Провадження № 2/161/3100/19
У Х В А Л А

08 серпня 2019 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Камінського Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову. Просить суд вжити заходів забезпечення позову зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 03 лютого 2017 року приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А. і зареєстрованим в реєстрі за № 1387 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості, що виникла за кредитним договором № 0201/1007/88-504 від 17 жовтня 2007 року, за період з 01 липня 2014 року по 23 грудня 2016 року, а саме заборгованість за кредитом на загальну суму 10 990,83 долара США, що оскаржується в судовому порядку та за яким приватним виконавцем ВО Волинської області Пирогою С.С. відкрито виконавче провадження № 59454328 з підстав, викладених в заяві.

Відповідно до ч. 1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Судом при розгляді заяви встановлено, що заявником в порушення вимог п. 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України в заяві про забезпечення позову хоч і зазначений захід забезпечення позову, який належить застосувати, однак, взагалі відсутнє обґрунтування його необхідності. Оскільки взагалі відсутня мотивація обрання саме такого заходу забезпечення позову.

Також судом при розгляді заяви встановлено, що заявник зазначає про неможливість повернення стягнутих коштів та нерухомого майна у випадку невжиття судом заходів забезпечення позову. Однак, дане твердження заявника є надуманим, його особистим судженням та таким, що не відповідає дійсності.

Оскільки положеннями статті 149 ЦПК України чітко розмежовано неможливість виконання рішення суду та істотне утруднення виконання рішення суду.

Крім того, суд звертає увагу, що положеннями Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлено заборону на примусове стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті.

Таким чином, обставини, у зв`язку з якими необхідно забезпечити позов, та які заявником зазначені в заяві про забезпеченні позову не відповідають положенням чинного законодавства та є особистими судженнями заявника. Крім того, заявником взагалі не обґрунтувано необхідність застосування саме такого заходу забезпечення позову, як зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку. Оскільки заявником зазначено лише захід забезпечення позову.

А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149-154 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її заяви про забезпечення позову.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з моменту її підписання суддею. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: В.В. Ковтуненко