П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2019 року м. Київ

Справа №757/32917/17-ц

Резолютивна частина постанови оголошена 30 січня 2019 року

Повний текст постанови складено 31 січня 2019 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Довгополої А.В.

сторони: позивач ОСОБА_2

відповідачі Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗН УА», ОСОБА_4,ОСОБА_5

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача адвоката ОСОБА_6, яка діє на підставі ордеру в інтересах ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва, ухваленого суддею Остапчук Т.В. 26 вересня 2018 року, повний текст рішення виготовлено 17 жовтня 2018 року в приміщенні Печерського районного суду м. Києва у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗН УА», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації, -

В С Т А Н О В И В:

Справа №757/32917/17-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-824/1962/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Остапчук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом та просив визнати недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2 інформацію, поширену ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 року у інформаційно-аналітичному тижневику «Дзеркало тижня. Україна» НОМЕР_1 за ІНФОРМАЦІЯ_2 у розділі «Енергоринок» у статті з назвою «ОСОБА_4: «ІНФОРМАЦІЯ_1» у десять разів дешевше його реальної вартості: «мої матеріальні та грошові ресурси розтаскав мій близький друг, з яким ми знайомі з першого класу початкової школи, він же - управляючий моїми справами ОСОБА_8. Фактично він привласнив мою власність». Зобов'язати ОСОБА_4 протягом семи днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати поширену недостовірну інформацію, зазначену вище в резолютивній частині рішення, шляхом направлення до редакції інформаційно-аналітичного тижневика «Дзеркало тижня. Україна» (м. Київ, вул. Московська, будинок 19/1, літера А) повідомлення наступного змісту: «Надана мною в інтерв'ю інформаційно-аналітичному тижневику «Дзеркало тижня. Україна» ІНФОРМАЦІЯ_2 року інформація про те. що мої матеріальні та грошові ресурси розтаскав мій близький друг, з яким ми знайомі з першого класу початкової школи, він же - управляючий моїми справами ОСОБА_8. Фактично він привласнив мою власність ~ є недостовірною», з подальшою публікацією цього повідомлення в найближчому черговому випуску інформаційно-аналітичного тижневика «Дзеркало тижня. Україна» від власного імені та за власні кошти. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗН УА» (код ЕДРПОУ 35761274) протягом семи днів з дня набрання судовим рішенням законної сили розмістити у найближчому черговому випуску інформаційно-аналітичного тижневика «Дзеркало тижня Україна» спростування інформації у розділі «Енергоринок», а за відсутності наразі розділу з такою назвою - у будь-якому іншому розділі газети, спростування наступного змісту: «Поширена ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 року у інформаційно-аналітичному тижневику «Дзеркало тижня. Україна» НОМЕР_1 за ІНФОРМАЦІЯ_2 року у розділі «Енергоринок» у статті з назвою «ОСОБА_4: «ІНФОРМАЦІЯ_1» у десять разів дешевше його реальної вартості» інформація «мої матеріальні та грошові ресурси розтаскав мій близький друг, з яким ми знайомі з першого класу початкової школи, він же - управляючий моїми справами ОСОБА_8 фактично він привласнив мою власність» - є недостовірною» та тексту резолютивної частини ухваленого у цій справі рішення суду. При цьому обсяг спростування інформації не може бути меншим, ніж половина стандартної сторінки машинописного тексту.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 26 вересня 2018 року відмовлено в позові ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗН УА», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації.

Не погоджуючись з рішенням суду, представником позивача адвокатом ОСОБА_6, яка діє на підставі ордеру в інтересах ОСОБА_2, подано апеляційну скаргу, в якій вона просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити, посилаючись на те, що судове рішення прийнято з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими.

В судовому засідання представник позивача адвокат ОСОБА_6, яка діє на підставі ордеру в інтересах ОСОБА_2, підтримала доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача ОСОБА_4, адвокат ОСОБА_9, проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_2 року у інформаційно-аналітичному тижневику «Дзеркало тижня. Україна» НОМЕР_1 за ІНФОРМАЦІЯ_2 у розділі «Енергоринок» розміщено статтю з назвою «ОСОБА_4: "ІНФОРМАЦІЯ_1" у десять разів дешевше його реальної вартості».

Вказана стаття містить інтерв»ю ОСОБА_4 наданого журналісту редакції видання «Дзеркало тижня.Україна» ОСОБА_5 , яке містить інформацію «Понад те, поки мене тримали в ув'язненні , мої матеріальні та грошові ресурси розтаскав мій близький друг, з яким ми знайомі з першого класу початкової школи, він же -управляючий моїми справами ОСОБА_8. Фактично він привласнив мою власність. Зараз він переховується на Кіпрі».

Відповідно до ч.1 ст. З0 ЗУ «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень.

Відповідно до ч.2 ст. 30 ЗУ «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

З аналізу статті, в якій міститься оспорювана інформація, вбачається, що відповідач ОСОБА_4 постійно вживає звороти «наскільки я розумію», «на моє переконання», «я цього не виключаю», «швидше за все», «за моєю інформацією», «наскільки мені відомо», «схоже на те», «за моєю підозрою» і т.д.

Відповідно до п.7 Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя , публічної фігури-це особи, які займають державні посади і/чи використовують державний ресурс, а також усі ті , хто відіграє певну роль у громадському житті , чи то в галузі політики, економіки, мистецтва, соціальної сфери, спорту чи будь-якій іншій сфері.

Представник відповідача - ОСОБА_4 вказував , що позивач займав керівні посади на ТОВ «Ділайс» та ТОВ «Колос- Агротехсервіс». ТОВ «Ділайс» широковідомий в Україні як генеральний забудовник та землекористувач Торгово-розважального центру Kyivmall, що наразі будується. Починаючи будівництво даного ТРЦ забудовник набув значного розголосу в суспільстві. Дану обставину не спростовував представник позивача.

Згідно з п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009р. №1, при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12.02.2004р. на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність приватного життя.

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції.

При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Таким чином, щодо позивача, як до публічної фігури, межа допустимої критики е значно ширшою, ніж до окремої пересічної особи.

Оскільки оспорювана інформація стосується позивача, як публічної особи та його професійної діяльності, а тому він повинен бути готовим до неї, оскільки межа допустимої критики щодо нього є значно ширшою.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що висловлена інформація, а саме уривок інформації окремо з тексту, яку просить спростувати позивач, є власною думкою відповідача ОСОБА_4 та оцінкою дій позивача, а відтак є оціночним судженням.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо відсутності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону, судом надано належну оцінку всім наданим матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.268, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача адвоката ОСОБА_6, яка діє на підставі ордеру в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М.Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І.Шкоріна