Справа № 162/405/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Глинянчук В. Д.
Провадження № 22-ц/802/927/19 Категорія: 19 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Данилюк В. А.,

суддів - Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

з участю секретаря судового засідання Вергуна Т. С.,

заслухавши доповідь про підготовку до розгляду апеляційним судом цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договорів недійсними за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Любешівського районного суду Волинської області від 23 листопада 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом, покликаючись на такі обставини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі та за спільні кошти придбали автомобіль «Фольксваген Кадді», реєстраційний номер НОМЕР_1 . В березні місяці 2012 року шлюб між ними розірвано. У зв`язку недосягненням згоди з ОСОБА_2 про поділ спільного майна ОСОБА_1 звернувся з відповідним позовом до суду. Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 07 квітня 2015 року серед іншого за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визнано право власності по 1/2 частки на згаданий вище автомобіль. Це судове рішення набрало законної сили 06 липня 2016 року. Незважаючи на рішення суду, в цей же день після його постановлення ОСОБА_2 зняла транспортний засіб з реєстрації, а 28 квітня 2015 року відповідно до довідки-рахунку зареєструвала право власності на автомобіль за своєю матір`ю ОСОБА_3 . Після розгляду справи про поділ майна апеляційним судом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 23 липня 2015 року ще раз перереєстрували транспортний засіб, цього разу на спільну родичку ОСОБА_4 ОСОБА_2 і надалі продовжує користуватися спірним транспортним засобом, відтак вказані правочини мають ознаки фіктивності. Тому просив суд визнати недійними договори купівлі-продажу автомобіля, який є його з ОСОБА_2 спільною власністю.

Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 23 листопада 2016 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 у користь ОСОБА_2 6790 гривень документально підтверджених судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову

Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 09 лютого 2017 року апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Любешівського районного суду Волинської області від 23 листопада 2016 року у даній справі скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля укладений у формі довідки-рахунку від 07.04.2015 року серії ААЕ № 099471 , згідно з яким ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_3 купила автомобіль Фольксваген Кадді, 2006 року випуску, д.н. НОМЕР_1 .

Відмовлено в позові ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу НАО697111 від 20.07.2016 року автомобіля «Фольксваген Кадді», 2006 року випуску, д.н. НОМЕР_1 , укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 606,32 грн. судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4552,68 грн. судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 07 серпня 2019 року рішення апеляційного суду Волинської області від 09 лютого 2017 року в частині вирішення питання про розподіл судових витрат скасовано, справу у цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав того, що апеляційний суд не вирішив питання розподілу судового збору, сплаченого позивачем у суді першої інстанції, оскільки зі змісту оскаржуваного судового рішення не можливо встановити, з чого виходив апеляційний суд при розподілі судових витрат.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Волинської області від 09 лютого 2017 року апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Любешівського районного суду Волинської області від 23 листопада 2016 року у даній справі скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. При цьому, апеляційним судом вищезазначеним рішенням було вирішено питання про розподіл судових витрат, так було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 606,32 грн. судових витрат, та з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто 4552,68 грн. судових витрат.

З матеріалів справи також встановлено, що при поданні позовної заяви позивачем ОСОБА_1 було сплачено 1102,40 грн. враховуючи кількість заявлених ним позовних вимог немайнового характеру (т. 1 а. с. 1). У подальшому апелянтом ОСОБА_1 при поданні апеляційної скарги було сплачено 1212,64 грн. судового збору (т. 2 а.с. 89).

За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається, зокрема, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що апеляційний суд при перегляді рішення Любешівського районного суду Волинської області від 23 листопада 2016 року задовольнив одну із заявлених позовних вимог немайнового характеру (т. 2 а.с. 134-136).

Враховуючи наведене, на користь позивача ОСОБА_1 із відповідача ОСОБА_2 підлягає відшкодуванню судовий збір сплачений ним за одну позовну вимогу немайнового характеру 551,2 грн. (при поданні до суду першої інстанції) та 606,32 грн. (судовий збір сплачений при перегляді справи у суді апеляційної інстанції пропорційно до задоволених позовних вимог), що в цілому становить 1157,52 грн. (551,2 + 606,32).

Також з матеріалів справи встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 було понесено витрати на професійну правничу допомогу з урахуванням прибуття в судові засідання представника відповідача у розмірі 6790,33 грн. (витрати на професійну правничу допомогу адвоката) (т. 2 а.с. 45-55).

Оскільки судом при вирішенні справи було задоволено одну із двох позовних вимог, то до відшкодування підлягає також половина понесених відповідачем ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу, що становить 3395,16 грн. (6790,33 / 2).

Керуючись ст. ст. 141, 381- 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1157 (одну тисячу сто п`ятдесят сім) грн. 52 коп. понесених ним судових витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати на сплату правничої допомоги в сумі 3395 (три тисячі триста дев`яносто п`ять) грн. 16 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді