провадження №2/748/107/19
справа № 748/3268/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2019 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Криворученка Д.П., секретарі Медвідь Т.Д., за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, 05.12.2018 року, посилаючись на положення ст.ст.180, 181, 182, 184, 192 СК України, звернулась до суду з позовною заявою про збільшення розміру аліментів, утриманих з відповідача за рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 6.06.2017 року, шляхом стягнення з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліментів у розмірі 1500 грн на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з урахуванням індексу інфляції, починаючи з 7.06.2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що аліментів, які сплачує відповідач у Ѕ частці від його доходів (заробітку), не вистачає на повноцінне утримання дітей, які проживають з позивачем, діти потребують більшого догляду та матеріальних витрат, у зв'язку з цим збільшуються потреби у навчанні та розвитку, зокрема на оплату спортивних секцій, репетитора та оздоровлення.

05.12.2018 року згідно ухвали суду у даній справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 4.01.2019 р.

4 січня 2019 року згідно ухвали суду, за клопотанням сторін, судовий розгляд відкладено на 6 лютого 2019 року.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пред'явлений позов підтримала, з підстав та обґрунтувань викладених у позовній заяві, вказала, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти у більшому розмірі по 1500 грн щомісячно на кожну дитину, і він повинен для цього вживати відповідних заходів, а не обмежуватись отриманням лише мізерної заробітної плати.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні фактично пред'явлений до нього позов визнав частково та зазначив, що фізично не може сплачувати позивачу аліменти по 1500 грн на кожну дитину, оскільки з його заробітку і так стягують половину заробітної плати і у залишку він має лише 1529 грн, яких вистачає тільки на хліб.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи суд знаходить, що позовні вимоги не підтверджені належними та допустимими доказами, не ґрунтуються на нормах матеріального права і не підлягають задоволенню, за наступних підстав та міркувань.

Так згідно рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області №748/1331/17 від 6 червня 2017 року розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 21 квітня 2007 року виконкомом Черниської сільської ради Чернігівського району та області, актовий запис № 02, та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8, у розмірі Ѕ частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття 25 грудня 2024 року. (а.с.9-11)

Батьківство відповідача по відношенню до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8 підтверджується доданими свідоцтвами про народження. (а.с.5-8)

Як свідчать довідки М. Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області №1204 від 7 листопада 2018 року, №47 від 15 січня 2019 року діти сторін проживають разом з позивачем по АДРЕСА_1. (а.с.16, 31)

Згідно інформації яка міститься у довідці ТОВ «Альянс Маркет» ОСОБА_1 за період з липня по грудень 2018 року отримала заробітну плату у загальному розмірі 28475,75 грн, з якої було утримано 1877,36 грн податків та зборів. (а.с.30)

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_1, окрім заробітної плати протягом 2018 року отримувала від ПП «ІНГРЕДМАРКЕТ» аліменти. (а.с.32)

У свою чергу довідки Черниської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області №№50, 51 від 5 лютого 2019 року свідчать, що ОСОБА_2 проживає АДРЕСА_2 разом з матір'ю та братом і догляд за інвалідами чи особами похилого віку не здійснює. (а.с.33, 34)

Згідно інформації яка міститься у довідці ПП «ІНГРЕДМАРКЕТ» ОСОБА_2 за період з січня по грудень 2018 року отримав заробітну плату у загальному розмірі 44311,76 грн, з якої було утримано 8640,80 грн податків та зборів, 17835,50 грн аліментів і до виплати склало 17835,46 грн, тобто у середньому відповідач, після сплати податків та аліментів, отримував щомісячно по 1486,28 грн. (а.с.35)

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_2, інших доходів, окрім заробітної плати, не отримував. (а.с.36)

Відповідно до чч.1, 2, ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89, яка ратифікована постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 27.02.91 та набула чинності для України 27.09.91, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст.141 СК мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтями 180, 181 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ч.1 ст.192 СК України та роз'яснень п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Тобто, законодавцем чітко встановлена наявність конкретних підстав для зміни розміру аліментів.

Разом з тим позивач, з посиланням на приписи ст.192 СК України, обґрунтовує свої вимоги про збільшення розміру аліментів тим, що діти потребують додаткових матеріальних витрат у зв'язку з навчанням та розвитком, тобто постає питання у виконанні обов'язку батьками нести додаткові витрати на дітей, вирішення якого регламентується положеннями статті 185 СК України, яка вказує, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Однак позивач ОСОБА_1 не пред'явила до відповідача вимог про стягнення з нього додаткових матеріальних витрат на дітей, а наполягала на збільшені саме розміру аліментів і визначені їх у твердій грошовій сумі.

При цьому позивачем не надано жодного доказу того, що обставини щодо участі відповідача у вихованні та утриманні дітей змінилися, доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із сторін.

Як установлено судом і підтверджено відповідними доказами з відповідача за судовим рішенням стягуються аліменти у розмірі Ѕ частини від усіх видів його доходів (заробітку), тобто у максимальному розмірі і даний обов'язок відповідач виконує.

Слід зазначити, що ураховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК). Стаття 192 СК тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК, а й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена у постанові ВСУ від 5.02.2014 №6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов'язаний з'ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров'я.

Окремо позивач посилалася на те, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» становить 2027 грн.

У дійсності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 №037-VIII ч.2 ст.182 СК викладена у такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Отже, вказаним Законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у ст.182 СК, яким визначався розмір - 30 %).

Таким чином, зміна Закону, яким установлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст.192 СК.

Суд не визначає мінімального розміру аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів суд ураховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема ч.2 ст.182 СК.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 за №3 зміна законодавства у частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

У зв'язку з викладеним вимога ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів з наведеної у позові підстави ґрунтується на невірному та довільному тлумаченні позивачем положень правових норм, у зв'язку з чим у задоволенні такої вимоги слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.180-185, 192 СК України, й у відповідності до ст.ст.12, 13, 43, 49, 76-81, 89, 141, 211, 223, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 6 лютого 2019 року.

Суддя Криворученко Д.П.