Житомирський апеляційний суд
Справа №279/6324/14-ц Головуючий у 1-й інст. Коваленко В.П.
Категорія 59 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №279/6324/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Коростенської центральної міської лікарні про відшкодування майнової та моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29 листопада 2018 року, яке ухвалене під головуванням судді Коваленко В.П. у м. Коростені,

в с т а н о в и в:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Коростенської міської лікарні в інтересах неповнолітньої доньки, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Враховуючи заяву про уточнення позовних вимог, просила стягнути майнову шкоду в сумі 8 104,77 грн., яка складається із витрат на ліки в сумі 4 679,89 грн. та проїзд - 3 424,88 грн., та у відшкодування моральної шкоди - 20 000 грн. (а.с. 2 т.1, а.с.1 т.2). Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 20 лютого 2013 року в Ушомирській гімназії під час уроку трудового навчання донька отримала травму голови, після чого стала себе погано почувати. 05 березня 2013 року лікарем-неврологом Коростенської центральної міської лікарні доньці був установлений діагноз - струс головного мозку та призначене лікування. При повторному прийомі 11 березня 2013 року первісний діагноз був підтверджений, а лікування продовжено. Проте 18 березня 2013 року лікар змінила діагноз. Для встановлення точного діагнозу вона зверталася до Житомирської обласної дитячої лікарні, де діагностовано залишкові явища. Вважає, що внаслідок невірно встановленого діагнозу в Коростенській центральній міській лікарні у доньки відбулося прогресування хвороби серця. Некваліфікованими діями лікаря-невролога ЦМЛ їй завдано майнової шкоди, яку вона понесла на купівлю ліків та проїзд до лікувальних закладів. Моральну шкоду обґрунтовує емоційними стражданнями, яких зазнала через стан здоров'я її дитини та позбавлення права на одержання належної медичної допомоги.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29 листопада 2018 року в задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Зазначає, що через лікарську помилку з 05 по 18 березня 2013 року дитині лікували струс головного мозку, якого вже не було. В цей період симптоми хвороби продовжувалися, а лікування не допомагало. Внаслідок помилкового лікування у доньки виникли додаткові захворювання (патології). Через неправильну діагностику та неякісне лікування з вини відповідача вона вимушена була звертатися до інших лікарів та нести невиправдані витрати на ліки та проїзд до інших медичних закладів. У підтвердження майнової шкоди надала всі докази.

Коростенська центральна міська лікарня подала відзив на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Зазначає, що із висновку судово-медичної експертизи №153 вбачається наявність у дівчинки вродженої аномалії з боку серця, яка не є патологією та у причино-наслідковому зв'язку із подіями 20 лютого 2013 року не знаходиться. Також висновком судово-медичної експертизи №439/16 встановлено, що лікарські препарати дитині були прописані у дозах, які відповідали її віку й до яких у неї не було протипоказань, а тому вони не могли негативно вплинути на стан здоров'я дитини. Отже, причинно-наслідкового зв'язку між призначеним лікуванням та станом здоров'я дитини немає. Експертною установою МОЗ України лікувальна тактика лікаря-невролога визнана правильною. Відсутність у діях протиправної поведінки виключає відшкодування майнової та моральної шкоди.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Висновком Коростенського МВ УМВС України від 10 квітня 2013 року встановлено, що 20 лютого 2013 року під час уроку трудового навчання в Ушомирській гімназії до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, підійшов її однокласник та вдарив її дерев'яною заготовкою по голові (а.с.13 т.1).

05 березня 2013 року лікар-невролог Коростенської центральної міської лікарні діагностував у дівчинки «ЗЧМТ, струс головного мозку» та призначив лікування (а.с.7 т.1), але 18 березня 2013 року лікар зняв в анамнезі діагноз «струс головного мозку» та встановив діагноз «ВСД по змішаному типу, цефалічний с-м (-)» (а.с.10 т.1).

Відповідно до частин першої та другої ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом частини першої ст.1195 ЦК України юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерплому, зокрема, придбання ліків тощо.

Отже, майнова шкода підлягає відшкодуванню у повному обсязі, особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (зі змісту частини першої ст.1167 ЦК України). Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (частина перша ст.1168 ЦК України).

Відтак, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина перша ст.81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина п'ята ст.81 ЦПК України).

Із висновку судово-медичної експертизи №153 убачається, що за медичною допомогою позивач звернулася (05 березня 2013 року) через два тижні після травми (20 лютого 2013 року) (а.с.111-116 т.1). Оскільки після травми до часу звернення до лікаря сплинуло два тижні, то на час звернення до лікаря говорити про струс головного мозку було неправомірно. Разом із тим, призначена лікарем-неврологом медикаментозна терапія була прописана у дозах, які відповідали віку дитини й до яких в неї не було протипоказань, що дозволило нормалізувати вегетативну діяльність нервової системи дівчинки.

Під час стаціонарного лікування з 04 по15 квітня 2013 року ОСОБА_2 вперше була обстежена інструментально. Тоді у неї виявили «аневрізму міжпередсердної перетинки та додаткову хорду лівого шлуночку». Виявлена патологія з боку серця мала місце у дитини з часу пологів (не виключено, що при ембріональному розвитку) та з подіями 20 лютого 2013 року в причинному зв'язку не знаходиться, а є вродженою патологією, на яку лікування, проведене з 05 березня 2013 року, не вплинуло.

Висновком судово-медичної експертизи №439/16 лікувальна тактика з метою визначення причин наявності у дитини цефалічного синдрому визнана правильною, оскільки головний біль міг бути проявом різних захворювань, у тому числі, вегето-судинної дистонії, яка у дівчинки була діагностована ще у 2012 році, тобто до подій, що мали місце у 2013 році. Лікар-невролог дав правильні рекомендації щодо визначення та контролю рівня артеріального тиску у дитини та лікування в умовах стаціонарного лікувального закладу для динамічного спостереження за станом дитини й проведення додаткових лабораторних та інструментальних досліджень. Одночасно із цим, уточнено, що індивідуальні структурні особливості серця, з якими ОСОБА_2 народилася, не відносяться до вад серця та не є патологією міокарда (а.с.84-86 т.2).

Додатковим висновком судово-медичної експертизи №116 іншого не встановлено (а.с.154-158 т.2). У висновку судово-медичної експертизи №42 зазначено, що діагноз «вегето-судинна дистонія» дитині був встановлений до черепно-мозкової травми (а.с.188 т.2).

Із огляду на вищевикладене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що за матеріалами справи не вбачається доведення причино-наслідкового зв'язку між діяннями лікаря Коростенської ЦМЛ та станом здоров'я ОСОБА_2, оскільки встановлення попереднього діагнозу не потягло призначення неправильного лікування. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до приписів ст.375 ЦПК України рішення суду першої інстанції залишається без змін, приймаючи до уваги те, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29 листопада 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 04 лютого 2019 року.