Справа №403/76/19
Провадження №2/403/85/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2019 року Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого: Годованець І. А.

при секретарі: Костецькому С.С.

з участю:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача (адвокат): Гончаренко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Устинівка у режимі відеоконференції з Долинським районним судом Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного сільськогосподарського підприємства «Червона Калина» про визнання недійсним договору оренди землі,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачем ОСОБА_1 подано до суду позов до відповідача приватного сільськогосподарського підприємства «Червона Калина» про визнання недійсним договору оренди землі. Позовні вимоги мотивуються тим, що під час укладення договору оренди землі представником відповідача ПСП «Червона Калина» ОСОБА_3 намисно введено позивача ОСОБА_1 в оману щодо умов правочину та строку дії договору оренди землі. Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним.

У судовому засіданні у режимі відеоконференції з Долинським районним судом Кіровоградської області позивач ОСОБА_1 вважає, що позовні вимоги до ПСП «Червона Калина» про визнання недійсним договору оренди землі підлягають задоволенню, так як під час укладення договору оренди землі представником відповідача ПСП «Червона Калина» ОСОБА_3 намисно введено її оману щодо умов правочину та строку дії договору оренди землі. Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним.

У судовому засіданні у режимі відеоконференції з Долинським районним судом Кіровоградської області представник позивача (адвокат) Гончаренко Віталій Олексійович вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ПСП «Червона Калина» про визнання недійсним договору оренди землі підлягають задоволенню, так як ОСОБА_1 через стан здоров`я, так як є інвалідом першої групи за хвороби зору, помилково укладено та підписано договір оренди землі без ознайомлення та з`ясування умов правочину, строку дії договору оренди землі.

У судове засідання представник (засновник, директор) приватного сільськогосподарського підприємства «Червона Калина» ОСОБА_3 не з`явився, подав письмову заяву про проведення судового розгляду цивільної справи по суті у відсутність представника, просить відмовити у повному обсязі у позовних вимогах ОСОБА_1 до ПСП «Червона Калина» про визнання недійсним договору оренди землі. Свідок ОСОБА_2 пояснила, що при укладенні попередньої домовленості щодо умов договору оренди між представником ПСП «Червона Калина» та ОСОБА_1 не була присутня і ці обставини пояснити не може. Приблизно у кінці липня 2014 року у адміністративному приміщенні ПСП «Червона калина» у її присутності ОСОБА_1 особисто підписала договір оренди землі з ПСП «Червона Калина» та отримала примірник цього договору оренди землі. За договором оренди землі ОСОБА_1 отримує щорічно орендну плату, в тому числі, отримала орендну плату у повному обсязі за 2018 рік.

Заслухавши учасників справи, ознайомившись з матеріалами справи, судом встановлено наступні обставини. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (ст.1 Закону України «Про оренду землі»). Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ч.1 ст.2 Закону України «Про оренду землі»). Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст.13 Закону України «Про оренду землі»). Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ч.1 ст.93 ЗК України). За договором найму (оренди) земельної ділянки, наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (ст.792 ЦК України). Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі»). Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ст.631 ЦК України). За договором оренди землі від 22 липня 2014 року, орендодавцем - ОСОБА_1 передано орендареві - приватному сільськогосподарському підприємству «Червона Калина», відповідно до п.п. 1 - 21 цього договору, у користування Ѕ частину земельної ділянки, загальною площею 7.1705 га, кадастровий номер: :02:000:0402, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Криничуватської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області на сорок дев`ять років; нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 01 січня 2014 року становить 98763.00 грн.; орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 4% від нормативної грошової оцінки землі щорічно в сумі 2049.46; обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексу інфляції; орендна плата вноситься у такі строки: до 31 грудня поточного року оренди.

Відповідно до ст.126 ЗК України та ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації, з цього моменту починають діяти права і обов`язки сторін, ця дата є початком перебігу строку дії договору.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, державну реєстрацію договору оренди землі між ОСОБА_1 та приватним сільськогосподарським підприємством «Червона Калина» про право користування на Ѕ частину земельної ділянки, загальною площею 7.1705 га, кадастровий номер: :02:000:0402, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Криничуватської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області на сорок дев`ять років проведено державним реєстратором реєстраційної служби Устинівського райооного управління юстиції Кіровоградської області 31 жовтня 2014 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 58. Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України, для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду України (зокрема: постанова Верховного Суду України від 25 грудня 2013 у справі № 6-78цс13; постанова Верховного Суду України від 11 травня 2016 у справі № 6-806цс16). Позовні вимоги ОСОБА_1 до приватного сільськогосподарського підприємства «Червона Калина» про визнання недійсним договору оренди землі обґрунтовуються тим, що під час укладення договору оренди землі представником відповідача ПСП «Червона Калина» ОСОБА_3 намисно введено її оману щодо умов правочину та строку дії договору оренди землі. Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним (ст.230 ЦК України). Частиною 1 ст.230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Таким чином, під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто, при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення (абзац 2 частини першої статті 229 ЦК України). Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину. Предметом дослідження у справі є обставини, які стосуються укладення угоди з введенням однієї сторони в оману другою стороною умисно, з певною метою, при цьому характер обставин, щодо яких введено в оману, повинен бути істотним, таким, що суттєво впливає на права тієї сторони угоди, яка діє добросовісно. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 за №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. За змістом статей 229-233 ЦК України, правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно була і має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не може бути підставою для визнання правочину недійсним. Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України). У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснила, що приблизно у кінці липня 2014 року у адміністративному приміщенні ПСП «Червона калина» особисто підписала договір оренди землі з ПСП «Червона Калина» та отримала примірник цього договору оренди землі. З договором оренди землі не ознайомлювалася та читала його зміст, так як довіряла директору ПСП «Червона калина» ОСОБА_3 , що за попередньою домовленістю строк дії договору становить п`ять років. У жовтні 2018 року працівник ПСП «Червона калина» ОСОБА_2 повідомила її, що строк дії договору оренди землі становить сорок дев`ять років. Таким чином, під час укладення договору оренди землі представником відповідача ПСП «Червона Калина» ОСОБА_3 намисно введено її оману щодо умов правочину та строку дії договору оренди землі.

Позивачем ОСОБА_1 позовні вимоги до приватного сільськогосподарського підприємства «Червона Калина» про визнання недійсним договору оренди землі обґрунтовуються тим, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним (ст.230 ЦК України).

Частиною 1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, суд розглядає справу за позовом ОСОБА_1 до приватного сільськогосподарського підприємства «Червона Калина» про визнання недійсним договору оренди, відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, в межах заявлених нею вимог, на підставі доказів, поданих учасниками справи, та позовних вимог з підстав про правові наслідки вчинення правочину під впливом обману (ст.230 ЦК України).

Обман - це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі властивості й наслідки правочину, які насправді наступити не можуть. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V.v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Під час судового розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 особисто підписала договір оренди землі, чим засвідчила свою згоду з його змістом. ОСОБА_1 не надано доказів вчинення цього правочину під впливом обману зі сторони представника (засновника, директора) ПСП «Червона Калина» ОСОБА_3, а отже у справі відсутні підстави для застосування статті 230 ЦК України. За змістом договору оренди землі встановлено, що цей правочин підписаний особисто ОСОБА_1 , що свідчить про її ознайомлення та згодою із запропонованими у ньому умовами. Доводи ОСОБА_1 , що під час укладення договору оренди землі представником відповідача ПСП «Червона Калина» ОСОБА_3 її було введено в оману щодо умов правочину та строку дії договору оренди землі, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів на підтвердження введення її в оману щодо обставин, які мають істотне значення для укладення угоди, тобто не виконала свій процесуальний обов`язок, передбачений законом. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Таким чином, позивачем ОСОБА_1 не доведено належними і допустимими доказами факт вчинення представником відповідача ПСП «Червона Калина» ОСОБА_3 будь-яких дій, які б свідчили про умисне введення її в оману щодо істотних обставин договору. При встановлених обставинах, позовні вимоги ОСОБА_1 до приватного сільськогосподарського підприємства «Червона Калина» про визнання недійсним договору оренди землі задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.7 ст.141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд, - В И Р І Ш И В : У позовних вимогах відмовити. Відмовити у позовних вимогах ОСОБА_1 до приватного сільськогосподарського підприємства «Червона Калина» про визнання недійсним договору оренди землі. Відповідно до ч.7 ст.141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На рішення може бути подано апеляційну скаргу на протязі тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Суддя Устинівського районного суду Кіровоградської області І. А. Годованець