БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/5201/18
провадження № 2/361/700/19
РІШЕННЯ

Іменем України

22 серпня 2019 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді:Петришин Н.М.,
за участю секретаря: Плиси В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

У серпні 2018 року до суду надійшла вищевказана позовна заява ОСОБА_1 , в обґрунтування якої зазначає, що з 27.09.1997 р. по 05.12.2000 р. перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У відповідності до свідоцтва про право власності на житло від 19.07.2005 р., ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 отримали на праві спільної сумісної власності в рівних долях квартиру яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У даній квартирі зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Відповідач ОСОБА_2 , колишній чоловік ОСОБА_1 , на даний час зареєстрований за вищевказаною адресою, хоча фактично у зазначеній квартирі проживав періодично, будь-яких та взагалі жодних витрат на її утримання не несе, комунальні та інші платежі не сплачує. Відповідач починаючи з грудня 2000 року і по теперішній час не проживає з позивачем однією сім`єю, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету.

З огляду на те, що відповідач, будучи зареєстрованим в квартирі, яка з моменту набуття права власності належить позивачеві та третім особам на праві спільної сумісної власності, фактично порушує права та законні інтереси позивача, оскільки унеможливлює власнику, на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном. За таких обставин позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування вищевказаною квартирою.

У відзиві на позов відповідач зазначає, що дійсно з 27.09.1997 р. по 05.12.2000 р. перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачем, проте після розірвання шлюбу у 2000 році продовжували проживати з позивачем разом та підтримували сімейні відносини та вели спільне господарство. За цей час у сторін народились діти: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 Відповідач набув право користування квартирою як член родини позивача, постійно проживає з 1999 року і ніколи квартиру не покидав, брав участь у витратах на квартиру. Посилаючись на необґрунтованість позовних вимог, просить відмовити у їх задоволенні.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач та її представник - адвокат Гайченя О.Д. доводи позову підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили про задоволення позовних вимог.

Відповідач та його представник - адвокат Виноградов М.Г. заперечували проти задоволення позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю, просили відмовити у задоволенні позову.

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали, вважаючи такі вимоги обґрунтованими.

Установлені фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

27.09.1997 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Броварського міськвиконкому Київської області, про що складено відповідний актовий запис № 448, що підтверджується копію свідоцтва про укладення шлюбу. (а.с. 8)

05.12.2000 р. Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Броварської міської ради Київської області зареєстроване рішення суду про розірвання шлюбу між подружжям, про що складено відповідний актовий запис № 360. Наведене підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. (а.с. 9)

У сторін народилися діти: дочка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей.

У відповідності до свідоцтва про право власності на житло від 19.07.2005 р., ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 отримали на праві спільної сумісної власності в рівних долях квартиру яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 11-12)

У даній квартирі, згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою Відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб виконкому Броварської міської ради за вих. № 1-1/14384 від 30.05.2018 р., зареєстровані такі особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (а.с. 14)

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи №1-1/25698 від 06.10.18 року, ОСОБА_2 був зареєстрований у спірній квартирі з 30.07.1999 року по 17.05.2005 року, а потім з 31.05.2006 року по теперішній час. (а.с. 83).

У період з 31.12.2008 року по 27.06.2009 року Лисейко 0.1. отримував допомогу по догляду за дитиною до 3-х років на сина ОСОБА_6 та у період з 31.12.2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 на дочку ОСОБА_7 , у відповідності до ЗУ "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", що підтверджується довідкою Управління соціального захисту населення Броварської міської ради №04-14/1446 від 23.04.2018 року, де зазначена адреса проживання ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 . (а.с. 82)

До матеріалів справи позивачем додані копії квитанцій про оплату нею житлово-комунальних послуг за квартиру АДРЕСА_2 у різні місяці 2016, 2017, 2018 років. (а.с. 15-29) Одночасно, відповідачем також надані копії квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг за квартиру АДРЕСА_2 у липні-жовтні 2018 років. (84-89). Проте, у вищевказаних квитанціях не зазначено, хто фактично здійснював оплату послуг.

Згідно договору дарування, укладеного 01 березня 2019 року, ОСОБА_16 та ОСОБА_4 подарували ОСОБА_15 2/3 частки квартири АДРЕСА_2 .

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що є сусідом ОСОБА_2 , знає його з 1999 року, як хорошого сім`янина, багатодітного батька. ОСОБА_2 є дуже роботящим, зробив ремонт у квартирі, постійно проживає у квартирі АДРЕСА_2 . Знає, що ОСОБА_2 проживав з позивачем як сім`я, але ОСОБА_15 у квартирі бачив декілька років тому.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини.

За змістом статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до вимог статті 47 Конституції України держава гарантує кожному право на житло. Ніхто не може бути позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Стаття 391 ЦК України наділяє власника правом вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною першою статті 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК Української РСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до частини першої статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

За змістом зазначених норм право користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якої вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів її сім`ї.

Наведений правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року в справі № 6-158цс14.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Судом установлено, що відповідач проживав у квартирі та був там зареєстрований з 1999 року до 17.05.2005 року, у цей період, а саме 2000 році шлюб між сторонами розірваний.

Позивач разом з двома дочками набули у власність квартиру у липні 2005 року. З матеріалів справи встановлено, що місце проживання відповідача вдруге у спірній квартирі зареєстроване 31.05.2006 року за згодою позивача. При цьому, доводи відповідача, про те, що він був заселений у квартиру як член родини позивача, жодними доказами не підтверджуються. З аналізу встановлених обставин, можна зробити висновок, що відповідач дійсно проживав у квартирі за згодою позивача, при цьому, він був батьком співвласників квартири ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

У відзиві та поясненнях у суді відповідач посилається на те, що з позивачем проживали однією сім`єю після розірвання шлюбу, що підтверджується народженням чотирьох дітей, отриманням допомоги по догляду за дитиною до 3-х років на сина ОСОБА_6 та у період з 31.12.2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 на дочку ОСОБА_7 .

Разом з тим, до суду не надано безспірних доказів того, що відповідач з моменту реєстрації у 2006 році був членом родини позивача і проживав із нею однією сім`єю в розумінні ст. 3 СК України та в аспекті висновку Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї».

Відповідач проживав у квартирі як батько колишніх співвласників квартири ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ), проте на час розгляду та ухвалення рішення одноосібним власником спірного житла є ОСОБА_15 , з якою відповідач не перебуває у сімейних відносинах та в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що проживаючи разом у спірній квартирі, вони були пов`язані спільним побутом і мали взаємні права й обов`язки щодо утримання житла

На думку суду, наявність спільних дітей після розірвання шлюбу не підтверджує проживання однією сім`єю сторін у справі, ведення ними спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування там інше. Не підтверджують у повній мірі вказаних обставин і покази свідка. Недоведеним на час розгляду справи є також факт спільного будівництва сторонами будинку у селі Требухові Броварського району.

При цьому позивач категорично заперечувала факт проживання однією родиною із відповідачем та пояснила, що народження дітей було лише спробою відновити сімейні стосунки.

Отже, з аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час, тому суд з урахуванням встановлених у справі обставин дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову ОСОБА_15 про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41, 47 Конституції України, положеннями Сімейного кодексу України, ст. ст. 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 64, 156 ЖК України, ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Треті особи: ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_5 .

ОСОБА_4 , адреса проживання: АДРЕСА_6 .

Суддя Н.М. Петришин