Постанова

Іменем України

05 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 520/10212/15-ц

провадження № 61-10113св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати

Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 липня 2018 року, ухвалене у складі судді Пучкової І. М., та постанову Одеського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року, прийняту колегією у складі суддів: Погорєлової С. О., Заїкіна А. П., Таварткіладзе О. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»(далі - ПАТ «Дельта Банк») про захист прав споживачів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 23 серпня 2013 року між нею та ПАТ «Дельта Банк» укладено кредитний договір № 002-15530-230813, згідно з яким їй видано платіжну карту з тарифним планом «Кредитна картка № 1 «Еволюція «XL», відкрито рахунок № НОМЕР_1 та встановлено кредитну лінію в сумі, яка не перевищує 50 000 грн з процентною ставкою 36% річних.

29 грудня 2013 року між нею та ПАТ «Дельта Банк» укладено кредитний договір № 009-15516-231213 з кредитним пакетом «Готівочка Новорічна 2014», відповідно до умов якого вона отримала кредит у розмірі 24 000 грн.

Також вказувала, що у травні 2015 року вона звернулася до ПАТ «Дельта Банк» із заявою про надання інформації щодо тарифного плану та усунення недоліків послуг кредитування, якою просила зменшити процентну ставку. У відповідь на заяву банк повідомив її про зміну тарифного плану за кредитною картою на «Кредитна карта «Спеціальна № 2» за рішенням уповноваженого органу банку, за яким процентна ставка і тарифи на обслуговування карти вищі попередніх.

Позивач вважала, що тарифний план змінено з порушенням передбаченого договором порядку, оскільки вказані дії відповідача суперечать

пункту 4.18.3.2 правил банківських послуг фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк».

З урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати незаконними дії банку щодо переведення в односторонньому порядку

договору № 02-15530-230813 на тарифний пакет «Кредитна картка Спеціальна №2», визнати незаконними кредитні договори № 02-15530-230813 від 23 серпня 2013 року та № 009-15516-231213 від 29 грудня 2013 року, укладені між нею та ПАТ «Дельта Банк», і зобов`язати відповідача надати проекти вказаних договорів в новій редакції, яка б повністю відповідала вимогам чинного законодавства та укласти з нею вказані договори на строк, необхідний для погашення заборгованості за кожним з договорів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 липня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із ненадання позивачем доказів на підтвердження того, що відповідач перед укладенням кредитного договору увів позивача в оману чи надав недостовірну інформацію про умови кредитування.

Також суд першої інстанцій дійшов висновку про відповідність дій банка щодо збільшення процентної ставки умовам договору та вимогам закону.

Крім того, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що кредитний договір, укладений між сторонами, є несправедливим відносно неї, оскільки при підписанні даного договору ОСОБА_1 ознайомилась та погодилась з його умовами.

Проаналізувавши умови кредитного договору та встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність несправедливих умов в договорі, а твердження позивача з даного приводу суд розцінив як спосіб захисту власних інтересів від наслідків, можливість настання яких залежить лише від добросовісної поведінки при виконанні взятих на себе за кредитним договором зобов`язань.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині вирішення позовних вимог про визнання незаконним кредитного договору № 009-15516-231213 від 29 грудня 2013 року, суд першої інстанції також виходив із того, що право вимоги за цим договором відступлено товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал», а ОСОБА_1 вимог до нового кредитора не заявляла.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Одеського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково та змінено рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 липня 2018 року.

Виключено з мотивувальної частини рішення посилання суду першої інстанції про те, що дії банку з приводу збільшення позивачу процентної ставки відповідають умовам укладеного між сторонами договору та вимогам закону.

У іншій частині рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 липня 2018 року залишено без змін.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд погодився із доводами апеляційної скарги ПАТ «Дельта Банк» про те, що суд першої інстанції помилково встановив у своєму рішенні факт збільшення процентної ставки за кредитним договором, оскільки такий факт спростовується матеріалами справи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у травні 2019 року до Верховного Суду,

ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси

від 05 липня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 29 травня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано Київського районного

суду м. Одеси матеріали цивільної справи № 520/10212/15-ц.

У червні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суди не звернули увагу на відсутність графіка погашення платежів за кредитним договором, інформації про вартість супутніх послуг, сукупної вартості кредиту та інших фінансових зобов`язань споживача за кожним платіжним періодом.

Банк не підтвердив повідомлення позичальника про зміну процентної ставки та безпідставно збільшив розмір процентної ставки і тарифний пакет.

Суди попередніх інстанцій не врахували, що право банка ініціювати зміну процентної ставки виникає лише за умови письмового попередження про це позичальника.

У зв`язку зі зміною процентної ставки її не було повідомлено про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, що суперечить положенням Закону України «Про захист прав споживачів».

Вважала, що умови укладених між сторонами договорів не відповідають вимогам законодавства про захист прав споживачів та її волевиявленню, оскільки відповідач приховав від неї інформацію щодо сукупної вартості кредиту, вказав занижені значення процентної ставки, як істотної умови договору, чим ввів її в оману.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на касаційну скаргу

У відзиві на касаційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» посилається на те, що подана ОСОБА_1 касаційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки її доводи не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, а оскаржені судові рішення ухвалено відповідно до вимог чинного законодавства.

Банк вважав, що судами попередніх інстанцій до спірних правовідносин правильно застосовано норми матеріального права та при розгляді справи не було допущено порушення норм процесуального права.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що ОСОБА_1 надала пропозицію ПАТ «Дельта Банк» укласти договір на невизначений строк, в рамках якого відкрити поточний рахунок з використанням платіжної карти, оформити платіжну карту платіжної системи, встановити ліміт кредитної лінії на рахунку у сумі та на строк, обумовлені у пропозиції. Відповідач прийняв пропозицію та з цього кредитний договір між сторонами є укладеним, про що свідчать особисті підписи ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» на заяві № 002-15530-230813

Таким чином, 23 серпня 2013 року між ОСОБА_1 та банком укладено кредитний договір № 002-15530-230813, за умовами якого відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті, встановлено кредитний ліміт у розмірі 50 000 грн, встановлений тарифний план «Кредитна картка № 1 «Еволюція «XL» (World) - неіменна, та оформлено платіжну карту № НОМЕР_2 . Тарифна ставка за даним тарифним планом становила 36% річних.

Зі змісту пункту 7.1 вказаної заяви-пропозиції суди встановили, що складовою та невід`ємною частиною цієї пропозиції є правила та тарифи банку, з якими клієнт попередньо ознайомлений, повністю їх зміст розуміє й положення яких неухильно зобов`язується дотримуватися.

Відповідно до пункту 9 заяви-пропозиції клієнт отримав від банку примірник правил та тарифів в дату підписання ним пропозиції, що підтверджується підписом клієнта.

Згідно пункту 7.2 заяви-пропозиції сторони дійшли згоди про отримання клієнтом від Банку інформацію, зокрема про зміну умов обслуговування клієнтів, за електронною адресою та/або на номер мобільного телефону, повідомленого Банку.

Із пункту 4.18.2 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у

ПАТ «Дельта Банк» суди встановили, що у разі ініціювання банком зміни тарифу в сторону зменшення вартості послуг, банк повідомляє клієнтів про таку зміну шляхом, зокрема, надіслання інформації текстовим повідомленням в електронному вигляді на зареєстрований номер телефону клієнта. При цьому, їхній новий розмір вважається погодженим клієнтом у безспірному порядку та не потребує, у зв`язку з цим додаткового погодження в письмовій формі (укладання додаткової угоди до договору) та/або попереднього інформування клієнта про таку зміну.

Судами встановлено, що із 05 січня 2015 року договір № 002-15530-230813 був переведений на обслуговування з умовами тарифного пакету «Кредитна картка «Спеціальна № 2» та про переведення на новий тарифний план

ОСОБА_1 була повідомлена банком 05 грудня 2014 року, шляхом надсилання повідомлення на зареєстрований номер телефону.

Також апеляційний суд встановив, що в рамках тарифного плану «Кредитна картка Спеціальна № 2» процент за користування кредитної лінією дорівнював 32% річних.

29 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та банком було укладено кредитний договір № 009-15516-231213, згідно умов якого був відкритий на ім`я позивача поточний рахунок № НОМЕР_3 у гривні, встановлено кредитний ліміт у розмірі 25 000 грн, тарифний план «Готівочка Новорічна 2014» та оформлено платіжну карту № НОМЕР_4 .

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами частини першої статті 526 Цивільного кодексу України

(далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судами попередніх інстанцій надано належну оцінку умовам укладених

23 серпня 2013 року та 29 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та банком кредитних договорів № 002-15530-230813 та №009-15516-231213, тарифам підписаним позичальником, а також правилам банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк» зміст яких ОСОБА_1 , не заперечувався.

Встановивши, що ОСОБА_1 була повідомлена про зміну тарифного плану в передбаченому договором від 23 серпня 2013 року і правилами банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк» порядку та відсутність відомостей щодо надання позивачем до банку заяви про закриття рахунку, суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги про неврахування судами попередніх інстанцій того, що право банка ініціювати зміну процентної ставки виникає за умови письмового попередження про це позичальника відхиляються касаційним судом, оскільки положеннями пункту 7.2 укладеного сторонами договору

від 23 серпня 2013 року та правилами банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», з якими погодилась позивач, визначено порядок зміни тарифного плану за кредитним договором, який, згідно встановлених апеляційним судом обставин, дотриманий банком при зміні тарифного плану за договором від 23 серпня 2013 року.

Посилання позивача про те, що збільшення процентної ставки призвело до порушення її прав, які гарантовані Законом України «Про захист прав споживачів», є безпідставними, оскільки апеляційний суд встановив відсутність факту збільшення процентної ставки при зміні тарифного плану за договором від 23 серпня 2013 року та дійшов правильного висновку про відсутність порушення прав ОСОБА_1 як споживача.

Доводи заявника про відсутність її волевиявлення на укладення оспорюваних договорів № 002-15530-230813 та № 009-15516-231213 і введення її в оману відповідачем були предметом апеляційного перегляду у цій справі, обґрунтовано спростовані апеляційним судом та не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції

про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до

уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити

в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України»

від 18 липня 2006 року).

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів попередніх інстанцій по суті вирішення спору та не дають підстав вважати, що судами неправильно застосовано норми матеріального права та допущено порушення норм процесуального права, які б могли бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанцій в частині, залишеній без змін апеляційним судом та постанови апеляційного суду, оскільки суди, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для її вирішення, ухвалили судові рішення із правильним застосуванням норм матеріального права та без порушення процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржених судових рішень без змін.

Щодо розподілу судових витрат

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 400, 401, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 липня 2018 року в незміненій апеляційним судом частині та постанову Одеського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович Є. В. Синельников С. Ф. Хопта