Справа № 322/451/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2019 року смт. Новомиколаївка

НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого судді Шиш А.Б.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит,

в с т а н о в и в:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

АТ "Державний ощадний банк України" звернулося до суду з позовом, в якому вказувало, що 26 вересня 2018 року між ним та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 188-337, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит, в сумі 71800 гривень, на споживчі потреби, зі сплатою 56 % річних, строком на 60 місяців, з терміном остаточного повернення не пізніше 25 вересня 2023 року.

У зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань, станом на 02 квітня 2019 року, у відповідача виникла заборгованість в сумі 91678 гривень 45 копійок, а саме: 71800 гривень заборгованість за кредитом, 13329 гривень 23 копійки заборгованість за відсотками, 5898 гривень 24 копійки пеня за прострочені відсотки та кредит, 98 гривень 47 копійок 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів, 393 гривні 03 копійки 3 % річних на суму простроченого кредиту, 55 гривень 05 копійок втрати від інфляції на суму простроченого кредиту, 104 гривні 43 копійки втрати від інфляції на суму нарахованих та несплачених відсотків.

В позові АТ "Державний ощадний банк України" просило суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь вказану суму.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін, або з власної ініціативи суду, розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Короткий зміст відзивів на позов та заперечень

Відповідач подав до суду відзив, в якому позов визнав частково. Зазначив, що 26 вересня 2018 року ним дійсно був підписаний вищевказаний договір. Через зміну життєвих обставин він не виконував його умови, що призвели до виникнення заборгованості за договором. Проте в червні 2019 року позивачем було списано з його особистого рахунку в Ощадбанку кошти в сумі 14077 гривень 44 копійки, із заробітної плати, яка була йому нарахована за основним місцем роботи. Вказана сума була списана позивачем без його згоди автоматично, а тому відповідач вважає, що позовні вимоги мають бути задоволені не в повному обсязі за вирахуванням вказаної суми.

Вивчивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 26 вересня 2018 року між ПАТ "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 188-337, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 71800 гривень, на споживчі потреби, зі сплатою 56 % річних, строком на 60 місяців, з терміном остаточного повернення не пізніше 25 вересня 2023 року.

Відповідно до п. 3.3.3 п. 3.3 вищевказаного договору повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється позичальником згідно з графіком платежів. або достроково відповідно до порядку визначеному цим договором, але в будь-якому випадку не пізніше терміну остаточного повернення кредиту, встановленого цим договором.

Пунктом 8.3. вищевказаного договору встановлено пеню за порушення взятих на себе позичальником зобов`язань, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

ПАТ "Державний ощадний банк України" належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором.

В обумовлені кредитним договором строки ОСОБА_1 свої зобов`язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків виконував не належним чином, у зв`язку з чим утворилася прострочена заборгованість за кредитом, яка, станом на 02 квітня 2019 року, складає 91678 гривень 45 копійок, а саме: 71800 гривень заборгованість за кредитом, 13329 гривень 23 копійок заборгованість за відсотками, 5898 гривень 24 копійки пеня за прострочені відсотки та кредит, 98 гривень 47 копійок 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів, 393 гривні 03 копійки 3 % річних на суму простроченого кредиту, 55 гривень 05 копійок втрати від інфляції на суму простроченого кредиту, 104 гривні 43 копійки втрати від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів.

У травні 2019 року позивачем, в рахунок погашення заборгованості за договором про споживчий кредит, з особистого рахунку ОСОБА_1 було списано грошові кошти у розмірі 33013 гривень 25 копійок.

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

На підставі вищевказаного суд дійшов до висновку про стягнення із відповідача на користь позивача різницю між розміром заборгованості відповідача, станом на 02 квітня 2019 року (91678,45 грн.), та розміром самостійно списаної з рахунку відповідача сумою (33013,25 грн.). В іншій частині позову суд вважає необхідним відмовити.

Щодо судових витрат

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов підлягає задоволенню частково у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог відповідачем після пред`явлення позову, судовий збір покладається судом на відповідача в повному розмірі.

Керуючись ст. 12, 81, 263, 265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" 58665 гривень 20 копійок, в рахунок відшкодування заборгованості за договором про споживчий кредит, та 1921 гривню 00 копійок судових витрат.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 10 вересня 2019 року.

Суддя А.Б.Шиш