Постанова

Іменем України

28 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 310/1733/18

провадження № 61-10168св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач - Бердянська місцева прокуратура Запорізької області в інтересах Українського державного фонду підтримки фермерських господарств,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_3 , на постанову Запорізького апеляційного суду від 17 квітня 2019 року у складі колегії суддів: Онищенка Е. А., Бєлки В. Ю., Воробйової І. А.,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2018 року керівник Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах Українського державного фонду підтримки фермерських господарств звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Позов мотивовано тим, що досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000893, внесеному до ЄРДР 04 березня 2015 року, встановлено, що 29 вересня 2008 року між Запорізьким відділенням Укрдержфонду та ФГ «Мрія» в особі голови господарства ОСОБА_1 укладено договір № 27 про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству, згідно якого ФГ «Мрія» отримало фінансову підтримку на поворотній основі в сумі 150 000 грн. для придбання техніки, обладнання, поновлення обігових коштів, виробництва та переробки сільськогосподарської продукції.

За результатами розгляду кримінального провадження вироком Бердянського міськрайонного суду від 07 липня 2016 року, який набрав чинності 09 серпня 2016 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 364-1, частини другої статті 205 КК України. Заборгованість за договором від 29 вересня 2008 року № 27 стягнуто за рішенням Господарського суду Одеської області від 29 вересня 2008 року.

У рамках досудового розслідування кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 встановлено, що ФГ «Знага» та «Фаворит-Сад» як юридичні особи припинили свою діяльність за рішенням засновників.

Таким чином, ОСОБА_1 заподіяв майнову шкоду Запорізькому відділенню Укрдержфонду на загальну суму 250 000 грн, яку прокурор просив стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 17 липня 2018 року до участі в справі в якості третьої особи було залучено ФГ «Мрія».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 жовтня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що до спірних правовідносин застосовується загальна позовна давність, яка рахується по договору від 30 вересня 2009 року № 36 та додатковій угоді від 23 грудня 2010 року з 01 жовтня 2014 року, за договором від 28 грудня 2008 року № 36 - з 02 грудня 2013 року.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Запорізького апеляційного суду від 17 квітня 2019 року апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області задоволено.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 жовтня 2018 року скасовано та прийнято постанову.

Позов керівника Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах Українського державного фонду підтримки фермерських господарств до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Українського державного фонду підтримки фермерських господарств у відшкодування шкоди завданої внаслідок злочину в сумі 250 000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Українського державного фонду підтримки фермерських господарств судові витрати в сумі 9 375,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачем пропущений строк позовної давності у спірних правовідносинах, оскільки саме з 07 липня 2016 року слід обчислювати строк позовної давності щодо подання позову про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів передбачених частиною другою статті 205, частиною другою статті 364-1 КК України вироком Бердянського міськрайонного суду від 07 липня 2016 року.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу в якій просив скасувати постанову Запорізького апеляційного суду від 17 квітня 2019 року скасувати, рішенняБердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 жовтня 2018 року залишити в силі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтована тим, що позовна давність застосовується з моменту, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення права, а не з моменту поставлення вироку в кримінальній справі, вказаних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 132/2083/16-ц.

Крім того, заяву від імені позивача подано особою, яка не має повноважень на ведення справи, оскільки прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах державної компанії, що суперечить нормам частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», якою встановлено заборону на здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній. Юридична особа Український державний фонд підтримки фермерських господарств не довів неспроможність звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Крім того, юридична особа Український державний фонд підтримки фермерських господарств не довів неспроможність звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Аргументи інших учасників справи

У липні 2019 року заступник прокурора області Вознюк Ю. подав до суду відзив на касаційну скаргу, в якому просив залишити без задоволення касаційну скаргу, а постанову Запорізького апеляційного суду від 17 квітня 2019 року без змін.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 25 червня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі № 310/1733/18 та витребувано справу з суду першої інстанції.

09 липня 2019 року матеріали цивільної справи № 310/1733/18 надійшли до Верховного Суду.

11 липня 2019 року матеріали цивільної справи передані доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 01 серпня 2019 року зупинено виконання постанови Запорізького апеляційного суду від 17 квітня 2019 року до закінчення її перегляду у касаційному порядку, справу призначено до розгляду.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини сторонами цивільного розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, включаючи право на юридичну допомогу. Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, з метою захисту вразливих осіб, які вважаються не здатними захистити свої інтереси самостійно, або в разі, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси або майно (KOROLEV v. RUSSIA (no. 2), № 5447/03, § 33, ЄСПЛ, від 01 квітня 2010 року; MENCHINSKAYA v. RUSSIA, № 42454/02, § 35, ЄСПЛ, від 15 січня 2009 року).

Згідно пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

У пункті 3 частини першої статті 131-1 Конституції України міститься відсилання до окремого закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким є Закон України від 14 жовтня 2014 № 1697-VII «Про прокуратуру».

У частині третій статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Тлумачення частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дозволяє зробити висновок, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: (а) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; (б) у разі відсутності такого органу.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Згідно з частиною четвертою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічні висновки зроблені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року у справі № 806/1000/17, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 січня 2019 року у справі №523/11793/16-ц, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 911/360/17.

Проте при вирішенні спору суди не перевірили та не встановили наявність виключного випадку для подання позову Бердянською місцевою прокуратурою Запорізької області в інтересах держави в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств. Зокрема, не з`ясували чи є Український державний фонд підтримки фермерських господарств тим органом, який в розумінні статті 23 Закону України «Про прокуратуру» не здійснює або неналежним чином здійснює захист інтересів держави, як підстави для представництва прокурора.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржені рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу задовольнити частково, оскаржені рішення скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 01 серпня 2019 року зупинено виконання постанови Запорізького апеляційного суду від 17 квітня 2019 року до закінчення касаційного розгляду. Оскільки судові рішення скасовано, то підстави для поновлення виконання відсутні.

Керуючись статтями 400, 411, 416, 417 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 жовтня 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 17 квітня 2019 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані судові рішення першої та апеляційної інстанції втрачають законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков