Справа № 159/1839/19
Провадження № 2/159/767/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл.

в складі: головуючого - судді Логвинюк І.М.,

при секретарі судового засідання Щесюк Н.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської обл. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач за посередництвом свого представника - адвоката - 04.04.19 р. звернулась до суду із вказаною вище позовною заявою, просить стягнути з відповідача на її користь 127 193 грн, 55 коп. страхового відшкодування, судові витрати у справі. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що о 17 год. 18.09.17 р. ОСОБА_2 (далі - водій, ОСОБА_2 ), керуючи автомобілем марки «Ауді А6», р. н. з. НОМЕР_1 ( далі автомобіль), рухався по вул. Фестивальній у м. Ковелі Волинської області, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого скоїв наїзд на велосипедиста - ОСОБА_3 , який рухався попереду у попутному напрямку. При цьому останній отримав тілесні ушкодження і ІНФОРМАЦІЯ_1 р. помер. За постановою від 31.01.18 р. про закриття кримінальної справи, слідчим Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області Сергієнком Є.Ю. кримінальне провадження, що внесене до ЄРДР за № 120 180301 .09.17 р. за ч. 2 ст. 286 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Покликаючись на ч. ч. 1, 5 ст. 1 187 ЦК України, зазначає, що у зв`язку з тим, що цивільно - правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована за полісом № АК/2786166 від 22.03.17 р. (далі - поліс) у ПАТ «Українська пожежно - страхова компанія», вона звернулась до відповідача з повідомленням про ДТП, із заявою про виплату страхового відшкодування в сумі 127 193 грн, 55 коп., понесених на лікування ОСОБА_3 витрат. Листом № 408/18 від 05.02.19 р. відповідач відмовив у виплаті такого відшкодування з тих мотивів, що водій не є особою, відповідальність якої застрахована за полісом, так як не був правомірним користувачем автомобіля. Таку відмову вважає незаконною, безпідставною з огляду на таке. Покликаючись на ст. ст. 6, 22, п. 23.1 ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зазначає, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 після ДТП знаходився на лікуванні з 18.09.17 р. по 04.07.18 р. у важкому стані, витрати на лікування останнього в розмірі 127 193 грн, 55 коп. понесла вона як його дружина. Тому вона має право на відшкодування таких витрат. Покликаючись на ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зазначає, що відповідачем відмовлено у здійсненні страхового відшкодування, незважаючи на те, що ОСОБА_2 є безпосереднім страхувальником за полісом, автомобіль є забезпеченим транспортним засобом (далі - т/з) за полісом, ДТП, внаслідок якої настала цивільно - правова відповідальність ОСОБА_2 як водія, сталась за участю забезпеченого т/з; відповідно до п. 2.1 ст. 2 Правил дорожнього руху, водій мав при собі відповідні документи та мав право керування цим автомобілем; відсутні будь - які докази притягнення водія до відповідальності за неправомірну експлуатацію/використання цього автомобіля. Відмова відповідача є надуманою. Просить позов задовольнити.

За ухвалою суду від 08.04.19 р. справу було прийнято до провадження у спрощеному позовному провадженні.

Копію вказаної вище ухвали суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачем було отримано під розпис 16.04.19 р..

14.05.19 р. відповідачем було надіслано до суду відзив - за підписом його представника - на позовну заяву, що надійшов до суду 17.05.19 р.. Останній зазначив, що вважає позовні вимоги незаконними, необгрунтованими. Між ПрАТ «УПСК та ОСОБА_2 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/ 2786166. В період дії цього полісу, а саме: 18.09.17 р. сталась ДТП за участю забезпеченого т/з під керуванням ОСОБА_2 та велосипедиста ОСОБА_3 .. Внаслідок ДТП останній отримав тілесні ушкодження, в результаті яких помер ІНФОРМАЦІЯ_1 31.01.18 р. постановою Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області закрито кримінальне провадження щодо ОСОБА_2 12.09.18 р. з повідомленням про це ДТП звернувся представник позивача - ОСОБА_4 . із заявою на виплату страхового відшкодування і підтвердженням виплат на лікування. Листом № 408/18 від 05.02.19 р. відповідачем було повідомлено представника позивача про те, що вказана подія не є страховим випадком, немає підстав для виплати страхового відшкодування. Покликаючись на ст. 6, п. п. 1.4, 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зазначає, що т/з з іноземною реєстрацією можуть бути ввезені громадянами України у режимах: тимчасового ввезення, транзиту. Покликаючись на ч. 4 ст. 380 МК України, зазначає, що як вбачається з листа Волинської митниці ДФС вх. № 125/18 від 04.03.19 р. про надання інформації, за наявними даними ввезення на митну територію України т/з особистого користування AUDI А6, VIN код № НОМЕР_4 , р. № НОМЕР_1 здійснено 27.02.17 р. гр. Республіки Бєларусь ОСОБА_6 через ПП «Доманове - Мокрини»» Волинської митниці ДФС у митному режимі «Тимчасове ввезення до 1 року» і вивезено 13.02.18 р. нею ж через цей же ПП. Володіння забезпеченим т/з ОСОБА_2 під час ДТП є грубим порушенням законодавства і свідчить про неправомірність володіння автомобілем останнім під час ДТП, внаслідок якої майну позивача завдана шкода. Покликаючись на положення п. п. 1.4, 1.7 ст. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 301 МК України, вважає, що їх взаємозв`язок свідчить про те, що водій ОСОБА_2 на час ДТП не був законним володільцем та правомірним користувачем цього автомобіля, у зв`язку з чим не є особою, відповідальність якої застрахована за полісом. Тому вважає, що у відповідача не настав обов`язок по виплаті страхового відшкодування за полісом. Просить у задоволенні позову відмовити.

Копію відзиву на позовну заяву позивач отримала під розпис 17.05.19 р..

27.06.19 р. представник позивача - адвокат подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву (надійшла до суду 04.07.19 р.). Зазначено, що відповідач не заперечує того, що 18.09.17 р. сталась ДТП за участю автомобіля під керуванням ОСОБА_2 , який здійснив наїзд на ОСОБА_3 і останній внаслідок цього отримав тілесні ушкодження та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; що між відповідачем та ОСОБА_2 було укладено вказаний вище поліс, за яким забезпечено названий позивачем автомобіль. З твердженням відповідача про те, що ОСОБА_2 неправомірно заволодів автомобілем і ця ДТП не є страховим випадком, не погоджується. Покликаючись на п. п. 1.4 ч. 1, п. п. 1.5, 1.7 ст. 1, ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ч. 3 ст. 397 ЦК України, ч. 4 ст. 380 МК України, зазначає, що забезпеченим т/з є саме вказаний позивачем автомобіль, а страхувальником та особою, відповідальність якої застрахована за цим полісом, є саме ОСОБА_2 Водієм забезпеченого т/з на момент ДТП був саме ОСОБА_2 , який є безпосереднім страхувальником за полісом. Позиція відповідача у тій її частині, що страхувальник не є особою, цивільно - правова відповідальність якої застрахована ним за цим полісом, не ґрунтується на законі. Відповідачем не надано доказів перебування водія за кермом автомобіля на час скоєння ДТП без законних на те підстав і це не випливає із змісту постанови про закриття кримінального провадження від 31.01.18 р.; притягнення останнього до відповідальності за порушення МК України. Відповідач, укладаючи поліс з особою, яка є відмінною від особи, яка ввезла автомобіль на територію України, повинен був усвідомлювати ризики цивільно - правових наслідків, що можуть настати. Покликаючись на ст. 204 ЦК України, зазначає, що правочин є правомірним, дійсним.

Копію відповіді на відзив на позовну заяву відповідач отримав під розпис 01.07.19 р..

За станом на 02.09.19 р. заперечень відповідача (його представника) щодо відповіді на відзив відповідно до ст. 180 ЦПК України, до суду не надійшло.

У судове засідання позивач та її представник - адвокат не з`явились, хоча, кожен зокрема, належно повідомлені. Про причини неявки суду не повідомили. Попередньо представником позивача - адвокатом подано до суду клопотання про розгляд справи у його та його довірительки відсутності. Просить позов задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримав у повному обсязі та надав суду пояснення, аналогічні доводами позовної заяви та відповіді на відзив на позову заяву. Просить позов задовольнити, справу надалі розглядати у його відсутності без подальшого забезпечення його участі у розгляді справи в режимі відеоконференції.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча відповідач належно повідомлений. Про причини неявки свого представника суду не повідомив. Попередньо представником відповідача подано до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності.

На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності осіб - учасників справи.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Із копії паспорта позивача серії НОМЕР_5 , слідує, що вона є 16.08.49 р. н., 03.01.74 р. уклала шлюб з ОСОБА_3 , 51 р. н..

З копії свідоцтва про одруження повторного серії НОМЕР_6 , виданого 02.09.99 р. Любомльським РВ РАГСу Волинської області, слідує, що 03.01.74 р. було укладено шлюб між гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та після укладення шлюбу дружині було присвоєно прізвище « ОСОБА_3 ».

Та обставина, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Ратному Волинської області, стверджується копією свідоцтва про смерть.

Як слідує з копії постанови слідчого Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області від 31.01.18 р. про закриття кримінального провадження № 120 170 301 100 021 06, що внесене до ЄРДР 19.09.17 р. за ч. 2 ст. 286 КК України, кримінальне провадження за фактом ДТП було закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення. В ході досудового розслідування встановлено, що о 17 год. 18.09.17 р. на вул. Фестивальній у м. Ковелі Волинської області водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Ауді А6», д. н. з. НОМЕР_1 , скоїв наїзд на потерпілого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження.

Вказана вище постанова слідчого не оскаржена.

Як слідує з копії висновку експерта № 334 від 31.10.17 р. проведеної СМЕ потерпілого, останній був травмований під час вказаної вище ДТП та отримав тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

Відповідно до копії повідомлення про ДТП від 12.09.18 р., представник позивача - адвокат повідомив відповідача про ДТП та її обставини, за яких о 17 год. 18.09.17 р. по вул. Фестивальній у м. Ковелі Волинської області водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Ауді А6», д. н. з. НОМЕР_1 , скоїв наїзд на потерпілого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті чого останній помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Вказав у повідомленні про поліс щодо вказаного вище транспортного засобу як забезпеченого - АК 2786166, що чинний до 18.09.17 р.. Надав ряд необхідних та достатніх для вирішення питання виплати страхового відшкодування позивачеві документів.

Відповідно до копії заяви представника позивача - адвоката про виплату страхового відшкодування відповідачем позивачеві внаслідок вказаної вище ДТП в сумі 127 193 грн, 35 коп., така подана 12.09.18 р. з наданням ряду необхідних та достатніх для вирішення питання виплати страхового відшкодування позивачеві документів.

Однак листом відповідача від 05.02.19 р. № 408/18, адресованим представникові позивача - адвокатові, відмовлено у задоволенні заяви на виплату страхового відшкодування від 12.09.18 р., з огляду на те, що подія ДТП не є страховим випадком, так як водій автомобіля ОСОБА_2 на момент ДТП неправомірно володів забезпеченим т/з - учасником ДТП.

Аналізуючи вказану вище відмову відповідача, суд враховує, що, як зазначено у ст. 26 Закону України «Про страхування» підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є:

1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України;

2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку;

3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку;

4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні;

5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;

6) інші випадки, передбачені законом.

Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обгрунтуванням причин відмови.

Суд схиляється до того, що доводи позивача та його представників про те, що така відмова відповідача у задоволенні заяви про виплату страхового відшкодування не ґрунтується на законі.

За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України, ухвала про закриття кримінального провадження, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої постановлена ухвала, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже вказаною вище постановою слідчого у кримінальному провадженні встановлено факт спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_3 саме під час ДТП та саме ОСОБА_2 як водієм вказаного вище забезпеченого транспортного засобу.

Цивільно - правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована відповідачем, що підтверджується копією полісу № АК/ 2786166 обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22.03.17 р.. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, визначена в розмірі 200 000 грн, франшиза - 1 000 грн.

Як вбачається з копій: листа Волинської митниці ДФС «Про надання інформації», адресованого відповідачеві, дійсно, за базами даних факт ввезення на митну територію України вказаного вище т/з здійснено 27.02.17 р. громадянкою РБ ОСОБА_6 та вивезено 13.02.18 р. громадянкою РБ ОСОБА_9 ..

Однак суд відкидає як не доведені належним чином доводи представника відповідача, що наведені у відзиві на позовну заяву, про те, що вказана вище ДТП як подія не є страховим випадком з огляду на те, що ввезення та вивезення вказаного вище т/з на митну територію України було здійснено громадянами Республіки Бєларусь, а володіння цим забезпеченим т/з на момент ДТП саме ОСОБА_2 - є неправомірним, а тому останній не є особою, відповідальність якої застрахована за вказаним вище полісом.

Суд враховує, що доказів того, що власником вказаного вище автомобіля ОСОБА_2 не значиться документально, однак, враховуючи дані справи, безперечно, на момент ДТП володів ним на законній (іншій) підставі, передбаченій законом чи договором (речове право). До таких законних володільців належить особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених п. 2.1 ПДР України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). Володіння забезпеченим ТЗ вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Так, згідно із пунктом 2.2 ст. 2 ПДР власник транспортного засобу може передавати керування транспортним засобом іншій особі, яка має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Поліс за своєю правовою природою є договором, що був чинним на момент ДТП та доказів протилежного суду не надано.

Тому суд вважає, що доказів неправомірності користування ОСОБА_2 вказаним вище т/з відповідачем та його представником суду не надано.

За змістом ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1 187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема, з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності) і забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, врегульовує Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За змістом ст. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо - транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Вказана вище ДТП є саме страховим випадком.

Як зазначено у ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

У полісі № АК/ 2786166 обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22.03.17 р. страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, визначена в розмірі 200 000 грн.

За змістом ст. ст. 22, 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, є, серед іншого, шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого.

Та обставина, що в період з 18.09.17 р. по 11.10.17 р. - за даними листа Ковельського МТМО від 07.08.18 р. про період лікування та лікарські призначення щодо потерпілого ОСОБА_3 , та у подальшому мало місце лікування ОСОБА_3 як потерпілого у вказаній вище ДТП, стверджується копіями: епікрізу виписного відділення анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії Ковельського МТМО за медкартою стаціонарного хворого № 9 740; епікрізу виписного неврологічного відділення ЦРЛ Ковельського МТМО за медкартою стаціонарного хворого № 9 740; епікрізу виписного (Хоспіс) від 20.02.18 р.; епікрізу виписного за медкартою стаціонарного хворого № 2 931; листків лікарських призначень - Ковельської ЦРЛ за медкартою стаціонарного хворого № 9 740, Ратнівської ЦРЛ; епікрізів виписних за медкартою пацієнта № 391 ТОВ МЦ «Реавіта», листків спостережень від 18.09.17 р., 19.09.17 р., 21.09.17 р., 23.09.17 р., 25.09.17 р., 30.09.17 р., 02.10.17 р., 04.10.17 р., 08.10.17 р., лікарських призначень за медкартою пацієнта № 391 ТОВ МЦ «Реавіта», виписки з медкарти на ім`я ОСОБА_3 від 13.04.18 р., даних УЗД - дослідження від 19.10.17 р., 07.12.17 р., даних дослідження за МСКТ головного мозку від 18.09.17 р., 14.12.17 р., 11.05.18 р., даних дослідження вен від 17.10.17 р., 01.11.17 р., 28.11.17 р., консультацій логопеда - афазіолога від 09.11.17 р., консультацій кардіолога від 18.10.17 р. у ТОВ МЦ «Реавіта»; договору про надання медпослуг від 16.10.17 р., укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ МЦ «Реавіта», акта про надання останнім медпослуг від 10.12.17 р., а також копіями таких документі як:

- 2 квитанції про сплату за медпослуги на суми: 48 580 грн, 48 750 грн від 10 та 11 грудня 2017 р., відповідно, а всього на суму 48 750 грн.,

-фіскальні чеки на придбання у аптеках медпрепаратів: від 03.10.17 р. на суму 239 грн, 60 коп., від 10.10.17 р. на суму 157 грн, 90 коп., від 11.10.17 р. на суму 167 грн, 90 коп., 130 грн. (на одному аркуші), від 16.06.18 р. на суму 54 грн, 40 коп., від 07.04.18 р. на суму 58 грн, 75 коп. (на одному аркуші), від 25.06.18 р. на суму 548 грн, 70 коп., від 02.07.18 р. на суму 280 грн, 99 коп., на суму 58 грн, 37 коп. (на одному аркуші), на суму 390 грн, 86 коп. (на одному аркуші), від 23.10.17 р. на суму 22 грн, 30 коп. (на одному аркуші), від 01.11.17 р. на суму 22 грн, 30 коп. (на одному аркуші), від 26.09.17 р. на суму 264 грн, 72 коп., від 25.09.17 р. на суму 139 грн, 65 коп., від 07.10.17 р. на суму 78 грн, 17 коп., від 09.10.17 р. на суму 50 грн, 86 коп., на суму 148 грн, 10 коп., від 11.10.17 р. на суму 23 грн (на одному аркуші), від 26.10.17 р. на суму 244 грн, 48 коп., на суму 469 грн, 43 коп., на суму 440 грн, 39 коп. (на одному аркуші), на суму 402 грн, 45 коп. (на одному аркуші), від 26.10.17 р. на суму 665 грн, 70 коп. (на одному аркуші), від 19.09.17 р. на суму 194 грн, 11 коп., від 28.09.17 р. на суму 274 грн, 32 коп., від 06.10.17 р. на суму 243 грн, 35 коп., на суму 397 грн, 75 коп., від 08.10.17 р. на суму 279 грн, 55 коп. (на одному аркуші), від 19.09.17 р. на суму 50 грн, 84 коп., від 22.09.17 р. на суму 50 грн, 84 коп., від 23.09.17 р. на суму 317 грн, 84 коп., від 26.09.17 р. на суму 179 грн, 36 коп. (на одному аркуші), на суму 42 грн. 85 коп., від 21.09.17 р. на суму 50 грн, 84 коп., від 22.09.17 р. на суму 23 грн, 30 коп., від 25.09.17 р. на суму 17 грн, 45 коп., від 11.10.17 р. на суму 58 грн, 78 коп., на суму 355 грн, 87 коп. (на одному аркуші), а всього на суму 8 614 грн, 90 коп.;

-квитанцій про оплату ФОП ОСОБА_12 УЗД вен потерпілого від 17.10.17 р., 01.11.17 р., 28.11.17 р. в розмірі по 150 грн. кожна, а всього на загальну суму 450 грн. (на одному аркуші).

-Загальна сума підтверджених позивачем та її представниками - адвокатами документально витрат на лікування потерпілого, що понесені позивачем та підлягають стягненню з відповідача, судом визначена в розмірі 106 394 грн, 90 коп, так як частина копій документів, що надана суду, виявилась дуже низької якості, що не надає суду можливості перевірити обставину, на яку покликається позивач.

Тому суд вважає, що позивачем доведено, що на лікування потерпілого від ДТП - свого чоловіка - ОСОБА_3 нею було у вказаний вище період з дати ДТП по смерть потерпілого витрачено коштів на його лікування на загальну суму 106 394 грн, 90 коп., що і підлягає стягненню з відповідача.

Тому позов слід задовольнити частково.

Судові витрати позивача в сумі 7 200 грн як витрати на правову допомогу слід покласти на відповідача у повному обсязі.

Судовий збір, від сплати якого позивач звільнена за законом, слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 80 - 82, 89, 141, 209, 223, 263 - 265, п. 9 ст. 1 розд. ХIII «Прикінцеві положення» ЦПК України, ст. ст. 11, 15, 16, ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1 187 ЦК України, ст. ст. 1, 9, 22, 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 26 Закону України "Про страхування" суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» на користь ОСОБА_1 106 394 (сто шість тисяч триста дев"яносто чотири) грн, 90 коп. страхового відшкодування та 7 200 (сім тисяч двісті) грн судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу, а всього 113 594 (сто тринадцять тисяч п"ятсот дев"яносто чотири) грн, 90 коп..

В решті позову - відмовити.

Стягнути із приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» на доход держави 1 063 (одну тисячу шістдесят три) грн, 90 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і. н. НОМЕР_7 , прож. за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача - адвокат Мелех Дмитро Орестович, паспорт серії НОМЕР_8 , адреса: 79005, м. Львів, просп. Шевченка, 7, офіс 15.

Представник позивача - ОСОБА_10 , паспорт серії НОМЕР_9 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач - приватне акціонерне товариство «Українська пожежно - страхова компанія», юридична адреса: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 40, код ЄДРПОУ 2060281.

Представник відповідача - ОСОБА_11 , паспорт серії НОМЕР_10 , адреса місця праці: АДРЕСА_4

Головуючий:І. М. Логвинюк

Повний текст рішення суду виготовлено 10.09.19 р..