Дата документу 11.09.2019 Справа № 320/7339/17
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 3207339/17Головуючий у 1-й інстанції Редько О.В. Повний текст рішення складено 28.02.2019 року.
Пр. № 22-ц/807/1763/19Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Подліянової Г.С., Кочеткової І.В.

за участі секретаря Бєлової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про неналежне виконання умов вчиненого договору та зобов`язання здійснити дії з виконання договірних вимог

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищезазначеною позовною заявою (а.с. 1-4), в якій просила визнати виконання умов договору про надання послуг від 27.05.2017 року, укладеного між ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 неналежним з вини виконавця та зобов`язати ОСОБА_3 здійснити дії з виконання умов договору від 27.05.2017 року шляхом обміну ПВХ - конструкції, яка не відповідає вимогам замовлення, на належну замовленню ПВХ - конструкцію в повній комплектності.

В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що 27.05.2017 року між нею та відповідачем - фізичною особою - підприємцем Бабковою І.П. було вчинено договір про надання послуг. Згідно договору відповідач зобов`язалась організувати дії з виготовлення та передачі у власність позивача двох ПВХ - конструкцій, а позивач, в свою чергу зобов`язалась оплатити замовлення за розцінками виконавця. Оскільки відповідач здійснює рекламну діяльність в місті, позивач узгодила ПВХ - конструкції, за описаннями та кресленнями з представником відповідача. На одному з креслень були уточнені конфігурації конструкції. Позивач 27.05.2017 року для прийняття пропозиції відповідача оформила споживчий кредит на суму 6900,00 грн., після чого вона зустрілась особисто з ОСОБА_3 та підписала всі необхідні документи. Але надані документи для підпису позивач не мала змоги прочитати, оскільки має інвалідність по зору. Замовлені ПВХ - конструкції були доставлені 10.06.2017 року без попередження, одна з конструкцій позивача задовольнила, однак, другу конструкцію вона відмовилась приймати, оскільки вона була непогоджена. Незважаючи на це, конструкція була вмонтована у вибиту пройму вікна. В день доставки замовлення, позивач не підписувала акту прийому - передачі конструкцій, оскільки не погодилась з таким виконанням договору, а тому не отримувала його другого примірника. Тому позивач вважала, що були вчинені грубі порушення правил вчинення договірних відносин.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Редько О.В. (а.с.12).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 18) провадження у цій справі відкрито.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 лютого 2019 року (а.с. 114-118) у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційні скарзі (а.с. 122-126) просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог позивача у цій справі.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Маловічко С.В. (а.с. 129).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.с. 133), справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 135).

Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 05 червня 2019 року, не відбувся та був відкладений (а.с. 155) через відсутність в апеляційного суду даних про належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду цієї справи (а.с. 144-145), а також в порядку задоволення клопотання представника позивача про його відкладення (а.с. 153-154).

Ухвалою апеляційного суду (а.с. 160) призначено розгляд цієї справи в режимі відеоконференції в порядку задоволення клопотання сторони позивача.

В автоматизованому порядку у цій справі суддею Поляковим О.З. замінено суддю Кочеткову І.В. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (а.с. 177-178).

Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 04 липня 2019 року, не відбувся та був відкладений (а.с.186-187) в порядку задоволення клопотання відповідача про його відкладення через несвоєчасне отримання останньою інформації про дату, час і місце розгляду цієї справи та перебування її у цей день за межами м. Запоріжжя (а.с. 184-185), з урахуванням навантаження судді-доповідача та колегії суддів, а також відпустки судді-доповідача у період з 30.07.2019 року по 30.08.2019 року включно (а.с. 198-199).

В автоматизованому порядку у цій справі суддями Подліяновою Г.С. та Кочетковою І.В. замінено суддів Полякова О.З. та Маловічко С.В. у зв`язку із тривалими відпусткою та хворобою останніх (а.с. 203-204).

Відповідач не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

Заслухавши у судовому засіданні 11 вересня 2019 року доповідь судді-доповідача, пояснення учасників цієї справи, зокрема: в режимі відеоконференції позивача ОСОБА_1 та представника останньої - адвоката Стукалова А.В. (а.с.11) і відповідача ОСОБА_3 , які у тому числі на запитання апеляційного суду будь-яких клопотань, у тому числі щодо почеркознавчої експертизи, не мали, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача у цій справі, керувався ст. ст. 9, 12, 13, 43, 81, 89, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України та виходив із того необґрунтованості та недоведеності позовних вимог позивача у цій справі.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції - таким, що ухвалено з додержанням вимог закону, є обґрунтованим та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі відповідає.

Так, судом першої інстанції правильно було встановлено, що 27.05.2017 року між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 було укладено договір про надання послуг, а саме - виготовлення та встановлення ПВХ - констуркцій. Вартість замовлення складає 6900,00 грн. В якості завдатку було сплачено 6000,00 грн. Заборгованість на момент передачі вікон у власність - 900,00 грн. (а.с.7).

Відповідно до комерційної пропозиції (додаток до договору) будо узгоджено дві ПВХ - конструкції, а саме два вікна. Одне вікно було узгоджене конструкції «Панорама» без перебірок, інше вікно з перебірками (а.с. 88).

Відповідно до довідки з місця проживання від 28.09.2017 року ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з сином ОСОБА_6 (а.с. 8).

Згідно із довідкою про умови кредитування А-Банку та сукупну вартість споживчого кредиту, вартість ПВХ - констуркцій становить 6900,00 грн. Зазначена сума коштів була надана ОСОБА_1 на придбання вказаних конструкцій на умовах кредиту (а.с. 9).

ОСОБА_1 підписала акт прийому - передачі конструкції по договору від 27.05.2017 року, за змістом якого претензій до виконавця вона не мала (а.с. 89).

Відповідно до листа від 23.08.2017 року Виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області повідомляє, що відсутні підстави вважати, що фізична особа - підприємець ОСОБА_3 порушила права яка споживача ОСОБА_1 (а.с. 10).

Відповідно до ст. 633 ч. 1 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Крім того, ст. 865 ЦК України закріплено поняття договору побутового підряду. Відповідно до ч. 1 ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Таким чином, укладений договір між позивачем та відповідачем про надання послуг слід вважати аналогічним до договору побутового підряду.

Правовими приписами ст. 872 ЦК України встановлені права замовника у разі істотного порушення підрядником договору побутового підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 872 ЦК України, якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором: виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості; розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 872 ІК України у разі виявлення інших відступів від умов договору або інших недоліків у роботі замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного усунення цих недоліків у розумний строк або відшкодування його витрат на усунення недоліків чи відповідного зменшення плати.

Крім того, відповідно до п. 3 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати:

- безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк;

- відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги);

- безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи;

- відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи;

- реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Крім того, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання також мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимоги, що звичайно ставляться.

Судом першої інстанції було правильно встановлено із наявних у цій справі доказів сторін в їх сукупності, у тому числі показів свідків, що перед укладенням договору про виконання послуг, було обговорено всі питання щодо ПВХ - конструкцій, а саме: були зроблені креслення вікон, які були узгоджені сторонами. Відповідачем було роз`яснено позивачу, що вартість ПВХ - конструкції «Панорама» з перебірками дорожче на 250,00 грн., ніж без перебірок.

Таким чином, судом першої інстанції було правильно встановлено факт обізнаності позивача про особливості конструкцій вікон, їх різницю у вартості (вікно з перебірками та вікно без перебірок).

Посилання позивача на інвалідність по зору в момент укладення договору суд першої інстанції правильно вважав такими, що не знайшли свого підтвердження у суді першої інстанції. Оскільки, позивачем не було надано суду першої інстанції відповідних доказів щодо стану здоров`я, які б унеможливлювали ознайомлення з кресленнями вікон та змістом договору про надання послуг.

Більше того, судом першої інстанції було правильно встановлено, що відповідачем були виконані вчасно та якісно послуги з виготовлення та встановлення ПВХ - конструкцій, які були раніше оговорені сторонами.

Акт прийму - передачі вікон не підписувався разом з договором 27.05.2017 року, а був підписаний лише після того, як вікна були доставлені та позивач бачила, не заперечуючи, що це саме ті конструкції, які вона замовляла.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

При вищевикладених обставинах, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позов позивача у цій справі не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 . є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію позивача у цій справі, викладену в її позові, яку вона та її представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Суд першої інстанції на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи: заслуховував пояснення сторін, досліджував докази сторін, допитував свідків тощо.

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України.

За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ж одні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; с уд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування позивача ОСОБА_1 , передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Позивач та її представник не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування позову позивача у цій справі.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги сторони позивача.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема позивачем та її представником апеляційному суду не надані.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.

В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Встановлено, що оскаржуємим рішенням суд першої інстанції не вирішував у цій справі питання про розподіл понесених судових витрат між сторонами, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, а тому останнє також в апеляційному порядку не переглядалось. Однак, воно може бути вирішено судом першої інстанції у подальшому за власною ініціативою або за заявою учасників цієї справи в порядку, передбаченому ст. 270 ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачу у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, остання не має права на компенсацію за рахунок відповідача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Також встановлено, що позивач ОСОБА_1 в силу вимог закону була звільнена від сплати судового збору при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду у цій справі.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-368, 372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 лютого 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 13.09.2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Подліянова Г.С.Кочеткова І.В.