Постанова

Іменем України

31 січня 2019 року

м. Київ

справа № 357/8907/17

провадження № 61-35742св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2017 року в складі судді Бондаренко О. В. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 14 листопада 2017 року в складі колегії суддів: Кашперської Т. Ц., Фінагєєва В. О., Яворського М. А.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У серпні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» (далі - ПАТ «Київоблгаз») про захист прав споживачів.

Позовна заява мотивована тим, що 15 листопада 2016 року ОСОБА_4 виявила несправність газового лічильника за адресою свого проживання, після чого вона звернулася до ПАТ «Київоблгаз» з проханням направити спеціалістів для обстеження газового лічильника та його можливої заміни. При першому візиті спеціалісти повідомили її, що ремонт чи заміна лічильника відбувається за власний рахунок споживача. 18 листопада 2016 року при демонтажі лічильника працівники відповідача відмовилися його забрати для ремонту та не провели кваліфіковане обстеження, а на місці лічильника встановили перемичку без засобів виміру спожитого газу. Позивач була змушена для оперативного вирішення проблеми придбати новий лічильник за 893,10 грн та понесла витрати за його транспортну доставку. 22 листопада 2016 року спеціалісти ПАТ «Київоблгаз» встановили придбаний позивачем лічильник, а 29 листопада 2016 року вона направила відповідачу вимогу про відшкодування завданих їй збитків за заміну лічильника та його доставку, яка залишена без задоволення.

На підставі викладеного ОСОБА_4 просила стягнути з ПАТ «Київоблгаз» завдані збитки за заміну лічильника у розмірі 893,10 грн, за доставку - 63 грн, пеню відповідно до частини п'ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» - 6 941,29 грн, а всього - 7 897,39 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відсутнє порушення прав ОСОБА_4 зі сторони ПАТ «Київоблгаз», оскільки 18 листопада 2016 року за адресою позивача було демонтовано лічильник, а 22 листопада 2016 року встановлено новий, за період відсутності лічильника працівниками відповідача встановлена перемичка, що не порушує норми закону.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 14 листопада 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, а також зазначив, що відсутність лічильника газу на період його зняття виконавцем послуг у випадку відсутності лічильників в обмінному фонді не є порушенням прав споживача, оскільки в даному випадку передбачено механізм розрахунку із споживачем залежно від фактичного періоду споживання за аналогічний період попереднього року.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідач зобов'язаний був відразу за заявою позивача демонтувати пошкоджений лічильник газу та відремонтувати його або встановили новий лічильник. Оскільки вказаних дій ПАТ «Київоблгаз» не вчинило, то зобов'язане відшкодувати ОСОБА_4 завдані збитки, пов'язані з придбанням нового лічильника.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

30 липня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Суди встановили, що 18 листопада 2016 року в присутності ОСОБА_4 демонтовано лічильник «Візар» у зв'язку із заклиненням облікового механізму та виявленням в обліковому механізмі води та встановлено технологічну перемичку, про що представниками ПАТ «Київоблгаз» складено акт. ОСОБА_4 зазначила у відповідній графі, що вона не згодна з установкою перемички і видачею їй лічильника для заміни за її рахунок.

22 листопада 2016 року в присутності ОСОБА_4 демонтовано технологічну перемичку та встановлено новий лічильник «Візар», про що представниками ПАТ «Київоблгаз» складено акт.

29 листопада 2016 року ОСОБА_4 звернулася до Білоцерківської ФЕГГ ПАТ «Київоблгаз» із заявою про те, що спеціаліст при демонтажі лічильника відмовився його забрати для ремонту, у зв'язку із чим просить відшкодувати завдані їй збитки за заміну лічильника у розмірі 893,10 грн та за доставку - 63 грн, а всього - 956,10 грн.

12 грудня 2016 року Білоцерківською ФЕГГ ПАТ «Київоблгаз» на адресу ОСОБА_4 направлено лист про те, що перевірка її заяви не підтвердила факту завдання їй матеріальних збитків.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач посилалася на те, що встановленням перемички без засобів виміру спожитого газу на місці демонтованого лічильника та відмовою прийняття демонтованого лічильника для ремонту відповідачем завдано їй збитки у розмірі вартості лічильника, який вона вимушена була придбати в день демонтажу (18 листопада 2016 року), і з цього ж дня розпочався перебіг строку для сплати їй відповідачем пені у розмірі 3 % вартості лічильника як споживачеві, надання послуги якому прострочено.

Згідно пунктами 4, 5 глави 8 розділу Х Кодексу газорозподільних систем, на період зняття лічильника газу для проведення періодичної повірки Оператор ГРМ встановлює лічильники газу з обмінного фонду, якщо лічильник газу, що перебуває у власності побутового споживача, визнаний відповідним органом у сфері метрології та метрологічної діяльності непридатним до подальшої експлуатації, рішення про доцільність його ремонту приймає Оператор ГРМ, ураховуючи технічні та економічні чинники. У разі прийняття Оператором ГРМ рішення про доцільність ремонту Оператор ГРМ зобов'язаний встановити відремонтований лічильник газу побутового споживача замість тимчасово встановленого лічильника газу з обмінного фонду протягом двох місяців з дати його зняття. У разі прийняття Оператором ГРМ рішення про недоцільність проведення ремонту лічильника газу Оператор ГРМ зобов'язаний протягом п'ятнадцяти робочих днів після результатів проведення періодичної повірки (але не пізніше двомісячного строку після зняття лічильника газу на періодичну повірку) безкоштовно встановити власний розрахунковий лічильник газу (типорозміром не більше лічильника газу побутового споживача) для подальших комерційних розрахунків і в цей самий строк повернути побутовому споживачу його лічильник газу та письмово повідомити споживача про результати проведення періодичної повірки і прийняте рішення щодо недоцільності ремонту лічильника газу. У такому разі побутовий споживач не може відмовитись від встановлення лічильника газу Оператора ГРМ. У разі якщо на період зняття лічильника газу на періодичну повірку неможливо встановити інший, розрахунки зі споживачем здійснюються залежно від середньомісячного (середньодобового) обсягу споживання природного газу за аналогічний період (опалювальний або міжопалювальний) попереднього року або фактичний період споживання (опалювальний або міжопалювальний), якщо він становить менше шести місяців.

На підставі викладеного суди дійшли правильного висновку, що відсутність лічильника газу на період його зняття виконавцем послуг у випадку відсутності лічильників в обмінному фонді не є порушенням прав споживача, оскільки в даному випадку передбачено механізм розрахунку із споживачем залежно від фактичного періоду споживання за аналогічний період попереднього року.

При цьому відсутність лічильника газу в зв'язку із його повіркою та ремонтом допускається на період до двох місяців.

Також суди встановили, що доводи позивача про відмову спеціаліста Білоцерківської філії ФЕГГ ПАТ «Київоблгаз» прийняти (забрати) її лічильник газу для ремонту не підтверджені належними та допустимими доказами, тому дійшли правильного висновку, що діями відповідача вимоги закону та права позивача порушено не було.

Встановлено, що у березні та серпні 2016 року працівниками ПАТ «Київоблгаз» вже здійснювався демонтаж лічильника газу позивача із встановленням лічильників із обмінного фонду, що підтверджується відповідними актами без будь-яких зауважень абонента.

Разом з тим, в акті про зняття лічильника газу від 18 листопада 2016 року ОСОБА_4 не зазначила, що демонтований лічильник в неї відмовилися прийняти, хоча інші зауваження нею до акту внесено.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що відповідач зобов'язаний був відразу за заявою позивача демонтувати пошкоджений лічильник газу та відремонтувати його або встановили новий лічильник, оскільки порядок заміни пошкодженого лічильника визначено Кодексом газорозподільних систем, норми якого відповідачем порушено не було.

Також не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, ПАТ «Київоблгаз»зобов'язане відшкодувати ОСОБА_4 завдані збитки, пов'язані з придбанням нового лічильника, оскільки вказані доводи були спростовані судами першої та апеляційної інстанцій, зокрема, що придбання позивачем лічильника газу не можна вважати збитками в розумінні статті 22 ЦК України, оскільки ці витрати здійснено нею з власної ініціативи, а не для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 14 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська В. С. Висоцька В. В. Пророк