ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/287/19 Номер провадження 22-ц/814/2262/19Головуючий у 1-й інстанції Троцька А. І. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Одринської Т.В., Пікуль В.П., при секретарі судового засідання: Ряднині І.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 червня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій прохає встановити факт належності запису в архівній довідці від 27 листопада 2017 року № 509/01-11.2 про трудовий стаж ОСОБА_2 в період часу за 1961-1976 рік Сільськогосподарської артілі «Дружба» Полтавського району Полтавської області, з 1968 року колгосп «Дружба» Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області - Глушко Маврі Семенівні.

В обґрунтування вимог заявник зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 . Заявник ОСОБА_1 являлася інвалідом 2 групи з дитинства та перебувала на утриманні матері. Після смерті матері заявник неодноразово зверталася до пенсійного фонду з проханням призначити пенсію за втратою годувальника, однак їй відмовляли. 21 вересня 2018 року отримала рішення Октябрського районного суду м. Полтави, відповідно до якого було встановлено що померла ОСОБА_3 є рідною матір`ю заявника. З даним рішенням та із заявою призначити пенсію за втратою годувальника звернулася до Пенсійного фонду України Полтавське об`єднане управління, де в черговий раз їй було відмовлено з посиланням на те, що у свідоцтві про народження серія НОМЕР_1 від 15 січня 1945 року ОСОБА_2 прізвище, ім`я, по батькові ОСОБА_2 , у свідоцтві про смерть серія НОМЕР_2 від 22.08.1994 року ОСОБА_3 , у свідоцтві про народження серія НОМЕР_3 від 28.03.1961 року записана як ОСОБА_6 , в архівній довідці про стаж роботи № 509/01-11.2 від 27.11.2017 року виданої Щербанівською сільською радою Полтавського району Полтавської області прізвище, ім`я та по батькові записано як ОСОБА_2 . Заявник вказувала, що підтвердження факту належності архівної довідки від 27.11.2017 року №509/01-11.2 ОСОБА_3 , необхідно для призначення їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника, в зв`язку з чим була змушена звернутись до суду.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 07 червня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовлено.

З даним рішенням суду не погодилася ОСОБА_1 та подалана нього апеляційну скаргу, в якій прохає рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 червня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким вимоги заявника задовольнити.Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, судом неповно з`ясовано обставини справи, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Зокрема вказує, що місцевим судом не взято до уваги той факт, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 21.09.2018 фактично було встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 яка померла, 18.08.1994 рокує однією і тією ж людиною - рідною матір`ю заявника ОСОБА_1 . Також зазначає, що при постановленні оскаржуваного судового рішення місцевим судом було лише зосереджено увагу на неспівпаданні прізвища її матері з архівною довідкою, однак не було жодним чином прийнято до уваги співпадіння імя та по-батькові, а також дати народження її матері з записом в архівній довідці. Вказує, що її мати не мала освіти та не вміла читати, а тому відповідно могла й не знати про помилку в написанні її прізвища під час роботи в колгоспі «Дружба». Крім того, вказує, що ОСОБА_3 померла ще у 1994 році, а вказаного колгоспу «Дружба» вже не існує, тому відсутня будь-яка можливість внести до книги обліку трудового стажу і заробітку колгоспника відповідні виправлення та довести будь-яким іншим шляхом, що ОСОБА_2 є - ОСОБА_3 , окрім як у судовому порядку.

Судове засідання проводилося в порядку спрощеного позовного провадження за участі сторін та інших осіб по справі. На моменту розгляду справи був присутній апелянт, інші особи, будучи належним чином та завчасно повідомленим про час та місце слухання справи в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України, передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України,суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 від 22.08.1994 року (а.с.4).

ОСОБА_1 , будучи інвалідом другої групи з дитинства (а.с.11), звернулась до Полтавського об`єднаного управління пенсійного фонду України Полтавської області із заявою про призначення їй пенсії за втратою годувальника - ОСОБА_3 .

Полтавське об`єднане управління пенсійного фонду України Полтавської області листом від 06.03.2018 року за № 6131/0311 повідомило, що у свідоцтві про народження серія НОМЕР_1 від 15 січня 1945 року зазначено - ОСОБА_2 , у свідоцтві про смерть серія НОМЕР_4 від 22.08.1994 року зазначено - ОСОБА_3 , у свідоцтві про народження серія НОМЕР_5 від 28.03.1961 року зазначено - ОСОБА_6 , в архівній довідці про стаж роботи №509/01-11.2 від 27.11.2017 року виданої Щербанівською сільською радою Полтавського району Полтавської області зазначено - ОСОБА_2 . Тому, враховуючи вказані розбіжності визначити право на призначення даного виду пенсії немає можливості (а.с.6).

З метою призначення пенсії за втратою годувальника заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності запису в архівній довідці від 27 листопада 2017 року № 509/01-11.2 про трудовий стаж ОСОБА_2 в період часу за 1961-1976 рік Сільськогосподарської артілі «Дружба» Полтавського району Полтавської області, з 1968 року колгосп «Дружба» Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області - Глушко Маврі Семенівні.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що станом на час розгляду даної заяви, будь-яких достатніх і обгрунтованих належними доказами даних, що ОСОБА_2 і ОСОБА_7 є однією і тією ж особою суду не надано, а тому суд прийшов до висновку про неможливість встановлення факту належності запису в архівній довідці від 27 листопада 2017 року № 509/01-11.2 про трудовий стаж ОСОБА_2 - ОСОБА_8 , в звязку з чим дійшов до висновку про відмову у задоволенні заяви.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 2 ст. 293 ЦПК України визначено перелік справ, які підлягають розгляду в порядку окремого провадження, серед яких, зокрема, встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до вимог ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що при розгляді справ про встановлення відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, (в редакції, що діяла на момент звернення до суду з заявою) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи у паспорті, у тому числі факт належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документи належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Частиною першою ст. 318 ЦПК України передбачено, що заявник у своїй заяві зобов`язаний зазначити який факт він просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт.

Так, на підтвердження факту належності довідки заявником надано свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 від 28.03.1962 року, згідно якого ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.5).

Посвідку про народження серії НОМЕР_1 від 15.01.1945 року, згідно якої ОСОБА_9 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , в графі мати зазначена ОСОБА_2 (а.с.3).

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21.09.2018 року, яким встановлено, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , є рідною матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.9). Також у вказаному рішенні зазначено, що 09.01.1939 року ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 . ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_7 зареєструвала шлюб з ОСОБА_11 , після реєстрації якого їй було присвоєно прізвище ОСОБА_12

Архівну довідку про стаж роботи №509/01-11.2 від 27.11.2017 року, видану Щербанівською сільською радою Полтавського району Полтавської області, згідно якої у документах архівного фонду - Сільськогосподарська артіль «Дружба» Мачуської сільської ради Полтавського району Полтавської області; з 1968 ріку - колгосп «Дружба» Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, значиться: у книзі обліку трудового стажу і заробітку колгоспника за 1961-1976 роки є такі відомості про посаду, кількість відпрацьованих людиноднів за рік, встановлений мінімум трудоднів, нараховано за рік грошей (карбованців) - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8; особовий рахунок № НОМЕР_7 (а.с.10).

Посвідчення № НОМЕР_8 від 02.08.1968 року колгоспу «Дружба» видане на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.8). Будь-яких даних що ОСОБА_13 мешкала та працювала на той час в колгоспі «Дружба» не надано.

При цьому судом враховано, що станом на 1968 рік ОСОБА_7 вже перебувала в шлюбі і змінила прізвище на ОСОБА_14 .

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про те, що станом на час розглядуданої заяви, будь-яких достатніх і обгрунтованих належними доказами даних, що ОСОБА_2 і ОСОБА_7 є однією і тією ж особою суду не надано, а тому суд прийшов до обгрунтованого висновку про неможливість встановлення факту належності запису в архівній довідці від 27 листопада 2017 року № 509/01-11.2 про трудовий стаж ОСОБА_2 - ОСОБА_8 .

Згідно положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.80 ЦПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Щодо вмотивованості судового рішення апеляційний суд звертає увагу, що згідно із усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішенняу справі«Руїс Торіхапроти Іспанії»(Torijav.Spain)від 09грудня 1994).

Таким чином, доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Враховуючи викладене, апеляційний суд повністю погоджується з такими висновками суду та постановленим ним судовим рішенням, оскільки визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з правильним висновком місцевого суду щодо їх оцінки.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Полтавськийапеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 12 вересня 2019 року.

Головуючий суддя : _______________ Г.Л. Карпушин

Судді: _______________ Т.В. Одринська ______________ В.П. Пікуль