ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року

м.Суми

Справа №585/3178/18

Провадження № 22-ц/816/309/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О.Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В.І., Левченко Т.А.,

сторони:

позивач - Роменська місцева прокуратура в інтересах держави в особі Фінансового управління виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24 жовтня 2018 року у складі судді Яковця О.Ф., ухвалене у м. Ромни, повний текст якого складено 30 жовтня 2018 року,

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року Роменська місцева прокуратура в інтересах держави в особі Фінансового управління виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області звернулась до суду з позовом, у якому просила стягнути із ОСОБА_1 на користь держави в особі Фінансового управління виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області 30100,60 грн коштів, витрачених закладом охорони здоров'я на лікування потерпілого.

Свої вимоги мотивувала тим, що 06 березня 2017 року приблизно о 00 год. 30 хв. ОСОБА_1, керуючи а/м ВАЗ 21214 р.н. НОМЕР_1 в с. Гаї Роменського району, не вибрав безпечної швидкості руху і допустив виїзд за межі проїзної частини та наїзд на дерево, чим допустив порушення п. п. 12.1, 12.4 ПДР України. Пасажир ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження та знаходилася на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології з ліжками інтенсивної терапії з 06 березня 2017 року до 20 березня 2017 року та в хірургічному відділенні Роменської ЦРЛ з 20 березня 2017 року до 23 березня 2017 року. Вартість лікування потерпілої ОСОБА_2 у відділенні анестезіології з ліжками інтенсивної терапії та в хірургічному відділенні Роменської ЦРЛ становить 30100,60 грн. ОСОБА_1 в добровільному порядку витрати з бюджету не відшкодував.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24 жовтня 2018 року позовну заяву Роменської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Фінансового управління виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави в особі Фінансового управління виконавчого комітету Роменської міської ради 30100,60 грн коштів, витрачених закладом охорони здоров'я на лікування потерпілого.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить позов Роменської місцевої прокуратури задовольнити частково та стягнути з нього відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 1352,75 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову у повному обсязі, оскільки не було доведено зв'язку між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою. Зазначає, що розмір розрахунку витрат на лікування не відповідає вимогам порядку його обчислення, встановленого законом, а прокурором не було підтверджено підстави для представництва інтересів фінансового управління виконкому Роменської місткої ради. Вказує, що з обвинуваченого можуть бути тільки стягнуті витрати на придбання медикаментів в сумі 1352,75 грн.

У відзивах на апеляційну скаргу Роменська місцева прокуратура та Фінансове управління виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Вказують, що судом ухвалене законне та обґрунтоване рішення, тому підстав для його скасування немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2018 року: 1762 грн х 100= 176200 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 лютого 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, з встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік. На підставі ч. 2 ст. 86 КК України, ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про застосування амністії в України, п «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» звільнено ОСОБА_1 від відбування покарання.

Також, вироком суду було вирішено цивільні позови Роменської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Фінансового управління виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області про відшкодування витрат лікувальному закладу та потерпілої особи ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди (а.с. 39-41).

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 02 серпня 2018 року вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 лютого 2018 року в частині вирішення цивільного позову Роменської місцевої прокуратури та цивільного позову потерпілої ОСОБА_2 скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства (а.с. 6-10).

Відповідно до зазначеного вироку суду ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 06 березня 2017 року приблизно о 00 год. 30 хв. він, керуючи а/м ВАЗ 21214 р.н. НОМЕР_1 в темну пору доби, обрав швидкість свого руху, яка не забезпечувала безпечного проїзду заокруглення і допустив виїзд за межі проїзної частини та наїзд на дерево, чим допустив порушення п. п. 12.1, 12.4 ПДР України. Пасажир а/м ВАЗ 21214 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження та для надання медичної допомоги була доставлена до Роменської ЦРЛ.

Згідно з довідкою Роменської ЦРЛ від 12 квітня 2017 року № 01-20/1593, ОСОБА_2 знаходилася на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології з ліжками інтенсивної терапії з 06 березня 2017 року до 20 березня 2017 року - 14 л/д та в хірургічному відділенні Роменської ЦРЛ з 20 березня 2017 року до 23 березня 2017 року - 3 л/д, всього 17 л/д. Всього вартість лікування хворої ОСОБА_2 у відділенні анестезіології з ліжками інтенсивної терапії з 06 березня 2017 року до 20 березня 2017 року - 14 л/д та в хірургічному відділенні Роменської ЦРЛ з 20 березня 2017 року до 23 березня 2017 року - 3 л/д, всього 17 л/д становить 30100,60 грн. Розрахунки проведено згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілих від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим Постановою КМУ від 16 червня 1993 року № 545 (а.с. 4).

В розрахунку вартості одного ліжко-дня перебування хворої ОСОБА_2 в стаціонарних відділеннях Роменської ЦРЛ за 17 ліжко-днів становить 30100,60 грн (а.с. 5).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

За змістом наведеної норми права відповідальність за відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на винного при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року.

Сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування.

Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.

Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу.

Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.

Розрахунок витрат, наданий суду відповідає вартості 1 ліжко-дня у відділенні анестезіології з ліжками інтенсивної терапії та хірургічному відділенні Роменської ЦРЛ.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення вимог позову, оскільки тілесні ушкодження потерпілої ОСОБА_2, та як наслідок її перебування на стаціонарному лікуванні, знаходяться в прямому причинному зв'язку з ДТП, у вчиненні якої визнано винним ОСОБА_1, що підтверджується вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 лютого 2018 року, а розмір витрат лікувального закладу визначений відповідно до встановленого законом порядку.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність підстав для звернення прокурора з вказаним позовом не заслуговують на увагу, оскільки необхідність такого звернення відповідає вимогам ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», правовій природі правовідносин та специфіці діяльності суб'єкта, в інтересах якого прокурор звернувся з позовом до суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).

Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ч. 13 ст. 7, ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді : О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко

Т.А. Левченко