Єдиний унікальний номер 233/5288/18 Номер провадження 22-ц/804/524/19
Єдиний унікальний номер 233/5288/18 Головуючий у 1 інстанції Каліуш О.В.
Номер провадження 22-ц/804/524/19 Суддя-доповідач Дундар І.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Дундар І.О.,

суддів: Корчистої О.І., Жданової В.С.

за участі секретаря судового засідання Ситнік Д.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Донецького апеляційного суду у місті Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Держави в особі Державної казначейської служби України, Прокуратури Донецької області, Костянтинівської місцевої прокуратури в особі Керівника Костянтинівської місцевої прокуратури Ткачук Вікторії Олексіївни, прокурора Костянтинівської місцевої прокуратури Присяжного Сергія Миколайовича, Костянтинівського відділення поліції Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області, слідчого СВ Костянтинівського відділення поліції Бахмутського відділу Головного управління Національної поліції в Донецькій області Кравченко Ольги Вікторівни, про відшкодування моральної шкоди та поновлення порушення прав людини за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, в якому вказав, що під час здійснення кримінального провадження щодо нього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. За цей час були порушені його права, передбачені Конституцією України та спричинена моральна шкода, яку просив стягнути.

Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 жовтня 2018 року позовна заява ОСОБА_2 залишена без руху.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто позивачеві.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив ухвалу суду скасувати, повернути справу для продовження судового розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що ухвала суду незаконна, його позовна заява містила розрахунок сум відшкодування, відповідала всім вимогам ЦПК, він вільний у виборі відповідачів.

В судове засіданні учасники справи не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином.

Керівник Костянтинівської місцевої прокуратури Ткачук В.О. та прокурор Костянтинівської місцевої прокуратури Присяжний С.М. надали суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем недоліки позовної заяви не були усунені.

Але таких висновків суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 10 жовтня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Держави в особі Державної казначейської служби України, Прокуратури Донецької області, Костянтинівської місцевої прокуратури, прокурора Костянтинівської місцевої прокуратури, Костянтинівського відділення поліції Бахмутського відділу ГУНП в Донецькій області, слідчого СВ Костянтинівського відділення поліції Бахмутського відділу ГУНП в Донецькій області Кравченко Ольги Вікторівни про стягнення моральної шкоди та поновлення порушених прав людини, в якому просив стягнути з держави в особі Державної казначейської служби України моральну шкоду в розмірі 1511161 грн., витребувати кримінальне провадження з Костянтинівської прокуратури для огляду, звільнити від сплати судового збору згідно із Законом України «Про судовий збір», звільнити від подачі копій позовної заяви для відповідачів (арк. спр. 2-5), до позовної заяви доданий розрахунок сум (арк.спр.6) та клопотання-заява про те, що він раніше не звертався з даним позовом до цих самих відповідачів (арк..спр.6 зв.).

Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 жовтня 2018 року позовна заява ОСОБА_2 залишена без руху, оскільки заява подана з порушенням вимог ст.175 ЦПК України, а саме: позовна заява не містить реєстраційного номеру облікової картки платника податків позивача за його наявності або номер і серію паспорта; ідентифікаційного код юридичної особи відповідачів в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України). У позовній заяві відповідачами зазначені: Костянтинівська місцева прокуратура, Костянтинівське відділення поліції Бахмутського відділу поліції Бахмутського відділу ГУНП в Донецькій області, відносно яких в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відомості як про юридичних осіб відсутні. Позовна заява не містить викладу обставин про те, наслідком яких дій відповідачів відповідно до положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» або до положень ст.1176 ЦК України «Відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду» стало спричинення позивачу моральної шкоди; яке процесуальне рішення суду підтверджує незаконне застосування до позивача запобіжного заходу, порушення права на захист. Позовна заява не містить викладу обставин щодо кожного з перелічених позивачем порушень прав людини, а саме ст.3 Заборона катування, ст.5 Право на особисту свободу та недоторканість, ст.6 Право на справедливий суд, ст.8 Право на повагу до приватного і сімейного життя, ст.14 Заборона дискримінації. Позовна заява не містить зазначення доказів на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги. Позивач не додав до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб та всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (арк. спр. 8).

24 жовтня 2018 року ОСОБА_2 отримав копію ухвали про залишення позовної заяви без руху (арк. спр. 13).

13 листопада 2018 року суд першої інстанції визнав позовну заяву неподаною та повернув позивачеві.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Дійсно, відповідно до ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв'язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

На підставі ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, ч.2 - правила цієї статті щодо подання копій документів не поширюються на позови, що виникають з трудових правовідносин, а також про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок злочину чи каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Залишаючи позовну заяву без руху , суд першої інстанції зазначив, що у позовній заяві в якості відповідачів вказані: Костянтинівська місцева прокуратура, Костянтинівське відділення поліції Бахмутського відділу поліції Бахмутського відділу ГУНП в Донецькій області, відносно яких в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відомості як про юридичних осіб відсутні.

Але суд не звернув уваги на те, що відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" пред'явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом.

Також суд першої інстанції вказав, що позовна заява не містить викладу обставин про те, наслідком яких дій відповідачів відповідно до положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» або до положень ст.1176 ЦК України «Відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду» стало спричинення позивачу моральної шкоди; не містить викладу обставин щодо кожного з перелічених позивачем порушень прав людини, а саме ст.3 Заборона катування, ст.5 Право на особисту свободу та недоторканість, ст.6 Право на справедливий суд, ст.8 Право на повагу до приватного і сімейного життя, ст.14 Заборона дискримінації.

В той же час за змістом пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду" під час підготовки справи до судового розгляду суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору. Оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

Крім того, суд першої інстанції послався на те, що позовна заява не містить зазначення доказів на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги.

В позовній заяві ОСОБА_2 зазначив, що просить витребувати матеріали кримінального провадження, тобто послався на докази, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Крім того, згідно із п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Згідно із ч.7 ст. 84 ЦПК України особи, які не мають можливості подати докази, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строку, зобов'язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п'яти днів з дня вручення ухвали.

Відповідно до ч. 10 ст.84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з'ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що позивач під час подання позову перебуває у Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань №6», де і утримується під вартою станом на сьогоднішній день, що обмежує його можливості у наданні доказів, про що ним зазначено у позовній заяві.

Однак суд першої інстанції у порушення зазначених вимог закону не з'ясував причини неподання витребуваних доказів, та не розглянув питання щодо витребування доказів або про застосування заходів процесуального примусу до позивача (у разі визнання причин неподання витребуваних доказів неповажними).

Щодо не зазначення реєстраційних номерів облікової картки платника податків сторін (якщо відомо позивачу), процесуального рішення суду, яке підтверджує незаконне застосування до позивача запобіжного заходу, порушення права на захист, не додання до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, то залишення позову з цих підстав без руху, а у подальшому його повернення з посиланням на дані підстави є надмірним формалізмом, та самі по собі вказані недоліки позовної заяви не є недоліками, наслідком неусунення яких може бути повернення позовної заяви.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини гарантії регламентовані статтею 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, там, де існують, апеляційні або касаційні суди, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення ЄСПЛ у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Белле проти Франції, § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Белле проти Франції, § 36; Нун'єш Діаш проти Португалії).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (Перес де Рада Каванил'ес проти Іспанії).

На підставі ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи; порушено норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, її слід скасувати та направити справу для продовження розгляду.

Керуючись ст.379, 381, 382 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2018 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий

Судді: