно зі статтею 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»).

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України 2004 року.

Відповідно до статті 57 ЦПК України 2004 року доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідач не надав сертифікатів (висновків) Торгово-промислової палати України на підтвердження наявності обставин непереборної сили, які відповідач не міг передбачити чи відвернути, що завдали збитків як підприємству в цілому, так і його працівникам, у період існування яких Другий воєнізований гірничорятувальний загон об`єктивно, з незалежних від нього причин був позбавлений можливості виконати зобов`язання, передбачені умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язки згідно із законодавчими та іншими нормативними актами щодо своїх працівників, у тому числі щодо позивача.

Отже, відповідачем не доведено наявність підстав для звільнення від виконання обов'язку по виплаті заробітної плати внаслідок обставин непереборної сили.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, встановили відсутність правових підстав для звільнення відповідача від обов'язку виплатити позивачу заборгованість із заробітної плати.

Судові рішення першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням судами обставин, що мають значення для справи, відповідністю висновків судів обставинам справи, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Таким чином доводи касаційної скарги про порушення судами норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими.

Інші доводи касаційної скарги були предметом розгляду судів та додаткового правового аналізу не потребують, на законність судових рішень не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками судів, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Ухвалою суду касаційної інстанції від 30 травня 2018 року зупинено виконання рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 01 серпня 2017 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування цього судового рішення, його виконання підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Другого воєнізованого гірничорятувального загону Державної воєнізованої гірничорятувальної служби Міністерства енергетики та вугільної промисловості України залишити без задоволення, а рішення Лисичанського міського суду Луганської області. від 01 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 05 вересня 2017 року - без змін.

Поновити виконання рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 01 серпня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара