Справа № 346/503/17
Провадження № 22-ц/4808/53/19
Головуючий у 1 інстанції П'ятковський В. І.
Суддя-доповідач Ясеновенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

секретаря Турів О.М.,

з участю сторін та представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коломийського міськрайонного суду, постановлене у складі судді П'ятковського В.І. 26 жовтня 2018 року в м. Коломиї,

в с т а н о в и в :

31.07.2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

В заяві зазначив, що з 05 червня 2001 року по 13 січня 2017 року перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, під час якого вони придбали за спільні кошти квартиру АДРЕСА_4.

Посилаючись на те, що вказана квартира є спільним майном подружжя, а відповідачка не визнає його право на частку квартири, ОСОБА_2 просив ухвалити рішення про визнання за ним права власності на 1/2 частку квартири.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 26 жовтня 2018 року позов задоволено частково.

Постановлено визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_4.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на незаконність рішення суду в частині визначення розміру належної йому частки у спільному майні подружжя.

Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що наявність заборгованості по сплаті аліментів є підставою для відступлення від засад рівності часток подружжя, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 70 СК України право відступити від засад рівності часток надано суду за умови, що один із подружжя ухилявся від участі в утриманні дітей.

ОСОБА_2 також вважає неправильним посилання у рішенні на ч. 3 ст. 70 СК України, яка передбачає збільшення частки майна дружини, чоловіка, якщо з ним проживають діти, за умови що розмір аліментів, які вони одержують недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування, оскільки в матеріалах справи відсутні докази недостатності сплачуваних аліментів для утримання дітей, а наявність заборгованості по аліментах не є підставою для збільшення частки майна подружжя.

Крім того, зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що діти проживають лише з відповідачкою та окремо від нього, розмір аліментів є недостатнім для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дітей, він не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дітей чи вчиняв будь-які протиправні дії щодо спільного майна.

Також судом не враховано, що квартира була придбана в основному за зароблені ним кошти та за кредитні кошти, повернуті достроково ним та за допомогою його батьків. Крім того, у квартирі він власними силами та за допомогою батьків і рідного брата зробили ремонт, а також придбали меблі та побутову техніку.

Наведене свідчить про те, що він дбав про сім'ю, а тому не було підстав для зменшення його частки у спільному майні подружжя.

Просить рішення суду в частині визначення частки квартири змінити, та визнати за ним право власності на 1/2 частку квартири.

ОСОБА_3 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та його представник апеляційну скаргу підтримали з мотивів, наведених у ній.

ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнала.

Заслухавши суддю-доповідача, сторін та представника позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що квартира АДРЕСА_1 є спільним майном подружжя, та при визначенні частки позивача врахував положення ст. 70 СК України про право суду збільшити частку майна дружини, мотивуючи такий висновок тим, що неповнолітні діти проживають з відповідачкою, а позивач тривалий час не сплачує аліменти, в результаті чого утворилась заборгованість в сумі 18 869,74 грн. Крім того, позивач не надає кошти на утримання квартири.

Однак, повністю погодитись з таким висновком суду не можна.

З матеріалів справи вбачається, що з 05 червня 2001 року по 13 січня 2017 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі і у них є двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За час спільного проживання подружжям у 2006 році придбано квартиру АДРЕСА_2, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, з якої вбачається, що відповідачці на підставі свідоцтва про право власності належить вищевказана квартира. (а.с.8)

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.12.2006 року, виданого виконавчим комітетом Коломийської міської ради, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_3 (а.с.22)

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно право власності на квартиру зареєстрованого Коломийським МБТІ 15.12.2006 року. (а.с.23)

На підставі свідоцтва про право власності від 09.12.2006 року право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано 16.01.2015 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. (а.с.21)

Згідно висновку №58 судової оціночно-будівельної експертизи від 19.02.2018 року дійсна (ринкова) вартість квартири АДРЕСА_3 становить 828 036 грн. (а.с.149-161)

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 13 січня 2017 року постановлено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у розмірі по 750 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 16 грудня 2016 року. (а.с.99-101)

Згідно довідки розрахунку Коломийського МВ ВДВС від 17.09.2018 року ОСОБА_2 сплатив аліменти на загальну суму 11 853,26 грн. і заборгованість за аліментами становить 18 896,74 грн. (а.с.201)

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Сторони визнали, що квартира АДРЕСА_1 придбана ними в період шлюбу, а тому суд дійшов правильного висновку про те, що така квартира є спільним майном подружжя.

Однак, висновок суду про збільшення частки дружини у спільному майні не відповідає нормам матеріального права.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Частину другу статті 70 СК України викладено із доповненням щодо права суду відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей) згідно Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, який набрав чинності 08 липня 2017 року.

Встановлено, що рішення суду про стягнення аліментів ухвалено 13 січня 2017 року (набрало чинності 28 лютого 2017 року), і станом на 31 січня 2017 року, тобто на час звернення ОСОБА_2 з позовом до суду про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя, не було встановленого факту ухилення ОСОБА_2 від участі в утриманні дітей.

Наведене свідчить також про відсутність підстав для висновку про недостатність розміру аліментів для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дітей, та відповідно підстав для збільшення частки відповідачки у спільному майні.

Крім того, зміни до ст. 70 СК України щодо права суду відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей) були внесені Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, який набрав чинності 08 липня 2017 року, тобто після пред'явлення ОСОБА_2 даного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов'язок, передбачений статтями 12, 81 ЦПК України, щодо доведення обставин, які б вказували на наявність підстав, передбачених частинами другою, третьою статті 70 СК України, у такому випадку покладається на особу, яка ініціює питання про збільшення частки у спільному сумісному майні подружжя.

При таких обставинах справи суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що квартира АДРЕСА_1 є спільним майном подружжя, однак при визначенні частки позивача неправильно застосував ст. 70 СК України про право суду збільшити частку майна дружини, мотивуючи такий висновок тим, що неповнолітні діти проживають з відповідачкою, а позивач тривалий час не сплачує аліменти, в результаті чого утворилась заборгованість в сумі 18 869,74 грн.

Колегія суддів вважає, що доводи відповідачки щодо наявності підстав для збільшення її частки у спільному майні є необґрунтованими.

Таким чином, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а тому рішення суду слід змінити та визнати за кожною із сторін в порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_5, вартістю 828 036 грн.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України однією з підстав для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з ОСОБА_3 слід стягнути на користь ОСОБА_2 6 210 грн. витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 26 жовтня 2018 року змінити та визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в порядку поділу майна подружжя право власності за кожним по 1/2 частині квартири АДРЕСА_7, вартістю 828 036 (вісімсот двадцять вісім тисяч тридцять шість) грн.

Стягнути з ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3, жительки АДРЕСА_5, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителя АДРЕСА_6 ІПН НОМЕР_2, 6 210 грн. витрат по оплаті судового збору.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Л.В. Ясеновенко

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин

Повний текст постанови складено 01 лютого 2019 року.