Постанова

Іменем України

30 січня 2019 року

м. Київ

справа № 161/14983/17

провадження № 61-47696св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач -ОСОБА_3,

представник позивача - ОСОБА_4,

відповідачі: Державна казначейська служба України, головне управління Національної поліції у Волинській області, прокуратура Волинської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3, в особі представника ОСОБА_4, на ухвалу Волинського апеляційного суду, у складі судді Киці С. І., від 26 жовтня 2018 року.

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до Державної казначейської служби України, головного управління Національної поліції у Волинській області, прокуратури Волинської області про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, спричиненої діями органу досудового розслідування.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області, у складі судді Подзірова А. О., від 10 липня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу.

Короткий зміст рішень суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 27 вересня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 липня 2018 року залишено без руху у зв'язку з несплатою судового збору в розмірі 3 000 грн.

Оскарженою ухвалою Волинського апеляційного суду від 26 жовтня 2018 року апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 липня 2018 року визнано неподаною і повернути особі, яка її подала.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ні позивачем ОСОБА_5, ні її представником ОСОБА_4 не було виконано у встановлений строк вимоги ухвали Апеляційного суду Волинської області від 27 вересня 2018 року щодо сплати судового збору, а тому апеляційна скарга підлягає визнанню неподаною та її необхідно повернути особі, яка її подала.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі ОСОБА_3, в особі представника ОСОБА_4, просить скасувати ухвалу Волинського апеляційного суду від 26 жовтня 2018 року і передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції безпідставно повернуто апеляційну скаргу представника заявника, оскільки останнім ухвалу апеляційного суду від 27 вересня 2018 року про залишення апеляційної скарги без руху у зв'язку із несплатою судового збору отримано 09 жовтня 2018 року, судовий збір сплачено 19 жовтня 2018 року, квитанцію про оплату судового збору було направлено до апеляційного суду 19 жовтня 2018 року, тобто у встановлений ухвалою апеляційного суду від 27 вересня 2018 року термін (10 днів). Таким чином апеляційним судом порушено положення частини третьої статті 185 ЦПК України.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 07 грудня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 січня 2019 року справу за позовом ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України, головного управління Національної поліції у Волинській області, прокуратури Волинської області про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, спричиненої діями органу досудового розслідування призначено до судового розгляду.

Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу

У поданому відзиві на касаційну скаргу заступник прокурора Волинської області посилається на те, що копію ухвали Апеляційного суду Волинської області від 27 вересня 2018 року було отримано представником позивача 03 жовтня 2018 року, а позивачем 09 жовтня 2018 року. Оскільки у наданий судом строк ні позивач, ні представник позивача недолік апеляційної скарги не усунули, апеляційний суд обґрунтовано визнав апеляційну скаргу неподаною та повернув її заявнику.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що увересні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до Державної казначейської служби України, головного управління Національної поліції у Волинській області, прокуратури Волинської області про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, спричиненої діями органу досудового розслідування.

Не погоджуючись із рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 липня 2018 року про відмову у позові, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 27 вересня 2018 року апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 липня 2018 року залишено без руху у зв'язку з несплатою судового збору в розмірі 3 000 грн.

Для виправлення вказаного в ухвалі апеляційного суду від 27 вересня 2018 року недоліку апеляційним судом було надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

27 вересня 2018 року копія ухвали була направлена позивачу та її представнику за зазначеними в апеляційній скарзі адресами і отримана останніми 03 жовтня 2018 року та 09 жовтня 2018 року відповідно, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень (а. с. 193, 195).

Оскарженою ухвалою Волинського апеляційного суду від 26 жовтня 2018 року апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 липня 2018 року визнано неподаною і повернуто особі, яка її подала.

Повертаючи апеляційну скаргу, апеляційний суд, керуючись частиною третьою статті 185, частиною другою статті 357 ЦПК України, виходив із того, що у наданий судом строк ні позивач ОСОБА_5, ні її представник ОСОБА_4 зазначений в ухвалі апеляційного суду від 27 вересня 2018 року недолік апеляційної скарги не усунули за наявності достатнього для цього часу і всіх необхідних реквізитів, у зв'язку з чим апеляційну скаргу визнано неподаною і повернуто заявнику.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає.

У пункті 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Позивач звернувся до суду із вимогами до Державної казначейської служби України, головного управління Національної поліції у Волинській області, прокуратури Волинської області про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, спричиненої діями органу досудового розслідування.

Захист своїх прав заявник здійснює у суді першої інстанції (при пред'явленні позову), а також на наступних стадіях цивільного процесу, а саме при апеляційному перегляді. Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завданням якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права.

Залишаючи без руху та в подальшому повертаючи апеляційну скаргу заявника, апеляційний суд зазначені положення Закону України «Про судовий збір» не врахував та дійшов передчасного висновку про повернення апеляційної скарги з підстав несплати судового збору, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору у цій категорії справ.

Частиною третьою статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали чи постанови, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

З урахуванням наведеного, оскаржена ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 400, 402, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, в особі представника ОСОБА_4, задовольнити.

Ухвалу Волинського апеляційного суду від 26 жовтня 2018 року скасувати, а справу передати для розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді О. В. Білоконь
Є. В. Синельников
С. Ф. Хопта
Ю. В. Черняк