КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №212/296/17-ц

11 вересня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Олійника В.І.

- Ігнатченко Н.В.

при секретарі - Осінчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою прокуратури Дніпропетровської області на рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 березня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Писанця В.А., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, третя особа: прокуратура Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконними діями та бездіяльністю досудового слідства, прокуратури та суду, -

в с т а н о в и в:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Державної казначейської служби України, Криворізької місцевої прокуратури № 2 про відшкодування моральної шкоди спричиненої незаконними діями та бездіяльністю органів досудового слідства, прокуратури та суду.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що у березні 2012 року Генічеським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області за згодою та під керівництвом і наглядом органів прокуратури України порушено кримінальну справу № 52121304 відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за фактами незаконного виготовлення та зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, що кваліфікувалось за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 309 КК України. Після передачі справи до суду, вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 05 лютого 2013 року у справі № 0413/8048/2012 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначено покарання у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією всього належного останньому майна. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 309 КК України та призначено покарання: за ч. 2 ст. 307 КК України у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією всього належного останньому майна, за ч. 3 ст. 309 КК України у виді п`яти років позбавлення волі. Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2013 року вирок Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 05 лютого 2013 року у відношенні ОСОБА_3 та ОСОБА_1 скасовано, а кримінальну справу за їх обвинуваченням направлено на новий судовий розгляд до того ж суду та в тому ж складі суддів.

Вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 26 вересня 2013 року визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначено покарання у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією всього належного останньому майна. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 309 КК України та призначено покарання: за ч. 2 ст. 307 КК України у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією всього належного останньому майна, за ч. 3 ст. 309 КК України у виді п`яти років позбавлення волі. Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2013 року вирок Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 26 вересня 2013 року у відношенні ОСОБА_3 та ОСОБА_1 скасовано, а кримінальну справу за їх обвинуваченням направлено на новий судовий розгляд до того ж суду та в тому ж складі суддів. Міру запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_3 та ОСОБА_1 залишено без змін.

Постановою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 24 квітня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2014 року у справі № 212/11194/13-к, кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 307 КК України та ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 309 КК України направлено прокурору Дніпропетровської області для проведення додаткового розслідування.

Слідчим відділом Жовтневого РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області за матеріалами кримінальної справи № 52121304 внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002992 за ч. 2 ст. 307 КК України.

В ході здійснення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 вчинив злочини, передбачені ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 309 КК України, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з цим, 30 жовтня 2014 року з матеріалів кримінального провадження № 0002992 відносно ОСОБА_1 виділено в окреме провадження за № 0003388 за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 309 КК України.

Постановою прокурора прокуратури Жовтневого району міста Кривого Рогу від 06 листопада 2014 року визначено місцем проведення досудового розслідування СВ Генічеського РВ УМВС України в Херсонській області, оскільки, відповідно до висунутого звинувачення ОСОБА_1 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України (в ред. 1960 р.) в місті Геніческ , а саме, у невстановлений час, при невстановлених обставинах збув наркотичний засіб ОСОБА_2 .

За результатами досудового розслідування постановою старшого слідчого СВ Геніческого ВП УМВС України в Херсонській області від 06 липня 2017 року кримінальне провадження № 0003388 в частині правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України закрито у зв`язку із відсутністю в діянні складу злочину. Одночасно ОСОБА_1 висунуто нову підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Ухвалою Геніческого районного суду Херсонської області від 12 грудня 2017 року у справі № 653/2209/17 за клопотанням прокурора Храброва А .В. звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно нього закрито.

Таким чином, позивач у відповідності до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» зазначає, що має право, в даному випадку, на відшкодування моральної шкоди, оскільки кримінальну справу відносно нього було закрито.

При цьому позивач оцінює спричинену йому моральну шкоду у розмірі 1 500 000 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 травня 2017 року закрито провадженні у справі за позовом ОСОБА_1 до Криворізької Місцевої прокуратури № 2 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконними діями та бездіяльністю досудового слідства, прокуратури та суду.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 травня 2017 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, третя особа: Прокуратура Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконними діями та бездіяльністю досудового слідства, прокуратури та суду передано на розгляд до Печерського районного суду м. Києва.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07 березня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 287 937,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, Прокуратура Дніпропетровської області подала апеляційну скаргу, в якій просила змінити рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 березня 2019 року, зменшивши розмір моральної шкоди.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що висновок суду про те, що позивач ОСОБА_1 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки останній перебував під слідством та судом з 19 березня 2012 року по 12 грудня 2017 року, що в загальному становить 5 років і 9 місяців та складає 69 повних місяців є помилковим, окільне суд не урахував наступних обставин. Так, постановою старшого з ОВС СУ УМВС України в Дніпропетровській області від 25.04.2012 року порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_1 , за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України. Отже строк перебування позивача під слідством та судом підлягає обчисленню починаючи з 25.04.2012. За результатами досудового розслідування постановою старшого слідчого СВ Геніческого ВП УМВС України в Херсонській області від 06.07.2017 кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 в частині правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України закрито у зв`язку із відсутністю в діянні складу злочину. У зв`язку із закінченням строків давності притягнення до відповідальності 14.07.2017 до Генічеського районного суду Херсонської області направлено клопотання в порядку ст.. 49 КК України про звільнення ОСОБА_1 від відповідальності. За результатами судового розгляду, ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 12.12.2017 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України у зв`язку із закінчення строків давності, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 закрито. Таким чином, вважав, що ОСОБА_1 перебував під слідством і судом в загальному повних 62 місяці, а саме з 25.04.2012 по 06.07.2017, що складає повних 62 місяці. Вказував на те, що оскільки ОСОБА_1 не є повністю реабілітованою особою за ст.. 309 КК України, тому відсутні підстави для відшкодування шкоди у період часу з 06.07.2017 по 12.12.2017 року. Оскільки судом не вірно визначено строк за який підлягає відшкодуванню моральна шкода, відповідно судом не вірно визначено розмір моральної шкоди.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні представник Прокуратури Дніпропетровської області - прокурор Гаврилюк О.М. підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Мотрук В.І. проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення.

Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у відсутності представника відповідача.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 березня 2012 року Генічеським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області за згодою та під керівництвом і наглядом органів прокуратури України порушено кримінальну справу № 52121304 відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за фактами незаконного виготовлення та зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, що кваліфікувалось за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 309 КК України. Після передачі справи до суду, вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 05 лютого 2013 року у справі № 0413/8048/2012 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначено покарання у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією всього належного останньому майна. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 309 КК України та призначено покарання: за ч. 2 ст. 307 КК України у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією всього належного останньому майна, за ч. 3 ст. 309 КК України у виді п`яти років позбавлення волі. Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2013 року вирок Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 05 лютого 2013 року у відношенні ОСОБА_3 та ОСОБА_1 скасовано, а кримінальну справу за їх обвинуваченням направлено на новий судовий розгляд до того ж суду та в тому ж складі суддів.

Вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 26 вересня 2013 року визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначено покарання у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією всього належного останньому майна. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 309 КК України та призначено покарання: за ч. 2 ст. 307 КК України у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією всього належного останньому майна, за ч. 3 ст. 309 КК України у виді п`яти років позбавлення волі. Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2013 року вирок Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 26 вересня 2013 року у відношенні ОСОБА_3 та ОСОБА_1 скасовано, а кримінальну справу за їх обвинуваченням направлено на новий судовий розгляд до того ж суду та в тому ж складі суддів. Міру запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_3 та ОСОБА_1 залишено без змін.

Постановою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 24 квітня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2014 року у справі № 212/11194/13-к, кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 307 КК України та ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 309 КК України направлено прокурору Дніпропетровської області для проведення додаткового розслідування.

Слідчим відділом Жовтневого РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області за матеріалами кримінальної справи № 52121304 внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002992 за ч. 2 ст. 307 КК України.

В ході здійснення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 вчинив злочини, передбачені ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 309 КК України, перебуваючи за адресою: Херсонська обл АДРЕСА_1 .

У зв`язку з цим, 30 жовтня 2014 року з матеріалів кримінального провадження № 0002992 відносно ОСОБА_1 виділено в окреме провадження за № 0003388 за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 309 КК України.

Постановою прокурора прокуратури Жовтневого району міста Кривого Рогу від 06 листопада 2014 року визначено місцем проведення досудового розслідування СВ Генічеського РВ УМВС України в Херсонській області, оскільки, відповідно до висунутого звинувачення ОСОБА_1 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України (в ред. 1960 р.) в місті Геніческ , а саме у невстановлений час, при невстановлених обставинах збув наркотичний засіб ОСОБА_2 .

За результатами досудового розслідування постановою старшого слідчого СВ Геніческого ВП УМВС України в Херсонській області від 06 липня 2017 року кримінальне провадження № 0003388 в частині правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України закрито у зв`язку із відсутністю в діянні складу злочину. Одночасно ОСОБА_1 висунуто нову підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Ухвалою Геніческого районного суду Херсонської області від 12 грудня 2017 року у справі № 653/2209/17 за клопотанням прокурора Храброва А.В. звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно нього закрито.

Задовольняючи частково позовні вимоги, стягуючи у відшкодування моральної шкоди 287 937,00 грн., суд першої інстанції виходи з доведеності факту спричинення органами досудового розслідування та прокуратури позивачу моральної шкоди.

Проте з такими висновками суду першої інстанції, колегія суддів повністю погодитися не може, з огляду на таке.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 1167 ЦК України, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, то моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

У частинах першій та другій статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» громадянинові відшкодовується моральна шкода у наведених в статті 1 цього Закону випадках.

Частинами п`ятою та шостою статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з частинами другою, третьою статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Встановивши, що позивач незаконно обвинувачувався у кримінальних правопорушеннях, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди за рахунок держави.

Проте, визначаючи період незаконного обвинувачення у кримінальному правопорушенні позивача, за який відповідно і підлягає стягнення у відшкодування моральна шкода, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позивач перебував під слідством та судом з 19 березня 2012 року по 12 грудня 2017 року, з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що саме 19 березня 2012 року Генічеським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області за згодою та під керівництвом і наглядом органів прокуратури України порушено кримінальну справу № 52121304 відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за фактами незаконного виготовлення та зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, що кваліфікувалось за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 309 КК України.

За результатами досудового розслідування постановою старшого слідчого СВ Генічеського ВП УМВС України в Херсонській області від 06.07.2017 кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 в частині правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України закрито, у зв`язку із відсутністю в діянні складу злочину.

Одночасно ОСОБА_1 висунуто нову підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

У зв`язку із закінчення строків давності притягнення до відповідальності 14.07.2017 року до Генічеського районного суду Херсонської області направлено клопотання в порядку ст.. 49 КК України про звільнення ОСОБА_1 від відповідальності. За результатами судового розгляду, ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 12.12.2017 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 закрито. Вказана ухвала набрала законної сили.

Таким чином, ОСОБА_1 не є повністю реабілітованою особою за ст.. 309 КК України, а тому відсутні правові підстави для відшкодування шкоди, передбачені ст.. 2 Закону та ст.. 1167 ЦК України, у період часу з 06.07.2017 року по 12.12.2017 року.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 перебував під слідством та судом у період часу з 19.03.2012 року по 06.07.2017 року, що складає повних 63 місяці.

Таким чином, розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 складає 262 899,00 грн. (63*4173 грн.).

Доводи апеляційної скарги про те, що кримінальну справу відносно ОСОБА_1 відкрито 25.04.2012 року, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ст.. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право змінити рішення.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 березня 2019 року в частині стягнення у відшкодування моральної шкоди підлягає зміні, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 262 899,00 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Прокуратури Дніпропетровської області задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 березня 2019 рокув частині визначення розміру у відшкодування моральної шкоди змінити.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 262 899,00 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 12 вересня 2019 року.

Головуючий: Судді: