Справа № 128/2005/19
РІШЕННЯ

Іменем України

12 вересня 2019 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі

головуючого - судді Ганкіної І.А.,

при секретарі Жигаровій Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 31 травня 2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі у виконкомі Стадницької сільської ради Вінницького району Вінницької області, який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 26 грудня 2018 року розірвано. Від спільного проживання у шлюбі мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що дитина проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча має таку можливість. За вказаних обставин позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходів для дитини відповідного, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, проте надала до суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його вимоги задовольнити. Просить розглядати справу в її відсутність.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, попередньо надавши суду заяву, згідно якої при призначенні розміру аліментів просить врахувати стан його здоров`я, про що надає відповідні медичні документи. Справу просить розглянути за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Врахувавши думку позивача по справі, викладену у поданій до суду письмовій заяві, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 31 травня 2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі у виконкомі Стадницької сільської ради Вінницького району Вінницької області, який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 26 грудня 2018 року розірвано, що підтверджується копією рішення суду по справі № 128/3017/18 від 26.12.2018 року (а.с.6-7).

Від спільного проживання у шлюбі колишнє подружжя Багінських має доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 10.12.2008 року (а.с.8).

Відповідно до довідки № 963 від 29.07.2019 року виданої виконавчим комітетом Кунянської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, про те що ОСОБА_1 проживає в с. Куна без реєстрації; разом з нею проживає її донька, яка перебуває на повному її утриманні (а.с.9).

Судом встановлено, що сторонами не досягнуто добровільної згоди щодо розміру щомісячної матеріальної допомоги на утримання їхньої малолітньої дочки Анни .

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

В частині 2 цієї статті зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції).

Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Так, при визначенні розміру аліментів суд, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, врахував: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яка здорова; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який працездатного віку та за станом свого здоров`я має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, що ним спростовано не було.

Таким чином, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, суд вважає позов обґрунтованим, в зв`язку з чим він підлягає до задоволення.

Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів дитини, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивач, в розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 180-183, 191 СК України, ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 211, 223, 245, 247, 259, 263-265, 267, 268, 354, 430 п. 15.5 розділу XIII Прикінцевих положень ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 30 липня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць - допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя І.А. Ганкіна