22-ц/804/426/19
265/7374/17

Категорія 34

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2019 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 265/7374/17

Номер провадження 22-ц/804/426/19

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

секретар судового засідання Герасимова Г.Є.

сторони :

позивач ОСОБА_4

відповідач КОМУНАЛЬНЕ КОМЕРЦІЙНЕ ПІДПРИЄМСТВО «МАРІУПОЛЬАВТОДОР»

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу КОМУНАЛЬНОГО КОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «МАРІУПОЛЬАВТОДОР» на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 серпня 2018 року, у складі судді Шербіна А.В., дата складення повного судового рішення 17 серпня 2018 року,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до КОМУНАЛЬНОГО КОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «МАРІУПОЛЬАВТОДОР» (далі КПП «МАРІУПОЛЬАВТОДОР») про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди.

Вимоги мотивовані тим, що 10 липня 2017 року о 15 год. 15 хв. водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем НОМЕР_1, що належить ККП «МАРІУПОЛЬАВТОДОР», рухаючись по вулиці Орджонікідзе в Лівобережному районі Маріуполя, не впевнився в безпеці свого рух, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, який рухався в попутному напрямку. В результаті ДТП транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження, які були оцінені експертом в розмірі 13 464 грн. Своїми діями водій ОСОБА_5 порушив вимоги п.10-1 ПДР України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Відповідно до постанови суду, ОСОБА_5 вину у вчиненні ДТП визнав в повному обсязі. Крім пошкодження автотранспортного засобу, позивачу було завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 10 000 грн. Враховуючи вказані обставини, просив стягнути з ККП «МАРІУПОЛЬАВТОДОР» суму заподіяного йому матеріального збитку в результаті ДТП 13 464 грн.; суму оплаченої експертизи 1 000 грн.; суму моральної шкоди 10 000 грн.; витрати, пов'язані з наданням юридичних послуг у сумі 3 000 грн.; витрати по оплаті судового збору 278 грн.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 серпня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з КОМУНАЛЬНОГО КОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «МАРІУПОЛЬАВТОДОР» на користь ОСОБА_4 у відшкодування завданої майнової шкоди 10 174 грн., відшкодування витрат на проведення дослідження у розмірі 1 000 грн. та у відшкодування моральної шкоди 3 000 грн., а всього 14 174 грн. Вирішено питання про судові витрати. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ККП «МАРІУПОЛЬАВТОДОР» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позову, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначається, що цивільно-правова відповідальність підприємства, яке є власником автомобіля та з участю якого відбулася дорожньо-транспортна пригода, застрахована в страховій компанії ПрАТ «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ІЛЛІЧІВСЬКЕ», а тому саме ця установа повинна відшкодувати позивачу заподіяну шкоду.

Відзив на апеляційну скаргу, в порядку визначеному ст.360 ЦПК України, не подано.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ККП «МАРІУПОЛЬАВТОДОР» ОСОБА_6, який підтримав скаргу, заперечення ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що 10 липня 2017 року о 15 год. 15 хв. ОСОБА_5, який перебував у трудових відносинах з ККП «МАРІУПОЛЬАВТОДОР», керуючи автомобілем НОМЕР_1 та рухаючись по вулиці Орджонікідзе в Лівобережному районі міста Маріуполя, не впевнився в безпечності свого руху, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4, який рухався у попутному напрямку. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 серпня 2017 року по справі №265/4858/17 ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено штраф.

Згідно довідки ККП «МАРІУПОЛЬАВТОДОР» від 31 липня 2018 року №60/59068-60.1, транспортний засіб - автомобіль НОМЕР_1, належить ККП «Маріупольавтодор» на праві господарського відання.

Згідно зі звітом №961/17 від 22 вересня 2017 року, складеного оцінювачем ОСОБА_7 вартість відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля ВАЗ 21103, реєстраційний номер НОМЕР_4, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, становить 10174 грн.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №288 від 09 вересня 2017 року, ОСОБА_4 сплатив фізичній особі-підприємцю ОСОБА_7 за складання звіту про оцінку автомобіля НОМЕР_3, 1000 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що майнова та моральна шкода заподіяна позивачу внаслідок неправомірних дій водія ОСОБА_5, що є працівником ККП «МАРІУПОЛЬАВТОДОР», а тому, саме підприємство повинно відшкодувати ОСОБА_4 заподіяну шкоду, повязану з пошкодженням автомобіля та моральними стражданнями, повязаними з цими обставинами.

Висновки суду відповідають матеріалам справи, представленим доказам та нормам матеріального права.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не повязане з виконанням цими особами обовязків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобовязання.

Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобовязання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Заперечуючи проти судового рішення КПП «МАРІУПОЛЬАВТОДОР» в апеляційній скарзі посилалося на те, що на час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність автомобіля, належного підприємству, була застрахована згідно положенням Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів», що підтверджується страховим полісом АК № 0833036 зі строком дії до 31 серпня 2017 року. Саме ця обставина давала підстави для відшкодування позивачу шкоди за рахунок ПрАТ «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ІЛЛІЧІВСЬКЕ», а не шляхом стягнення коштів з КПП «МАРІУПОЛЬАВТОДОР».

ОСОБА_4 заперечував проти вказаних доводів та зазначив, що ПрАТ «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ІЛЛІЧІВСЬКЕ» припинило свою діяльність і тому він бажає, щоб шкода йому була відшкодована вінною особою.

Колегія не погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача.

Дійсно, правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають з обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обовязкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 2231, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначене сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобовязання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обовязком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик.

Разом з тим зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обовязково припиняє деліктне зобовязання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобовязаний виконати обовязок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав.

Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобовязання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У справі, яка переглядається, установивши, що позивач звернувся до суду з позовом до власника транспортного засобу, яким завдала шкоди, й просив стягнути з відповідача грошові кошти на відшкодування шкоди, завданої ДТП, суд першої інстанції забезпечив реалізацію абсолютного права позивача на відшкодування цієї шкоди безпосередньо особою, яка завдала шкоди, відповідачем, на підставах, передбачених законом (статтями 1172, 1192 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Винні дії водія автомобіля НОМЕР_5 відповідачем у справі - КПП «МАРІУПОЛЬАВТОДОР», не спростовані.

Отже, рішення суду про відшкодування ОСОБА_4 майнової шкоди та моральної шкоди в розмірі 3000 грн. за рахунок КПП «МАРІУПОЛЬАВТОДОР» відповідає вимогам закону та розясненням, викладеним у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Таким чином, з урахуванням обставин справи та норм матеріального права, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, оцінив представлені сторонами матеріали за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності та дійшов обгрунтованого висновку про покладення відповідальності за заподіяну ОСОБА_4 шкоду на КПП «МАРІУПОЛЬАВТОДОР», а не на страхову компанію - ПрАТ «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ІЛЛІЧІВСЬКЕ», з якою у відповідача виникли самостійні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Оскільки рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, в ньому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до положень частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При перегляді справи за апеляційною скаргою відповідача апеляційний суд враховує постанови Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-954цс16, від 26 листопада 2016 року у справі № 6-954цс16 та Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц провадження № 14-497цс18.

Посилання представника КПП «МАРІУПОЛЬАВТОДОР» в суді апеляційної інстанції на позицію ОСОБА_8 Верховного Суду, викладену у постанові від 4 липня 2018 року у справ № 755/18006/15-ц, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки предметом розгляду даної справи були позовні вимоги страхової компанії, яка відшкодувала потерпілому страхове відшкодування, до особи винної у дорожньо-транспортній пригоді, цивільна-правова відповідальність якої була застрахована, що не є тотожнім правовідносинам, які є предметом спору у справі, який переглядається.

Вказана позиція, на переконання колегії суддів, не є підставою для скасування рішення від 09 серпня 2018 року та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_4 у позові про відшкодування шкоди. Крім того, в суді апеляційної інстанції з пояснень сторін встановлено, що КПП «МАРІУПОЛЬАВТОДОР» фактично виконало судове рішення та у грудні 2018 року перерахувало позивачу присуджені кошти в розмірі 14 174 грн.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу КОМУНАЛЬНОГО КОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «МАРІУПОЛЬАВТОДОР» залишити без задоволення.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Дата складення повного судового рішення 01 лютого 2019 року.

Судді: Л.М. Кочегарова

ОСОБА_2

ОСОБА_3