ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4652/19 Справа № 188/1773/18 Суддя у 1-й інстанції - Місюра К. В. Суддя у 2-й інстанції - Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Сіленко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Акціонерного товариства "Акцент-Банк" на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2019 року по справі за позовом Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2018 року АТ "Акцент-Банк" звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідно до договору №ABH0RG150350178 від 17.03.2016 року ОСОБА_1 17.03.2016 року отримала кредит у розмірі 14508,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява позичальника разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», які викладені на сайті банку http://a-bank.com.ua/terms, тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір. У зв`язку з неналежним виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 28.09.2018 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 48324,79 грн., а саме: 13513,97 грн. - заборгованість за кредитом, 22,38 грн. - заборгованість за відсотками за користуванням кредитом, 15668,64 грн.- заборгованість по комісії, 16342,43 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, штраф 500,00 грн. - (фіксована частина), штраф 2277,37 грн. - (процентна складова). Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача зазначену заборгованість в загальному розмірі 48324,79 грн. та судові витрати.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2019 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» суму заборгованості за кредитним договором №ABH0RG150350178 від 17.03.2016 року в розмірі 13513,97 грн., з яких 13513,97грн. - заборгованість за кредитом, та судовий збір в сумі 881,00 грн.

В апеляційній скарзі АТ "Акцент-Банк", посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині залишених без задоволення позовних вимог та ухвалення у цій частині нового судового рішення про задоволення позову в повному обсязі. Рішення в частині задоволення позову апелянтом не оскаржується.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток АТ "Акцент-Банк" та ОСОБА_1 , які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, згідно вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України, та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду в оскаржуваній частині з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення, виходячи з наступного.

Встановлено, що на підтвердження позовних вимог АТ «Акцент-Банк» надано копію заяви позичальника ОСОБА_1 від 17.03.2016 року №ABH0RG150350178, за змістом якої відповідач просить надати їй строковий кредит в розмірі 14508,00 грн., зі строком кредиту 36 місяців з 17.03.2016 року по 16.03.2019 року включно, з фіксованою відсотковою ставкою на рівні 0,12% річних на оплату вікон/дверей (ПВХ-конструкцій) (а.с. 6).

У пунктах 4 і 5 заяви позичальника передбачено, що єдиноразова винагорода за надання фінансового інструменту складає 558,0 грн.; щомісячна винагорода за надання фінансового інструменту складає 580,32 грн.

У пункті 15 зазначеної вище заяви вказано, що при порушенні позичальником зобов`язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої визначений в Умовах та Правилах за кожний день прострочки.

За змістом пункту 6 зазначеної вище заяви від 17.03.2016 року №ABH0RG150350178, зокрема, заявник погоджується, що ця заява разом із запропонованими ПАТ «Акцент-Банк» Умовами та правилами, що розміщені на сайті банку http://a-bank.com.ua, Тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір (а.с. 6).

Долучені до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк», розміщеного на сайті https://a-bank.com.ua/terms в розділі "Умови та Правила", якими передбачено, зокрема, умови і порядок надання кредиту; права і обов`язки сторін; відповідальність сторін, в тому числі пеню та штрафи за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом (п.п. 2.7.4.5.1, 2.7.4.5.3); позовну давність щодо вимог банку - 5 років (пункт 2.7.4.5.6 Умов), та інші умови, - відповідачем не підписані (а.с. 7-11).

Заява позичальника від 17.03.2016 року №ABH0RG150350178 містить текст про погодження споживача з Умовами та Правилами надання банківських послуг, але не конкретизовано яка саме редакція Умов та Правил надання банківських послуг погоджена споживачем.

На підтвердження свого позову банком представлено розрахунок заборгованості за кредитним договором від 17.03.2016 року №ABH0RG150350178, згідно якого, станом на 28.09.2018 року банком нарахована заборгованість в сумі 48324,79 грн., а саме: 13513,97 грн. - заборгованість за кредитом, 22,38 грн. - заборгованість за відсотками за користуванням кредитом, 15668,64 грн.- заборгованість по комісії, 16342,43 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, штраф 500,00 грн. - (фіксована частина), штраф 2277,37 грн. - (процентна складова) (а.с.8).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, зокрема, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ч. 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; приймаючи до уваги, що банком надано суду заяву позичальника ОСОБА_1 від 17.03.2016 року №ABH0RG150350178, яка підписана сторонами та містить погоджені умови щодо тіла кредиту, строку кредитування та розміру процентів за користування кредитом, - колегія дійшла висновку про доведеність позивачем факту укладення з відповідачем у простій письмовій формі кредитного договору про надання кредиту у розмірі 14508,00 грн. на строк 36 місяців, з 17.03.2016 року по 16.03.2019 року включно, з фіксованою відсотковою ставкою на рівні 0,12% річних на оплату вікон/дверей (ПВХ-конструкцій) (а.с. 6).

Крім того, у пунктах 4 і 5 заяви позичальника передбачено, що єдиноразова винагорода за надання фінансового інструменту складає 558,0 грн.; щомісячна винагорода за надання фінансового інструменту складає 580,32 грн.

При вирішенні даної справи колегія приймає до уваги, що відповідачкою визнано обов"язок сплатити позивачу заборгованість за тілом кредиту (відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню); рішення місцевого суду в частині стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 13513,97 грн. в апеляційному порядку не оскаржується.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги визнання відповідачем позовних вимог в частині основної заборгованості (тіла кредиту); приймаючи до уваги визначення у пункті 3 заяви позичальника від 17.03.2016 року №ABH0RG150350178 фіксованої процентної ставки в розмірі 0,12 річних; встановивши також, що заборгованість за відсотками сформована за період з 17.03.2016 року по 28.09.2018 року, тобто в межах строку дії кредитного договору (у пункті 2 вказаної заяви позичальника передбачено строк кредиту 36 місяців з 17.03.2016 року по 16.03.2019 року включно), - колегія приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в сумі 22,38 грн. Розмір заборгованості за процентами підтверджується представленим банком розрахунком, що відповідає умовам кредитного договору та є арифметично правильним в частині нарахування процентів.

До ухвалення оскаржуваного рішення відповідачем заявлено про застосування позовної давності. Приймаючи до уваги, що заборгованість за процентами нарахована за період з 17.03.2016 року по 28.09.2018 року, а з даним позовом до суду банк звернувся 06.12.2018 року, - колегія дійшла висновку, що позивачем трирічний строк позовної давності в частині вимог про стягнення процентів за вказаний період часу - не порушено.

Крім того, згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, АТ «Акцент-Банк» в період з 17.03.2016 року по 16.09.2018 року нараховано щомісячну комісію в розмірі 580,32 грн. на загальну суму 15668,64 грн. (а.с. 5 зворот).

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, що діяла на час підписання заяви позичальника, встановлено, зокрема, що споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, що діяла на час підписання заяви позичальника, нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що у заяві позичальника від 17.03.2016 року №ABH0RG150350178 встановлено щомісячну винагороду за надання фінансового інструменту в розмірі 580,32 грн. (п. 5 заяви); приймаючи до уваги, що банком не спростовано, що вказана комісія встановлена за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів», - колегія дійшла висновку, що умова кредитного договору про сплату позичальником комісії є нікчемною, тому підстави для стягнення з відповідача на користь позивача комісії у розмірі 15668,64 грн. відсутні.

При вирішенні питання щодо стягнення з відповідача пені та штрафів, які нараховані банком, колегія приймає до уваги, що заява позичальника від 17.03.2016 року №ABH0RG150350178, довідка про умови кредитування Акцент-Банку та сукупну вартість споживчого кредиту від 17.03.2016 року на аркуші справи 12, - не містять інформації про домовленість сторін щодо сплати неустойки, її видів та розміру.

Крім того, банком не представлені Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи (згідно умов пункту 6 заяви від 17.03.2016 року №ABH0RG150350178), які б були підписані відповідачем.

Посилання апелянта на те, що розмір неустойки (пені, штрафів) визначаються Умовами та Правилами надання банківських послуг, - безпідставні, оскільки зазначені Умови та Правила не містять підпису відповідача. Доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови та Правила мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву, банком не надано, а відтак підстави брати їх до уваги відсутні.

Саме такий висновок міститься у постановах Верховного Суду України, зокрема, від 14 грудня 2016 року у справі №6-2462цс16; від 22 березня 2017 року у справі №6-2320цс16, а також постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (14-131цс19), де вказано, що Умови та правила надання банківських послуг, які не містять підпису позичальника, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15).

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (a-bank.com.ua) неодноразово змінювалися самим АТ «Акцент-Банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (17.03.2016 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (06.12.2018 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов та Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та Правила банківських послуг, відсутність погоджених із відповідачем Умов та Правил і Тарифів, - надані банком Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Виходячи з наведеного, колегія дійшла висновку, що не підлягають задоволенню вимоги АТ «Акцент-Банк» в частині стягнення з ОСОБА_1 нарахованої на підставі пунктів 2.7.4.5.1, 2.7.4.5.3 Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк» неустойки - пені в сумі 16342,43 грн. та штрафів у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина), 2277,37 грн. (процентна складова).

Клопотань про надання суду доказів чи про витребування відповідних доказів судом - позивачем не заявлено, що стверджується письмовими матеріалами справи, протоколом судового засідання.

З урахуванням викладеного, в задоволенні позовних вимог про стягнення комісії, пені та штрафів повинно бути відмовлено саме з наведених вище підстав, тому питання про застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення комісій та неустойки судом не досліджується.

На викладене місцевий суд уваги не звернув та безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення комісії, пені, штрафів з підстав порушенням банком строку позовної давності. Крім того, місцевий суд безпідставно відмовив у стягнення процентів за користування кредитом. Тому рішення місцевого суду підлягає скасування в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ "Акцент-Банк", в частині розподілу судових витрат, з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення.

Колегія наголошує, що рішення місцевого суду в частині задоволених позовних вимог АТ «Акцент-Банк» про стягнення тіла кредиту в розмірі 13513,97 грн., згідно змісту та вимог апеляційної скарги, не оскаржується, тому апеляційний суд рішення у цій частині не переглядає, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» також необхідно стягнути судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 493,54 грн.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - частковому скасуванню з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Акцент-Банк" - задовольнити частково.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками, пені, комісії, штрафів; в частині розподілу судових витрат - скасувати та у скасованій частині ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» () за кредитним договором №ABH0RG150350178 від 17.03.2016 року заборгованість за відсотками в сумі 22 (двадцять дві) грн. 38 коп.

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення комісії, пені, штрафів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» () судові витрати в розмірі 493 (чотириста дев`яносто три) грн. 54 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді