КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи 362/3398/18

Апеляційне провадження 22-ц/824/2114/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А, Мазурик О.Ф.

при секретарі Борисенко Д.В.

учасники справи

заявник ОСОБА_2

заінтересована особа Васильківський районний відділ Управління державної міграційної служби України в Київській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України у Київській області на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 липня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Корнієнко С.В., у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа - Васильківський районний відділ Управління державної міграційної служби України в Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в :

у/н справи 362/3398/18 № а/п: № 22-ц/824/2114/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Корнієнко С.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
у червні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт постійного проживання на території України станом на час проголошення незалежності України - 24 серпня 1991 року, на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» - 13 листопада 1991 року, а саме з 1982 по 2000 рік.

В обґрунтування заяви зазначав, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в селищі міського типу Фащівка Антрацитівського району Ворошиловградської (Луганської) області, в подальшому з батьками переїхав до м. Алматик, Ташкенської області Узбекистан, однак у зв'язку із сімейними обставинами у 2006 році повернувся у с. Матвіївка Свердловського району Луганської області, а у травні 2014 переїхав проживати до с. БерезанщинаВасильківського району Київської області. Крім цього зазначив, що ще до переїзду втратив всі документи, в тому числі паспорт, а тому встановлення факту йому необхідно для отримання паспорту громадянина України.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16.07.2018 заяву задоволено. Встановлено факт постійного безвиїзного проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця смт. Фащівка Антрацитівського району Ворошиловградської (Луганської) області, проживаючого в АДРЕСА_1 на території України, на момент проголошення незалежності - 24 серпня 1991 року, а саме 1982 року по 2000 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Управління Державної міграційної служби України у Київській області подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні заяви. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, Васильківський районний відділ Управління державної міграційної служби України в Київській області не є належною заінтересованою особою, оскільки відповідно до Положення про Управління Державної міграційної служби України у Київській області, затвердженого наказом ДМС від 18.07.2011 № 28, Васильківський РВ УДМС у Київській області є районним відділом УДМС в Київській області та утворений без створення юридичної особи. Належною заінтересованою особою у вказаній справі відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 15.06.2011 № 658 «Про утворення територіальних органів Державної міграційної служби України» є УДМС у Київській області, яке не залучене до участі у справі. Судом встановлено особу заявника без жодного документу, які передбачені ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», та ухвалено рішення лише зі слів заявника, без жодних доказів, які підтверджують викладені у заяві обставини. За результатами перевірки територіальними органами ДМС, ОСОБА_2 на території України із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався, статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, не отримував. Клопотань щодо продовження строку перебування в Україні, надання дозволу на імміграцію, оформлення посвідки на постійне або тимчасове проживання, встановлення належності до громадянства України та оформлення набуття громадянства України не подавав. Вказує, що інформація щодо постійного проживання заявника або його батьків, родичів до 24.08.1991 на території України відсутня. Заявник не звертався із заявою про втрату паспорта та ним не надано жодного документу, який міг би свідчити про те, що він дійсно з 1988 до 1999 року проживав на території України. Крім того, матеріали справи не містять доказів повідомлення учасників справи про судовий розгляд та направлення процесуальних документів учасникам справи, а також до заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

У судовому засідання представник апелянта ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи вимоги заявника суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2, народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року в смт. Фащівка Антрацитівського району Ворошиловградської (Луганської ) області; з 1988 року по 1999 рік навчався у Фащівській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів Антрацитівської районної ради Луганської області та проживає в АДРЕСА_1.

Дані обставини судом встановлено на підставі доданих до заяви копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 02.02.1982, яке не засвідчене у встановленому законом порядку та довідки, виданої виконавчим комітетом Путрівської сільської ради Васильківського району Київської області від 26.06.2018, за № 468. Будь - яких інших документів матеріали справи не містять.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до стаття 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» визначено документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну; тимчасове посвідчення громадянина України та документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус: посвідчення водія; посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон; посвідка на постійне проживання; посвідка на тимчасове проживання; картка мігранта; посвідчення біженця; проїзний документ біженця; посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту; проїзний документ особи, якій надано додатковий захист.

Із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення вбачається, що заявник не має паспорта, оскільки його втратив. Проте, будь - яких доказів звернення ОСОБА_2 до відповідних органів із заявою про втрату паспорта матеріали справи не містять, як і не містять даних про те, за яким документом, що посвідчує особу було встановлено заявника у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 ЦПК України справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об'єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Незважаючи на те, що вимога заявника не стосувалася встановлення факту належності йому паспорта, метою встановлення факту проживання заявника на території України є отримання паспорта громадянина України.

Проте, питання видачі особі паспорта чи іншого документа, який посвідчує особу не відноситься до компетенції суду.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного і обґрунтованого рішення.

Відповідно до статті 318 ЦПК України, серед іншого, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення обов`язково зазначається причина неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт.

Прийнявши до розгляду заяву про встановлення факту постійного проживання на території України суд не звернув уваги на те, що у заяві не вказана причини неможливості одержання втраченого паспорта громадянина України, якщо заявник мав такий документ.

З матеріалів справи вбачаться, що будь - які повістки чи повідомлення про день та час судового розгляду учасникам справи не направлялися, оригінали поданих заявником документів не перевірялися. За яким документом встановлена особа заявника у судовому засіданні матеріали справи не містять та у рішенні суду про це не вказано.

Відтак, прийнявши заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій не було вказано причини неможливості одержання втраченого паспорта громадянина України суд не мав правових підстав для задоволення заяви.

На підставі оскаржуваного рішення суду заявнику було видано паспорт громадянина України. При цьому судом не було залучено до участі у справі орган, який вирішує питання щодо надання громадянства України, а саме Управління Державної міграційної служби України у Київській області.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України у Київській області задовольнити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 липня 2018 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 30.01.2019.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

О. Ф. Мазурик