ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/128/19Головуючий по першій інстанції
Категорія: 302090000 Фролов О.Л. Доповідач в апеляційній інстанції Храпко В.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року м.Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Храпка В.Д.,

Бондаренка С.І., Новікова О.М.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 14 листопада 2018 року, постановленого під головуванням судді Фролова О.Л., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь-АА» про стягнення суми спричиненої шкоди,

в с т а н о в и в :

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь-АА». При цьому позивач посилався на те, що 14 жовтня 2011 року між його матір`ю ОСОБА_2 та ТОВ «Промінь-АА» був укладений договір оренди землі №819, земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0688, яка належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЧР № 004406, виданого Тальнівською районною державною адміністрацією 28 березня 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів за № 723, строком дії на 5 років. Того ж дня між тими ж сторонами був підписаний акт про передачу-прийом земельної ділянки. Інших документів сторони не підписували. Даний договір ТОВ «Промінь-АА» зареєструвало лише 25 вересня 2012 року, чим фактично продовжило для себе термін користування земельною ділянкою (паєм) на 1 рік.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті матері він успадкував все її майно й вищевказану земельну ділянку, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 26 листопада 2016 року НВІ 247641.

17 січня 2017 року ОСОБА_1 направив до ТОВ «Промінь-АА» листа про припинення договору оренди земельної ділянки.

18 серпня 2017 року позивачем направлено лист до ТОВ «Промінь-АА» про повернення йому земельної ділянки (паю).

20 жовтня 2017 року він отримав рекомендований лист з повідомленням від ТОВ «Промінь-АА» за № 494 від 29 вересня 2017 року та проект договору оренди землі. У листі ТОВ «Промінь-АА» послалось на пріоритетне право на продовження договору оренди.

21 жовтня 2017 року ОСОБА_1 направив свої заперечення щодо запропонованих ТОВ «Промінь-АА» істотних умов зазначеного договору.

Оскільки ТОВ «Промінь-АА» не відреагував щодо узгодження істотних умов договору оренди ОСОБА_1 направив вимогу про повернення земельної ділянки (паю) і просив до 10 листопада 2017 року направити йому 2 примірники відповідного акту прийому-передачі земельної ділянки (паю) кадастровий номер :01:001:0688, площею 2,9587 га, що розташована на адміністративній території Білашівської сільської ради Тальнівського району Черкаської області.

На його неодноразові звернення телефоном до ТОВ «Промінь-АА» з листопада до 11 грудня 2017 року з питання повернення йому земельної ділянки, представник товариства обіцяла поговорить з керівництвом і вирішити питання та запевняла, що земельна ділянка буде йому повернута та буде направлений відповідний акт прийому-передачі земельної ділянки.

02 грудня 2017 року ОСОБА_1 уклав попередній договір емфітевзису, за яким повинен був передати ОСОБА_3 належну йому земельну ділянку на строк 50 років, уклавши основний договір до 12 грудня 2017 року. За умовами попереднього договору емфітевзису було передбачено одноразову виплату у розмірі 20 000 доларів США, що еквівалентно 543 000 грн.

За умовами попереднього договору емфітевзису ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_3 завдаток у розмірі 49 000 грн., що було еквівалентно 1804, 49 доларам США. Ці кошти він одразу витратив на лікування, оскільки був впевнений, що відповідач точно поверне йому земельну ділянку, як і обіцяв по телефону.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2018 року із нього стягнуто 52 352,40 грн. за невиконання попереднього договору емфітевзису.

З урахуванням уточнених позовних вимог від 04 липня 2018 року ОСОБА_1 просив стягнути із відповідача ТОВ «Промінь-АА» на його користь завдану шкоду в розмірі 52 352 грн. 40 коп. і упущену вигоду в сумі 543 000, 00 грн., всього 595 352 грн. 40 коп.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 14 листопада 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення ОСОБА_1 , вважаючи рішення суду першої інстанції ухваленим з грубим порушенням норм матеріального права і процесуального права просить його скасувати та ухвалити постанову, якою задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі: стягнути з ТОВ «Промінь-АА» на його користь суму завданої шкоди - 52 352, 40 грн. - прямої шкоди та упущеної вигоди у розмірі 543 000,00 грн., а всього 595 352,40 грн.

Вважає, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення не дослідив обставини, зазначені ним в уточненому позові та письмових доказів, обмежився лише доводами відповідача. А також суд дійшов неправильного висновку про продовження договору оренди між його померлою матір`ю та ТОВ «Промінь-АА». В іншій частині доводи апеляційної скарги аналогічні з доводами позовної заяви.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Промінь-АА», вважаючи її безпідставною, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 . Вказує, що термін дії договору оренди землі № 819 від 14 жовтня 2011 року, укладений між ОСОБА_2 і ТОВ «Промінь-АА» сплив 25 вересня 2017 року. Відносини позивача з ОСОБА_3 ТОВ «Промінь-АА» на той час не було відомі, до їхніх договорів товариство відношення не має, участі у їх відносинах не брало, то і відповідальність товариства відсутня.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення по наступних підставах.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 14 жовтня 2011 року між ОСОБА_2 і ТОВ «Промінь-АА» було укладено договір оренди землі № 819 строком на 5 років. Договір зареєстровано 23 вересня 2012 року. Відповідно до акту передачі-прийому від 14 жовтня 2011 року земельна ділянка площею 2,96 га була передана ОСОБА_2 в оренду ТОВ «Промінь-АА».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Спадщину у вигляді земельної ділянки, яка розташована на адмінтериторії Білашківської сільської ради, площею 2,9587 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва після смерті ОСОБА_2 отримав позивач ОСОБА_1 відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 листопада 2016 року.

В 2017 році ОСОБА_1 звертався до суду із позовом до ТОВ «Промінь-АА» про визнання недійсним договору оренди землі і повернення земельної ділянки.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 15 серпня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

19 лютого 2018 року між ОСОБА_1 і ТОВ «Промінь-АА» було укладено договір оренди землі №1778 строком на 10 років.

02 березня 2018 року проведена державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, а саме договору оренди земельної ділянки між ОСОБА_1 і ТОВ «Промінь-АА».

Кошти в сумі 128 896, 80 грн. по договору оренди землі № 1778 від 02 березня 2018 року за 2018-2027 роки ТОВ «Промінь-АА» перерахувало 14 березня 2018 року ОСОБА_1 за його заявою від 15 вересня 2018 року.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2018 року стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 49 000 грн. за невиконання попереднього договору емфітевзису, 3 000 грн. компенсації правової допомоги, 352,40 грн. судового збору, а всього 52 352 грн. 40 коп.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У пункті 8 частини 2 статті 16 ЦК України зазначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України, збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

Визначення поняття збитків наводяться також у частині другій статті 224 Господарського кодексу України (далі - ГК України), відповідно до якої під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до частини четвертої статті 623 ЦК України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (стаття 614 ЦК України).

Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані.

Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2008 року у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18).

Тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Інші доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам позовних вимог позивача, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, вона є достатньо аргументованою, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи позивача, при цьому апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від свавілля; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більш того воно дозволяє судам вищої інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 14 листопада 2018 року залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Судді: