Провадження № 2/229/637/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

06 вересня 2019 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Лебеженко В.О.,

за участю секретаря судового засідання Слободкіної Т.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представників органу опіки

та піклування Мельниченко Т.В., Євсєєвої Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дружківка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 ; третя особа: орган опіки та піклування Дружківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дитину,-

ВСТАНОВИВ:

в позовній заяві, яка надійшла до суду 13 травня 2019 року, позивач ОСОБА_1 зазначила, що вона є бабусею малолітньої дитини - ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Дружківка Донецької області, про що 13 січня 2017 року складено відповідний актовий запис за № 16 Дружківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Матір`ю дитини являється відповідачка, ОСОБА_3 .

Батьком дитини являється син позивачки ОСОБА_5 , з яким відповідачка мешкала однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Одразу після народження дитини відповідачка зареєструвала народження дитини, де відомості про батька було записана відповідно до вимог ст. 135 СК України, тобто зі слів матері. Визнавати батьківство ОСОБА_5 відповідачка відмовлялась.

Одразу після народження відповідачка перевела дитину на штучне вигодовування та жодного дня не годувала дитину груддю.

Натомість, з лютого місяця 2017 року, син позивачки ОСОБА_5 кожного вечора став приносити до неї новонароджену дитину, яку залишав на ніч. Таким чином, до травня місяця 2017 року дівчинка кожної ночі перебувала у позивачки, а зранку син знову забирав доньку.

В травні син позивачки вчергове приніс дівчинку до неї додому, та повідомив, що відтепер вони разом із дочкою будуть жити разом зі позивачкою, що його стосунки із відповідачкою припинено, що матір дитини відмовилася виховувати дочку. Також син повідомив, що відповідачка є наркозалежною особою, та з 2009 року перебуває на обліку в наркологічному кабінеті, тому саме з цієї причини дитина із самого народження перебувала на штучному вигодовуванні.

Відповідачка завжди агресивно реагувала на дзвінки позивачки, та пояснювала що їй байдуже до дитини.

Позивачка намагалася вплинути на відповідачку через її матір, ОСОБА_6 , яка повідомила, що також сама виховує малолітнього сина відповідачки - ОСОБА_7 , 2011 року народження, через що збирається звертатися до суду з вимогами про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно сина ОСОБА_7.

Вмовити відповідачку подати спільну заяву до органів РАЦС про визнання батьком дитини ОСОБА_5 вдалося лише в вересні 2017 року. 27 вересня 2017 року було проведено реєстрацію визнання батьківства та було видане повторно свідоцтво про народження дитини ОСОБА_4 , де батьком дитини записано ОСОБА_5 .

В вересні місяці 2017 року, отримавши статус бабусі малолітньої ОСОБА_4 , позивачка звернулася з дитиною до лікаря педіатра. В лікарні їй повідомили, що відповідачка не надавала можливості лікарям здійснювати патронат новонародженої дитини та відмовлялася робити щеплення, не навідувала лікаря задля обстеження дитини жодного разу.

07 грудня 2017 року за рішенням Дружківського міського суду Донецької області по справі № 229/1799/2017 відповідачку ОСОБА_3 було позбавлено батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З позовом про позбавлення батьківських прав зверталася до суду матір відповідачки ОСОБА_6 .

25 червня 2018 року сина позивачки ОСОБА_5 було затримано за підозрою у скоєнні злочину. В грудні 2018 року його було засуджено до чотирьох років позбавлення волі.

З червня 2018 року вихованням та утриманням малолітньої ОСОБА_4 займається позивачка одноособово.

Відповідачка також неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів.

В вересні 2018 року у ОСОБА_4 раптово погіршився стан здоров`я, дитина втратила свідомість, через що була направлення на стаціонарне лікування в КМУ дитячого медичного територіального об`єднання м. Краматорська з діагнозом - Ацетонемічний стан, (супутній) - Гіпоглікемія не уточненої етіології, Біліарная дисфункція. Дитина перебувала у лікарні з 12 по 28 вересня 2018 року.

Відповідачка жодного разу не навідувала свою дочку, матеріальної допомоги на лікування дитини не надавала.

Після виписки із лікарні, протягом тривалого часу дитина проходила медичне обстеження, та курс тривалого лікування.

09 січня 2019 року ОСОБА_4 вдруге було направлено на стаціонарне лікування в КМУ дитячого медичного територіального об`єднання м. Краматорська з діагнозом - Порушення толерантності до вуглеводів (супутній) - Латентний цукровий діабет? Біліарна дисфункція. Ланкреатопатія. В лікарні дитина перебувала з 09 по 21 січня 2019 року.

Відповідачка жодного разу не навідувала свою дочку, матеріальної допомоги на лікування дитини не надавала.

Після лікування в лікарні було рекомендовано пройти курс стаціонарного лікування в ООКЛ м. Харкова. Оскільки позивачка не є законним представником малолітньої ОСОБА_4 , пройти курс лікування в лікарні, розташованій в іншій області, наразі не виявляється можливим.

27 лютого 2019 року наказом Служби у справах дітей Дружківської міської ради №2 «Про тимчасове влаштування дитини, яка залишилася без батьківського піклування» малолітню ОСОБА_4 було тимчасово влаштовано в сім`ю позивачки.

20 березня 2019 року рішенням виконавчого комітету Дружківської міської ради «136», малолітній ОСОБА_4 було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування.

Фактично з травня місяця 2017 року і по теперішній час відповідачка взагалі не спілкується з дочкою. Дитина постійно мешкає в сім`ї позивачки та перебуває на її утриманні. Відповідачка не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідачка не цікавиться справами дитини, не турбується про її життя, здоров`я, про її духовний та моральний розвиток, матеріальної допомоги на утримання дочки не надає.

Позивачка ОСОБА_1 просить суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з неї аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просила задовольнити її позов у повному обсязі.

Представники органу опіки та піклування Дружківської міської ради Мельніченко Т.В., Євсєєва Ю.М. підтримали висновок органу опіки та піклування Дружківської міської ради щодо позбавлення відповідачки ОСОБА_3 батьківських прав і вважають це доцільним.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином.

Суд, отримавши згоду позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Дружківка Донецької області народилася ОСОБА_4 . Її матір`ю є ОСОБА_3 , батьком - ОСОБА_5 (а.с. 12).

ОСОБА_5 є сином позивачки ОСОБА_1 (а.с.15).

Відповідно до наказу Служби у справах дітей Дружківської міської ради від 27 лютого 2019 року №2 «Про тимчасове влаштування дитини, яка залишилася без батьківського піклування» малолітню ОСОБА_4 було тимчасово влаштовано в сім`ю позивачки (а.с.16).

Відповідно до рішенням виконавчого комітету Дружківської міської ради від 20 березня 2019 року №136, малолітній ОСОБА_4 було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування (а.с.17).

Згідно з актом від 05 травня 2019 року б/н, складеного головою територіального комітету мікрорайону «Перемога» м. Дружківка Донецької області, при обстеженні квартири за адресою: АДРЕСА_1 було встановлено, що в квартири проживає ОСОБА_1 , з якою з травня 2017 року постійно проживає її малолітня онука ОСОБА_4 , мати якої ОСОБА_3 в її вихованні та утриманні участі не бере (а.с.22).

У заяві, підписаній мешканцями вулиці Чайковського та Правди в м. Дружківці , зазначено, що в травні 2017 року ОСОБА_3 залишила свою малолітню доньку ОСОБА_4 на виховання в родині свого співмешканця ОСОБА_5 . На теперішній час він позбавлений свободи. Повну турботу про дитину здійснює ОСОБА_1 Мати дитини про неї не турбується, веде аморальний спосіб життя, зловживає наркотичними засобами (а.с.20-21).

Відповідно до копії вироку від 12 грудня 2018 року батько малолітньої дитини ОСОБА_5 засуджений Дружківським міським судом Донецької області до позбавлення волі на 04 роки (а.с.23-24).

Відповідно до довідки Дружківського відділення поліції від 20 лютого 2019 року ОСОБА_3 знаходиться у розшуку з 30 липня 2018 року по теперішній час за ч.3 ст. 185 КК України (а.с.25).

Відповідно до довідок медичних закладів ОСОБА_4 перебувала на лікуванні у супроводі бабусі (а.с.26-29).

Свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 в судовому засіданні підтвердили обставини справи, викладені позивачкою у позовній заяві.

Згідно зі ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В статті 3 цієї Конвенції проголошено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 5 Конвенції держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов`язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім`ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. (статті 9 Конвенції).

З приведеного видно, що розгляд цивільних справ щодо неповнолітніх дітей мають бути розглянуті судом за принципом якнайкраще забезпечення інтересів дитини.

На підставі п. 2 ч.1 ст.164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав - це міра сімейно-правової відповідальності за порушення одним із батьків прав своєї дитини, нехтування її інтересами. Про винятковість позбавлення батьківських прав говорить вичерпний перелік його підстав (ст. 164 СК України).

Відповідно до п. 16 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» ухилення має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Органом опіки та піклування Дружківської міської ради Донецької області складено висновок від 20 серпня 2019 року № 16/2151/01 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно її малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд дійшов до висновку, що відповідач ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітньої доньки ОСОБА_4 . Про це свідчать наступні обставини: з травня 2017 року неповнолітня дитина мешкає з бабусею та перебуває на їх повному матеріальному забезпеченні. Її життям, потребами відповідачка не цікавиться та не спілкується з нею. Позивачка ОСОБА_1 виховує її, забезпечує усім необхідним та приділяє багато часу для розвитку та виховання. Суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини, передбачені ст. 164 Сімейного кодексу України, і є всі підстави для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Суд встановив, що рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 07 грудня 2017 року ОСОБА_3 була позбавлена батьківських прав відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_7 та з неї стягнуто аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частини її доходів.

А тому при визначені розміру аліментів суд враховує наявність у відповідачки на утриманні ще однієї неповнолітньої дитини і вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини з усіх видів її доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 13 травня 2019 року.

В задоволенні решти позову суд вважає за необхідне відмовити.

На підставі ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь позивачки ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у сумі 768,40 грн., та на користь державного бюджету судовий збір в сумі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 10-12, 80, 141, 259, 263-265, 280-282, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_4 ) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Дружківської міської ради (місцезнаходження: Донецька область, м.Дружківка, вул.Соборна, 16) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дитину - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав відносно малолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про народження №16 від 13 січня 2017 року, зроблений Дружківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ), аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів її заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з звернення позивача до суду (13.05.2019 р.) і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , судовий збір на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн.40 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , судовий збір на користь державного бюджету у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн.40 коп.

Копію рішення після набрання ним чинності направити до Дружківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Донецької області.

Заочне рішення може бути переглянуте Дружківським міським судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 вересня 2019 року.

Суддя: В. О. Лебеженко