КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
373/1056/19 Доповідач - Чобіток А.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Шебуєвої В.А.

секретар - Зиль Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2019 року в справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Переяслав-Хмельницький районний відділ Центрального мірегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київської області,про встановлення факту постійного проживання на території України,-

у с т а н о в и в:

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2019 року відмовлено у відкритті провадження за вказаною заявою ОСОБА_1 , оскільки з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

В апеляційній скарзі заявник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до того ж суду. Зазначає, що судом при вирішенні питання про відкриття провадження за його заявою допущено порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення заявника та його представника, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, колегія суддів приходить до наступного.

Установлено, що в липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, зазначаючи про те, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Завітне Ленінського району Кримської області Української РСР. На момент розпаду СРСР та проголошення незалежності України 24.08.1991 проживав у с. Завітне Ленінського району Кримської області Української РСР та у 1994 році переїхав на постійне місце проживання до м. Переяслав -Хмельницького Київської області, де проживає й по даний час. У 1995 році заявником було втрачено паспорт за невідомих йому обставин. Необхідність встановлення факту, що має юридичне значення пов`язує з прийняттям заінтересованою особою рішення про встановлення його належності до громадянства України та отримання ним паспорта громадянина України.

Відмовляючи у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту заяви вбачається спір про право.

Проте з таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів не може погодитись, оскільки до нього суд прийшов з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи залишає заяву без розгляду.

Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Тобто,факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення тапороджувати юридичні наслідки.

Як убачається з заяви ОСОБА_1 , метою встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 рокує отримання паспорта громадянина України.

Отже, у разі встановлення даного факту, останній породжуватиме для ОСОБА_1 юридичний наслідок, від якого залежить одержання заявником паспорта громадянина України .

При цьому встановлення даного факту не впливатиме на права заінтересованої особи, а лише встановлюватиме юридичний факт.

При вирішенні даної заяви суду необхідно було оцінити у сукупності надані заявником докази на підтвердження факту постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24.08.1991 рокута вирішити справу по суті.

Указаної правової позиції притримується і Верховний Суд (постанова в справі №363/214/17-ц від 22.08.2018 року).

Зазначені обставини дають підстави вважати, що ухвалу суду не можна визнати законною, унаслідок чого вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постановою Верховного Суду України за № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено,що вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст. 137 ЦПК ( у редакції ЦПК 2017 року стаття 175), так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст. 274 ЦПК (у редакції ЦПК 2017 року стаття). Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя відповідно до ст.139 ЦПК (у редакції ЦПК 2017 року стаття 185) постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддяпостановляє мотивовану ухвалу ( п. 3).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу суду першої інстанції на те, що відмовивши у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 з підстав того, що зі змісту заяви вбачається спір про право, суд мотивував свій висновок тим, що заявником не дотримано вимог п.5 ч.3 ст. 175 та п.3 ч.1, ч.2 ст. 318 ЦПК України (регулюють форму та зміст заяви про встановлення факту, що має юридичне значення), не надано доказів на підтвердження заявлених обставин та не обґрунтовано та не вказано обставин, які можуть підтвердити свідки, яких він просить викликати, не залишаючи при цьому попередньо заяву останнього без руху.

При цьому в разі, якби заявником не було виконано вимог ухвали про усунення недоліків заяви, суд мав би визнати заяву неподаною та повернути, а не застосовувати ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: А.О. Чобіток

Судді: О.В.Немировська

В.А.Шебуєва