1Справа № 335/5309/19 2/335/1787/2019
06 вересня 2019 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Проценко А.М., за участю секретаря судового засідання Войтович Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,
Позивач звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, в якому зазначала наступне.
З позивач з відповідачем з 22 серпня 2003р. по 13 березня 2007 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі, 13 березня 2007 року шлюб було розірвано, що підтверджує свідоцтво про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 , виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №49.
У цьому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_3 , про що підтверджується свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 , виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 338.
Після розірвання шлюбу батько дитини ні морально, ні матеріально не підтримував позивача та дитину, відсторонився від участі у виховані дитини, перестав цікавитись життям та здоров`ям доньки.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по цивільній справі №2-2768/07 з відповідача на користь позивача на утримання доньки було стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі 600 грн., починаючи з 03.09.2007року до повноліття дитини.

З метою примусового виконання цього рішення суду позивачем до Олександрівського ВДВС було пред`явлено виконавчий лист № 2-2768/07 від 26.01.2010р. За даними виконавчого провадження № 43794518 з дня пред`явлення виконавчого листа для примусового виконання у боржника відповідача по справі утворилась заборгованість по сплаті аліментів, розмір якої станом на 31.12.2018 р. становить 56200 грн.

У зв`язку із тим, що розмір заборгованості у відповідача перед дитиною значно перевищує суму відповідних платежів за три роки, старшим державним виконавцем Олександрівського ВДВС прийнято постанову про накладення на боржника штрафу, розмір якого склав 26900грн. Крім того, всі інші санкції, передбачені положеннями статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», в тому числі і арешт майна, до боржника також були застосовані, про що свідчать відповідні постанови ВДВС. Проте ніяких позитивних результатів з боку батька дитини не проявлено, останній як не цікавився життям та здоров`ям дитини, так і не виявив будь-якої батьківської турботи щодо дитини. Відповідач робить все, щоб уникнути участі у виховані дитини, він ніде офіційно не працює та не має на це наміру, що підтверджується відповідними довідками ДФС та ПФУ України.

Також згідно медичного висновку КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 10» дитина хворіє на захворіння нирок за діагнозом: аномалія розвитку сечовивідної системи (повне подвоєння правої нирки) та інші. У зв`язку із чим дитина потребує постійного нагляду вузькими спеціалістами, їй періодично потрібно проходити лабораторні обстеження, деякі з яких є дорого вартісними (УЗІ серця, нирок, тощо), рекомендовано постійне медикаментозне лікування. Всі це потребує значних грошових витрат. Визначена судом сума аліментів на сьогодні не покриває всіх матеріальних витрат, які позивач самостійно здійснюю для забезпечення дитини всім необхідним. У зв`язку з чим позивач звернулась до суду та просить суд збільшити розмір аліментів в твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного до віку.

У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, вказали що не заперечують проти винесення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність та відзиву на позов не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

У зв`язку з чим, на підставі ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до загальних норм права ст.ст. 180, 181 СК України обов`язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 338.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.11.2007 року по справі №2-2768/07 р. стягнуто з відповідача, на користь позивача аліменти на утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень щомісячно на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , починаючи з 03.09.2007 року і до повноліття дитини.

З метою примусового виконання цього рішення суду позивачем до Олександрівського ВДВС було пред`явлено виконавчий лист № 2-2768/07 від 26.01.2010р. За даними виконавчого провадження № 43794518 з дня пред`явлення виконавчого листа для примусового виконання у боржника відповідача по справі утворилась заборгованість по сплаті аліментів, розмір якої станом на 31.12.2018 р. становить 56200 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 02.01.2019 року, виданим старшим державним виконавцем Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області.

Дитина ОСОБА_8 проживає разом із позивачкою, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи №04-18/5-547 та перебуває на її утриманні.

Також згідно медичного висновку КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 10» від 26.02.2019 р. дитина хворіє на захворіння нирок за діагнозом: аномалія розвитку сечовивідної системи (повне подвоєння правої нирки) та інші.

Декларацією прав дитини від 1959 р. закріплені принципи, що дитині має належати право на здорове зростання і розвиток. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Дитина має право на здобуття освіти, яка має бути безоплатною та обов`язковою, щонайменше на початкових рівнях. Дитині має надаватися освіта, яка сприятиме її загальному культурному розвитку і завдяки якій вона зможе, на основі рівності можливостей, розвинути свої здібності та особистий світогляд, а також усвідомити моральну та соціальну відповідальність і стати корисним членом суспільства. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть її батьки. Дитині має бути забезпечена повна можливість відпочинку та ігор, спрямованих на цілі освіти.

Виходячи зі змісту статті 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Забезпечення дитині такого захисту і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом є обов`язком держави.

В ст. 27 Конвенції про права дитини закріплено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, батько (-ки) або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, при цьому держави учасниці Конвенції проголосили це зокрема вважаючи, що дитина має бути повністю підготовлена до самостійного життя в суспільстві та вихована в дусі ідеалів, проголошених у Статуті Організації Об`єднаних Націй, і особливо в дусі миру, гідності, терпимості, свободи, рівності і солідарності.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно ч. 1 та ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою по справі, та знаходиться на її утриманні. У зв`язку із тим, що потреби дитини з часу ухвалення судового рішення 2007 року за цей час суттєво збільшилися, як і збільшився прожитковий мінімум на дитину, аліменти відповідач сплачує нерегулярно, є підстави для збільшення розміру аліментів.

Згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" із відповідними змінами прожитковий мінімум для дитини у віці від 6 до 18 років з 01 січня 2019 до 30 червня 2019 року складає 2027 грн., с 01 липня до 30 листопада 2118 грн., з 01 грудня - 2218 грн.

В силу ст. 141 СК України кожен із батьків зобов`язаний забезпечити половину від цього прожиткового мінімуму.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що маються підстави для зміни способу стягнення аліментів, оскільки дійсно, аліменти, які сплачує відповідач на користь позивачки є меншими, і крім того, у зв`язку з ростом цін на комунальні послуги, продукти тощо у позивача значно погіршився матеріальний стан.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку про необхідність збільшення розміру аліментів на неповнолітню доньку у розмірі 1500 грн. щомісячно, до її повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Також відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 10-12, 13, 81, 82, 141, 263-265, 268, 274, 280-284 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задовольнити повністю.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_4 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ), на утримання дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначений рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.11.2007 року по справі №2-2768/07 у твердій грошовій сумі у розмірі 600 (шістсот) гривень, на аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 (тисячу п`ятсот) гривень, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Копію заочного рішення направити сторонам, які не з`явились в судове засідання, в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня отримання його копії.

Суддя: А.М. Проценко