РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019

м.Харків

Справа № 639/63/18

провадження 2/639/143/19

Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.

за участю секретаря-Міжиріцької А.В.

учасники справи:

відповідач- ОСОБА_1

представник відповідача- ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк (далі ПАТ КБ) «ПриватБанк» у січні 2018 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 12.09.2012 року у розмірі 34378 грн. 31 коп. станом на 31.10.2017 року , яка складається із заборгованості за кредитом - 1100 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 28065 грн. 06 коп., пені та комісії 3100 грн., а також штрафів: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1613,25 грн.- штраф (процентна складова) відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати по справі в сумі 1600 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 договору б/н від 12.09.2012 р. , який складається із анкети-заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 1 100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_1 кредитних зобов`язань та на вимоги ст.ст. 526, 530, 543, 553,554, 611, 625, 629 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідачу зазначену заборгованість за договором .

В судове засідання представник позивача не з`явився, разом з позовом подав до суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутністю.

Відповідач та її представник у судовому засіданні позов не визнали, надали також письмові заперечення, посилаючись на відсутність заборгованості перед позивачем та укладення договору безвідсоткової позики.

Представник відповідача стверджувала, що в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, підписаній відповідачем не вказано ані дати, ані номеру затвердження Умов та Правил надання банківських послуг. Умови та Правила надання банківських послуг, які додані позивачем до матеріалів справи відрізняються від тих, що містяться на сайті позивача та були чинними станом на 01.09.2012 р. (період укладення Договору).Розбіжності в порівнюваних редакціях мають відношення до таких суттєвих умов договору , як розмір процентів, строк повернення кредиту та процентів, методика нарахування пені. Позивачем також не надані відповідні докази на підтвердження отримання відповідачем Тарифів.

Представник відповідача зазначає, що відповідно до умов обох редакцій Умов та Правил надання банківських послуг розмір комісій, процентів, черговість та розмір погашення Боргових зобов`язань здійснюється в порядку, викладеному у Пам`ятці Клієнта/Довідці про умови кредитування, що є невід`ємною частиною договору та з сайту позивача вбачається, що Пам`ятка клієнта кредитка «Універсальна», обов`язково передбачає наявність підпису Клієнта Банку та дату її підписання, оскільки містить додаткові умови кредитування, що не передбачені іншими складовими частинами Договору, та в оригіналі разом з іншими складовими частинами кредитного договору зберігається в Банку.

Однак відповідач не отримувала від позивача ані Пам`ятки Клієнта, ані Тарифів, ані Умов та Правил надання банківських послуг, що підтверджується матеріалами справи, отже суттєві умови кредитного договору сторонами не узгоджувались, відтак між відповідачем та позивачем, на думку представника відповідача, укладено договір безвідсоткової позики.

В обґрунтування своєї правової позиції щодо виникнення між позивачем та відповідачем правовідносин, які випливають з договору позики представник відповідача посилалася на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду викладений «3» липня 2019 року у справі № 342/180/17, де зокрема зауважено, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Посилається на порушення позивачем п.п. 2.1.1.12.6.1.4. Умов та Правил надання банківських послуг де передбачено, що в разі непогашення суми простроченого кредиту (кредитного ліміту, кредитної лінії), овердрафту або його частини понад 210 днів весь Кредит (Овердрафт) вважається простроченим і нарахування з дати переведення Кредиту (Овердрафту) в статус прострочених боргових зобов`язань провадяться відповідно до п.п. 2.1.1.12.6.1. Умов. На залишок простроченої заборгованості Позичальник сплачує пеню в розмірі, вказаному в п. 2.1.1.12.6.1. цих Умов. При цьому винагорода проценти за користування Кредитом не сплачуються. Та оскільки з 02.12.2013р. весь кредит перейшов в статус простроченого позивач не мав права нараховувати проценти, а можливим було нараховування лише пені, розрахунку якої до матеріалів справи додано не було.

Відповідач пояснила, що 30.03.2015 та 14.04.2015 нею здійснено оплати на картковий рахунок НОМЕР_4 в розмірі 1998 грн. та 1498 грн. відповідно, які повністю покрили борг, нарахований позивачем не тільки за тілом, але і за відсотками, посилалась на виконаний нею розрахунок заборгованості , поданий до суду разом з письмовими поясненнями ( а.с. 65-75).

У відповіді на відзив позивач стверджує, що до матеріалів справи долучено довідку про умови кредитування, в яких відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 30% на рік, зазначено розмір комісії, штрафів тощо, при укладанні договору обговорені всі істотні умови. Надана виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом. Щодо одночасного нарахування пені та штрафу, то на думку позивача, вони є різновидом штрафних санкцій. Строк дії перевипущеної картки 07.2016 р., з позовом до суду звернення датовано 29.12.2017 р., тому строк позовної давності не пропущено ( а.с. 87-102).

Подаючи заперечення представник відповідача вказувала, що з окремими сумами операції по картковому рахунку в частині суми комісії не згодна, оскільки вона не передбачена витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна». Наданий до матеріалів справи розрахунок заборгованості не містить розрахунгку мінімального обов`язкового платежу, який складається із суми нарахованих процентів та частини заборгованості по кредиту ( а.с. 149-158).

У письмових поясненнях представник відповідача надає порівняльну таблицю редакції Умов та правил, що додано представником позивача до позову з редакцією, яка міститься на сайті Банку и свідчить про розбіжності в цих редакція ( а.с. 165-176).

Позивач подав відповідь на заперечення з коментаріями Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку, наполягає на дійсності укладеного договору, правильності нарахування процентів на поточну та на прострочену заборгованість, що діяла до і після 04.2014 р. ( а.с. 187-199, т. 2 а.с. 30-44).

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 12.09.2018 задоволено клопотання представника відповідача та призначена по справі судово-економічна експертиза, провадження зупинено ( т. 2 а.с. 50-52).

Ухвалою суду від 18.02.2019 поновлено провадження у справі у звязку з отриманням висновку судово-економічної експертизи ( т. 2 а.с. 103).

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача , перевіривши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до наступного.

12 вересня 2012 року відповідач ОСОБА_1 заповнила та підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. З тексту заяви вбачається, що відповідач виявила бажання отримати платіжну кредитну картку «Універсальна», з встановленням платіжного ліміту на картку 7000 грн.

У заяві зазначено, що ОСОБА_1 згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді ( а.с. 7).

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», що містить тарифи карток «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold», в яких зазначено пільговий період, базова % ставка в місяць, обов`язковий щомісячний платіж, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів. При цьому, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт не містить підпису позичальника, відомостей про те, яка конкретно з можливих чотирьох різних за умовами карток «Універсальна» перебувала у користуванні відповідача, що не дозволяє перевірити виписки з банку та його розрахунки. Крім того, надано до позову Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року.

Суд зазначає, що на звороті витягу з тарифів мається виноска - роз`яснення, що з 01.09.2014 року змінено процентну ставку, з 01.04.2015 року змінено тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Універсальна Голд». Враховуючи, що договір укладався ОСОБА_1 12.09.2012, долучений до анкети витяг з тарифів свідчить про те, що відповідачу для ознайомлення було надано зовсім інший витяг з тарифів, а тому неможливо дійти до висновку про суттєві умови укладення договору щодо процентної ставки за користування кредитом, щомісячного платежу, розміру штрафних санкцій, виду кредитної картки, яка надана відповідачу та строк її дії.

За відсутності безспірних доказів, що між сторонами було належним чином укладено договір про надання банківських послуг, зазначені Правила та Умови надання банківських послуг, Тарифи не можуть вважатися частиною укладеного між сторонами договору, що відповідає правові й позиції, яка висловлена Верховним Судом України у справі № 6-2320цс16.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За приписами статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За вимогами статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За приписами частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника ОСОБА_1 від 12 вересня 2012 процентна ставка не зазначена.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк», пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 31 жовтня 2017 року становить 34378 грн. 31 коп., і складається із заборгованості за кредитом 1100 грн., процентів за користування кредитом 28065 грн. 06 коп., пені та комісії 3100 грн., а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована складова) та 1613 грн. 25 коп. штраф (процентна складова).

Як вбачається з довідки позивача картка № НОМЕР_2 , видана згідно договору б/н від 02.11.2007 р. ОСОБА_1 , має термін дії до останнього дня 07.2016 р. Проте договір укладено не 02.11.2007 р., а 12.09.2012 р. ( а.с. 103).

Суд зазначає, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 12.09.2012 р. у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту ( користування ним) , а посилання позивача у позові на те, що кінцевий стток повернення кредиту відповідає строку дії картки суперечить анкеті.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення відсотків, пені та штрафів, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від «12» вересня 2012 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року, як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду викладеного 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 з аналогічним предметом спору та обставина , неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (12 вересня 2012 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (04 січня 2018 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Зазначений Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 12 вересня 2012 року шляхом підписання анкети-заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення процентів, пені, комісії та штрафів не можуть вважатися обгрунтованими і тому правових підстав для їх задоволення суд не знаходить.

Оскільки сума заборгованості за кредитом становить 1100 грн. та обліковується ПАТ КБ «ПриватБанк» стягненню підлягає тільки зазначена заборгованість.

Для визначення наявності або відсутності заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором, методики обрахування, правильності нарахування пені, відсотків призначалась судово-економічна експертиза.

Відповідно до висновку експерта № 240 від 14.12.2018, проведеної Харківським НДЕКЦ МВС України, встановити заборгованість позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 12.09.2012 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 31.10.2017 та методику її обрахування не надається можливим у зв`язку з відсутністю виписок банку за рахунками обліку заборгованості за кожною із складових заборгованості за весь термін дії договору.

Використовуючи арифметичний підрахунок встановлено, що розрахунок заборгованості за договором, що додано до позовної заяви містить невідповідності у нарахування між зазначеними у ньому вихідними даними (відсоткова ставка) та нарахованими сумами заборгованості по відсотках. Детальний розрахунок із застосуванням вихідних даних виписки банку по картковому рахунку, викладено у додатку № 1 до висновку судової експертизи.

Доводи позивача про те, що за висновком експертизи сума заборгованості за основним боргом становить- 564,26 грн., тобто наявна переплату та прострочена заборгованість відсутня є помилковими. Згідно з додатком до висновку, позичальником отримано кредитних коштів у розмірі 1511,70 грн., внесено коштів безпосередньо на картку 4086,53 грн., залишок складає - 564,26 грн. на картці, при цьому прострочена сума основному боргу становить 1085 грн., проте встановити заборгованість за кредитним договором неможливо, що чітко зазначено у висновку експерта.

За правилами ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог ( 3%) в сумі 48 грн.

Приймаючи до уваги, що суд відмовляє у стягненні складових заборгованості за кредитним договором, крім заборгованості по кредиту у зв`язку з невизначенням таких умов в договорі, а за клопотанням представника відповідача експертиза призначалась для підтвердження наявності або відсутності заборгованості, у тому числі по процентам, пені, штрафам і на ці питання не представилось можливим відповісти експерту, витрати на проведення судово-економічної експертизи, понесені відповідачем, не підлягають розподілу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 19, 81, 133, 141, 264, 265 , 274 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованності за кредитним договором б/н від 12.09.2012 р. -задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 12.09.2012 р. в сумі 1100 ( одна тисяча сто ) грн., понесені витрати- 48 ( сорок вісім) грн., а всього 1148 ( одна тисяча сто сорок вісім) грн.

В іншій частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Сторони: Позивач- Публічне Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (, м. Київ, вул. Грушевського,1-д).

Відповідач- ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_3 , прож. АДРЕСА_1 ).

Повне судове рішення складено 16.09.2019.

СУДДЯ -