справа № 208/3974/19
№ провадження 2/208/2571/19
УХВАЛА

12 вересня 2019 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області

у складі:

головуючого, судді Нельге Д.В.,

за участю секретаря Каграманян Е.А.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ; представника відповідача - Заводського відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Максютенко А.М.; представника відповідача - Державної казначейської служби України Терещенко К.О.; представника відповідача Кам`янського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області Сидоренко К.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м.Кам`янське ГУНП в Дніпропетровській області, Заводського відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України «Про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої незаконними діями»,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою суду від 17.06.2019р. відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом, розгляд якої відбувається за правилами загального позовного провадження.

Згідно ч.1 ст.198 ЦПК України, підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 ЦПК України, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом.

В ході підготовчого провадження до суду надійшла заява керівника Дніпродзержинської місцевої прокуратури «Про вступ у справу», у якій останній, посилаючись на ст.56 ЦПК України, повідомляє суд про вступ у дану цивільну справу на стороні відповідача - Державної казначейської служби України.

Підставою вказаного представництва прокурор зазначає захист інтересів держави, а також те, що, Державна казначейська служба України не є органом, який може належним чином у даній цивільній справі захистити інтереси держави, надати докази і міркування щодо обставин справи та розміру шкоди, заподіяної позивачу.

Згідно ст.189 ЦПК України, завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

З метою визначення остаточного складу учасників даного судового процесу, суд з`ясував думку учасників процесу щодо наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі Державної казначейської служби України в даній цивільній справі.

Позивач ОСОБА_1 суду зазначив, що, вважає можливим вирішити вищевказане питання на розсуд суду.

Представник відповідача - Заводського відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Максютенко А.М. суду зазначив, що, вважає можливим вирішити вищевказане питання на розсуд суду.

Представник відповідача - Державної казначейської служби України Терещенко К.О. суду зазначив, що, представництво інтересів свого довірителя здійснює належним чином; водночас, не заперечує щодо представництва прокурором інтересів держави в особі Державної казначейської служби України в даній цивільній справі.

Представник відповідача Кам`янського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області Сидоренко К.В. суду зазначила, що не заперечує щодо представництва прокурором інтересів держави в особі Державної казначейської служби України в даній цивільній справі.

Суд, з`ясувавши думку учасників процесу, дійшов наступного висновку.

Згідно ст.6 Конституції України, державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Постановою КМУ №215 від 15.04.2015р., державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.182 ЦПК України, при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено - він встановлюється судом.

Згідно ст.183 ЦПК України, будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити відомості, зазначені у ст.183 ЦПК України, зокрема, будь-яка письмова заява повинна містити підстави звернення до суду із даною заявою.

Згідно ч.4 ст.185 ЦПК України, заява повертається у випадках, коли відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави.

Як вбачається зі змісту вищевказаної заяви, метою звернення прокурора до суду із вищевказаною заявою прокурор зазначає захист інтересів держави, а також те, що, Державна казначейська служба України не є органом, який може належним чином у даній цивільній справі захистити інтереси держави.

Згідно ст.170 ЦК України, держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Згідно ч.4 ст.56 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Згідно ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про прокуратуру», прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Згідно п.2 ст.2 ЗУ «Про прокуратуру», на прокуратуру покладаються такі функції: представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом. На прокуратуру не можуть покладатися функції, не передбачені Конституцією України.

Згідно ст.3 ЗУ «Про прокуратуру», діяльність прокуратури ґрунтується на засадах: 1) верховенства права та визнання людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки найвищою соціальною цінністю; 2) законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності; 7) недопустимості незаконного втручання прокуратури в діяльність органів законодавчої, виконавчої і судової влади; 8) поваги до незалежності суддів, що передбачає заборону публічного висловлювання сумнівів щодо правосудності судових рішень поза межами процедури їх оскарження у порядку, передбаченому процесуальним законом.

Згідно ч.2 ст.16 ЗУ «Про прокуратуру», здійснюючи функції прокуратури, прокурор керується у своїй діяльності лише Конституцією та законами України.

Підстави представництва прокурором інтересів держави в суді визначені ст.23 ЗУ «Про прокуратуру».

Зокрема, згідно ч.1 ст.23 ЗУ «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно ч.3 ст.23 ЗУ «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч.4 ст.23 ЗУ «Про прокуратуру», наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Отже, аналіз вищенаведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку про те, що, при здійсненні встановлених Конституцією України функцій, прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно у випадках, визначених ЗУ «Про прокуратуру, який, в свою чергу, наділяє прокурора правом представляти законні інтереси держави виключно у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини сторонами цивільного розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, включаючи право на юридичну допомогу. Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, з метою захисту вразливих осіб, які вважаються не здатними захистити свої інтереси самостійно, або в разі, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси або майно (KOROLEV v. RUSSIA (no. 2), № 5447/03, § 33, ЄСПЛ, від 01 квітня 2010 року; MENCHINSKAYA v. RUSSIA, № 42454/02, § 35, ЄСПЛ, від 15 січня 2009 року).

Як встановлено судом, орган державної влади, який, на думку прокурора, не може належним чином у даній цивільній справі захистити інтереси держави - є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Як випливає з матеріалів справи, ні матеріали справи, ні заява прокурора, не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що, зазначений прокурором орган державної влади здійснює представництво в суді законних інтересів держави неналежним чином.

Водночас, Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф. В. проти Франції" від 31 березня 2005 року, заява № 61517/00, пункт 27).

Як зазначено у висновку Верховного суду, викладеному в Ухвалі від 31.01.2019р. (справа № 727/3674/18), захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Як зазначено у висновку Верховного суду, викладеному в Ухвалі від 18.01.2019р. (справа № № 705/4068/18), тлумачення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України). Тлумачення частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дозволяє зробити висновок, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: (а) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; (б) у разі відсутності такого органу.

Враховуючи вищевикладене, та, приймаючи до уваги те, що, прокурором, у вищевказаній заяві не доведено наявність обставин, визначених ст.23 ЗУ «Про прокуратуру», які дають підстави для здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави, зокрема, не доведено факт не здійснення або неналежного здійснення захисту інтересів держави Державною казначейською службою України - суд дійшов висновку про те, що, дана заява має бути повернута заявнику без розгляду на підставі ч.4 ст.183, п.4 ч.4 ст.185 ЦПК України, оскільки дана заява не містить у собі передбаченої п.5 ч.1 ст.183 ЦПК України підстави звернення із даною заявою до суду, яка визначена ч.3,4 ст.23 ЗУ «Про прокуратуру».

Враховуючи вищевикладене, суд, встановивши, що, вищевказана заява подана без додержання вимог п.5 ч.1 ст.183 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Повернути без розгляду заяву керівника Дніпродзержинської місцевої прокуратури «Про вступ у справу».

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Нельга Д. В.