Дата документу 29.01.2019
Справа № 334/6705/18
Провадження № 2/334/1010/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Манюхіні О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Дніпровський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про звільнення майна з під арешту,

В С Т А Н О В И В:

Представник ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа Дніпровський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про звільнення майна з під арешту. Ухвалою суду від 29.01.2019 року позивача ПАТ «Дельта Банк» замінено правонаступником ОСОБА_1.

В обґрунтування поданого позову позивач посилається на те, що 18 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 0704/0708/45-026, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 38000,00 дол. США на строк по 18 липня 2038 року включно з розрахунку 11,90 % річних за весь строк фактичного користування кредитом.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Договором про надання кредитних коштів № 0704/0708/45-026 від 18.07.2008 року іпотекодавець ОСОБА_2 за договором іпотеки № 0704/0708/45-026-2-1 від 18.07.2008 року передав в іпотеку нерухоме майно: квартира загальною площею 40,08 квадратних метрів, житловою площею 19,1 квадратних метрів, що знаходиться за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Ладозька, будинок номер 14, квартира номер 206, та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу № 1723 від 18.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3

25.05.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами.

31.10.2018 року, між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір №931/К купівлі-продажу майнових прав, який укладено на підставі Протоколу електронного аукціону №UА-ЕА-20018-08-29-000068-b від 17 жовтня 2018 року, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» передало у власність, а ОСОБА_1 прийняла у власність майнові права, у тому числі право вимоги за кредитним договором №0704/0708/45-026 від 18.07.2008 року. 31.10.2018 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором № 0704/0708/45-026-2-1 від 18 липня 2008 року.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 112554307: 23.09.2013 року, згідно постанови, про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № ВП 38609136, виданий 16.09.2013 року Ленінським відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, накладено арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2, в тому числі на обєкт нерухомого майна, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (Номер запису про обтяження 2595727).

На теперішній час ОСОБА_1 є власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2, однак не може реалізувати своє право власності на квартиру у звязку з накладеним на належну їй квартиру арештом, який позивач просить скасувати.

Позивач, надала суду заяву про розгляд справи, без її участі позовні вимоги підтримує, просить суд зняти арешт з нерухомого майна, а саме квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2, який накладено 16.09.2013 року, згідно постанови Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про арешт майна боржника, серія та номер: 38609136, виданий 16.09.2013 року (Номер запису про обтяження: 2595727).

Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує.

Перевіривши фактичні обставини справи, наявними в ній доказами в їх сукупності та взаємозвязку, суд, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 18 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 0704/0708/45-026, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 38000,00 дол. США на строк по 18 липня 2038 року включно з розрахунку 11,90 % річних за весь строк фактичного користування кредитом.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Договором про надання кредитних коштів № 0704/0708/45-026 від 18.07.2008 року іпотекодавець ОСОБА_2 за договором іпотеки № 0704/0708/45-026-2-1 від 18.07.2008 року передав в іпотеку нерухоме майно: квартира загальною площею 40,08 квадратних метрів, житловою площею 19,1 квадратних метрів, що знаходиться за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Ладозька, будинок номер 14, квартира номер 206, та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу № 1723 від 18.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3

25.05.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами.

31.10.2018 року, між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір №931/К купівлі-продажу майнових прав, який укладено на підставі Протоколу електронного аукціону №UА-ЕА-20018-08-29-000068-b від 17 жовтня 2018 року, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» передало у власність, а ОСОБА_1 прийняла у власність майнові права, у тому числі право вимоги за кредитним договором №0704/0708/45-026 від 18.07.2008 року. 31.10.2018 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором № 0704/0708/45-026-2-1 від 18 липня 2008 року.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 112554307: 23.09.2013 року, згідно постанови, про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № ВП 38609136, виданий 16.09.2013 року Ленінським відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, накладено арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2, в тому числі на обєкт нерухомого майна, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (Номер запису про обтяження 2595727).

Відповідно до довідки наданої Дніпровським відділом державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, на виконанні у відділі перебувало ВП 38609136 щодо виконання виконавчого напису № 1300 виданого 05.06.2013 року приватним нотаріусом ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» 350260,40грн. Стягнення звернуто на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_3. 18.09.2014 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ Про виконавче провадження державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Відповідно до вимог статті 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Аналогічної думки дійшла і ОСОБА_5 Верховного Суду, яка викладена у постанові від 30 травня 2018 року по справі № 640/7794/16-ц.

Також відповідно, до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що позивач правомірно вимагає звільнення майна з-під арешту, посилаючись на кредитний договір, договір іпотеки, договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором, таким чином позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 5, 259, 263, 265, 273 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна, а саме квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4, що належить н праві власності ОСОБА_2, який накладено 16.09.2013 року, згідно постанови Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про арешт майна боржника, серія та номер: 38609136, виданий 16.09.2013 року (Номер запису про обтяження: 2595727).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 29 січня 2019 року.

Суддя: Козлова Н. Ю.