241/1627/19
2-о/241/181/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2019 року Першотравневий районний суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Чудопалової С.В.,

при секретарі Небиліченко Т.В.,

за участю заявника ОСОБА_1

представника заявника Спруцко В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Мангуш цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Спруцко Володимир Ілліч, заінтересована особа Мангушське об`єднане управління пенсійного фонду України в Донецькій області про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, -

ВСТАНОВИВ:

06.08.2019 заявник ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Спруцко В.І.., звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту перебування фізичної особи на утриманні.

Заява мотивована тим, що вона, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася у м. Донецьк та є внутрішньо переміщеною особою. Її чоловіком є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про одруження. Вона прожила з чоловіком більш 55 років, до дня його смерті, за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою № 106 від 18.07.2019, виданою інспектором по роботі з населенням мікрорайону «Текстильник-3» адміністрації Кіровського району м. Донецька, довідкою №2240 від 20.07.2019, виданою ТОВ «Текстильник 2015» м. Донецька. В зв`язку з тимчасовою окупацією м. Донецька у вересні 2018 року вона з чоловіком виїхали із м. Донецьк до смт. Ялта Мангушського району Донецької області до своїх родичів. В вересні 2016 року вона звернулася із заявою до Мангушського об`єднаного управління пенсійного фонду України в Донецькій області з питанням про отримання пенсії за віком за місцем взяття на облік, тобто в Мангушському об`єднаному управлінні пенсійного фонду України в Донецькій області. Її звернення було розглянуто та в даний час вона отримує пенсію за місцем тимчасового проживання у сумі 2000 грн., що підтверджується довідкою про доходи від 05.08.2019 Мангушського об`єднаного управління пенсійного фонду України в Донецькій області. Однак її пенсії ніяк не вистачає на життя, оскільки вона хворіє і на лікування потрібні значні кошти. Її чоловік з 1957 року по 1994 рік працював на підприємстві вугольної промисловості Донецької області, а саме у Шахтоуправлінні №17-17 ОСОБА_3 у якості чистильника вагонів, обкатником, слюсарем вагонів, слюсарем підземним, горним майстром підземним, помічником начальника ділянки підземним, що підтверджується трудовою книжкою від 13.08.1957. За місцем роботи він отримував велику на той час заробітну плату. У вересні 2016 року в зв`язку з тимчасовою окупацією м. Донецька чоловік звернувся до Мангушського об`єднаного управління пенсійного фонду України в Донецькій області для отримання пенсії за віком і йому було нараховано пенсію у сумі 10700 грн., яка у п`ять разів більше ніж її пенсія, яку він повністю віддавав їй і вона витрачала її на оплату квартири і комунальних послуг, придбання одягу, ліків, продуктів харчування. Зазначена допомога була для неї постійним і основним джерелом до існування. ІНФОРМАЦІЯ_3 її чоловік помер. 08.07.2019 вона звернулася до Мангушського об`єднаного управління пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення їй пенсії з приводу втрати годувальника. У відповідності із ст. 36 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення" вона має на це право. Однак відповіддю від 22.07.2019 їй було відмовлено та запропоновано надати документ про перебування членів сім`ї на утриманні померлого годувальника та звернутися до суду про встановлення факту перебування на утриманні чоловіка.

Ухвалою судді від 06.08.2019 відкрито провадження у даній справі.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 свою заяву підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_4 заяву ОСОБА_1 підтримав у повному обсязі та просив встановити факт перебування заявника останньої на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Донецьку.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника управління.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, допитавши свідків, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 02.09.2016, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Донецька, проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 5).

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , Кіровським рай бюро ЗАГС м. Донецька, ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 25.04.1963 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 6).

Згідно з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_2 від 02.09.2016, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Донецьк, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 8).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Мангушським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 03.07.2019, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 10).

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 46 від 18.06.2019, та довідки про причину смерті ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Донецьк (а.с. 19).

Як вбачається з довідки, наданої інспектором по роботі з населенням мікрорайону «Текстильщик-3» адміністрації Кіровського району м. Донецька від 18.07.2019 № 106, яка видана на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, ОСОБА_1 дійсно проживала за адресою: АДРЕСА_1 , спільно зі своїм чоловіком ОСОБА_2 по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 11).

Відповідно з довідками наданими ТОВ «Текстильщик-2015» від 20.07.2019 за № 2239 та 2240, які видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, ОСОБА_1 дійсно зареєстрована в АДРЕСА_1 , де основний квартиронаймач ОСОБА_2 , який за вищевказаною адресою був зареєстрований по день смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , прописаний з 25.06.1980, виписаний 11.07.2019 (а.с. 12).

Згідно трудової книжки ОСОБА_2 , 1940 року народження, від 13.08.1957, останній з 1974 по 1994 роки працював у Шахтоуправлінні № 17-17 Біс (а.с. 13-14).

06.08.2019 ОСОБА_1 звернулася до Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про нарахування і виплату їй пенсії по втраті годувальника, виходячи з розміру 50% пенсії померлого годувальника ОСОБА_2 , з 01.07.2019 довічно (а.с. 16).

Відповіддю від 22.07.2019 Мангушське об`єднане управління пенсійного фонду України Донецької області відмовило ОСОБА_1 у виплаті зазначеної пенсії, оскільки вона не надала необхідні документи для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника (а.с. 17).

З паспортів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що останні зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4, 7).

З пенсійних посвідчень ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_5 вбачається, що останні є пенсіонерами за віком (а.с. 9).

Як вбачається з довідки про доходи, виданої пенсіонеру ОСОБА_1 , від 05.08.2019 за № 369, вона перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в Першотравневому районі Донецької області і отримує пенсію за віком (а.с. 18).

Відповідно до довідки, наданої Мангушським об`єднаним управлінням пенсійного фонду України в Донецькій області, станом на липень 2019 року, розмір пенсії за віком, призначеної ОСОБА_2 , складає 10730,35 грн. (а.с. 58-60).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що вони тривалий час - більш ніж 15 років, дружать сім`ями з родиною ОСОБА_8 , їх дача знаходиться по сусідству із ними. Їм відомо про те, що чоловік ОСОБА_1 мав велику пенсію, так як усе життя проробив на шахті, а також те, що він утримував її і вони жили за його рахунок. Діти матеріально їм не допомогали.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 є її матір`ю, а батьком - ОСОБА_10 і батьки жили разом. В смт Ялта у них є дача, на якій вони з квітня 2019 року проживали разом. Зазначила, що у неї є рідний брат, який мешкає в м. Костянтинівка, матеріальну допомогу вони батькам не надавали, оскільки батько був шахтарем і отримував пенсію більше 10000 гривень, за рахунок якої вони із матір`ю жили.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Факт перебування фізичної особи на утриманні встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника.

Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Згідно ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, які були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно із роз`ясненнями які містяться в п. 8 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йомуутримання.

При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.

Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. А ні отримання непрацездатною особою пенсії, а ні її окреме проживання від годувальника не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення», члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Крім того, даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватися положеннями частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів суд враховує висновки Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Тuгкеу", "Сурrus v. Тuгкеу"), а також Молдови та Росії (зокрема, Моzег v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v/Moldovav and Russia"), які відповідно до українського законодавства мають застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду згаданої категорії справ ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ суд розуміє в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою невизнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території.

Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Таким чином, аналізуючи викладене, суд вважає, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню, оскільки заявником надано беззаперечні докази того, що ОСОБА_1 знаходилась на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Керуючись ст.ст. 268, 315 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Спруцко Володимир Ілліч, заінтересована особа Мангушське об`єднане управління пенсійного фонду України в Донецькій області про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Донецьк, Україна.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Суддя С.В. Чудопалова