справа № 361/6776/18
провадження № 2/361/974/19
РІШЕННЯ

Іменем України

11 травня 2019 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретаря Срібної Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Броварської міської ради Київської області, третя особа: Броварська міська державна нотаріальна контора Київської області про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом, у якому просили визнати за кожним із них у порядку спадкування за заповітом і за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на ј частку житлового будинку АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавською В.В. у видачі свідоцтв про право на спадщину на це спадкове майно їм відмовлено через неможливість встановлення нотаріусом складу спадкового майна та кола спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні позов підтримали, просили суд задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що вони як спадкоємці за заповітом і за законом до майна померлої ОСОБА_5 домовилися про прийняття ними в рівних частках спадщини та визнання за кожним із них у порядку спадкування права власності на ј частку спірного спадкового житлового будинку.

Відповідач Броварська міська рада Київської області у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за відсутності їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Третя особа Броварська міська державна нотаріальна контора Київської області у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за відсутності їх представника, у зв`язку з надмірним навантаженням.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 86 років померла ОСОБА_5 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 . Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, зокрема, на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Факт належності померлій ОСОБА_5 на праві власності даного житлового будинку підтверджується листом Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області "Броварське бюро технічної інвентаризації" від 23 січня 2017 року № 81, з якого видно, що згідно із архівними даними станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок № НОМЕР_8 від 10 лютого 1972 року.

Із заповіту від 01 жовтня 1991 року, посвідченого державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області Лазарєвою В.П., зареєстрованого в реєстрі за № 2-3978, вбачається, що ОСОБА_5 належну їй частину вказаного житлового будинку із відповідними надвірними будівлями заповідала ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках.

Із спадкової справи № 231/1995 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 вбачається, що 05 вересня і 26 вересня 1995 року заяви про прийняття спадщини після її смерті до Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області подали двоє спадкоємців за заповітом від 01 жовтня 1991 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у яких просили видати їм свідоцтва про право на спадщину за даним заповітом на частину належного спадкодавцю житлового будинку із відповідними надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Також із цієї спадкової справи видно, що 22 вересня 1995 року із заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_5 до зазначеної нотаріальної контори звернувся син померлої ОСОБА_6 , у якій просив видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на частину належного померлій матері житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

На день смерті спадкодавця ОСОБА_5 цивільні правовідносини щодо спадкування регулювалися положеннями Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР).

За змістом положень ч. ч. 1, 2 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525 ЦК УРСР).

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно із ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 537 ЦК УРСР частина майна, що залишилась незаповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку статей 529-533 цього Кодексу.

За змістом ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Виходячи з викладеного, для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця та вчинення ним певних дій.

У ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Виходячи з наведених правових норм та обставин справи, суд встановив, що спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 прийняли ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за заповітом від 01 жовтня 1991 року на частину належного їй на праві особистої власності житлового будинку АДРЕСА_1 на даний час АДРЕСА_1 та ОСОБА_6 , син померлої, за законом на іншу частину цього спірного будинку.

01 січня 2014 року набрав чинності Цивільний кодекс України (далі - ЦК України), яким на даний час регулюються цивільні правовідносини.

За змістом ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У ч. 3 ст. 1268, ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

22 червня 2016 року спадкоємець за законом ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 29 червня 2016 року.

07 липня 2016 року Броварською міською державною нотаріальною конторою Київської області було заведено спадкову справу за № 280/2016 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 .

Із даної спадкової справи вбачається, що 07 липня і 28 жовтня 2016 року у визначений законом строк до вказаної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_6 звернулися двоє дітей померлого: син ОСОБА_3 і дочка ОСОБА_4 , позивачі у даній справі. Інші спадкоємці до майна померлого ОСОБА_6 відсутні, його дружина ОСОБА_7 померла раніше ІНФОРМАЦІЯ_3 .

25 травня 2017 року спадкоємцям ОСОБА_3 і ОСОБА_4 нотаріальною конторою видано свідоцтва про право на спадщину за законом на належне їхньому померлому батькові ОСОБА_7 майно.

07 липня 2018 року постановою нотаріуса Броварської міської державної нотаріальної конторою Київської області Журавською В.В. позивачу ОСОБА_1 як спадкоємцю після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні такої нотаріальної дії як видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку АДРЕСА_1 , відмовлено.

Із даної постанови нотаріуса вбачається, що вказаною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 231/1995 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , спадщину після її смерті прийняли ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 . Відповідно до заповіту від 01 жовтня 1991 року померла ОСОБА_5 частину належного їй на праві власності вказаного вище житлового будинку заповідала двом спадкоємцям ОСОБА_1 і ОСОБА_2 . Згідно із довідкою № 81, виданою 23 січня 2017 року Комунальним підприємством Броварської міської ради Київської області "Броварське бюро технічної інвентаризації", за померлою ОСОБА_5 за зазначеною вище адресою зареєстровано право власності на цілий житловий будинок, а не на його частку, тому нотаріус не має можливості визначити склад спадкового майна.

Згідно із ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За змістом ст. 525 ЦК УРСР, ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

У ч. 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачі у даній справі досягли домовленості між собою про те, що згідно із заповітом від 01 жовтня 1991 року ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповідала у рівних частках ОСОБА_1 і ОСОБА_2 лише Ѕ частку належного їй на праві особистої власності житлового будинку із надвірними будівлями, що знаходяться у АДРЕСА_1 , тому кожен із цих спадкоємців у порядку спадкування за заповітом набув право власності на ј частку даного спадкового будинку.

Виходячи з наведених вище обставин, суд вважає, що право власності іншу Ѕ частку зазначеного житлового будинку після смерті ОСОБА_5 у порядку спадкування за законом набув син померлої ОСОБА_7 , який своїх спадкових прав на цю частку будинку належним чином у встановленому законом порядку не оформив, а ІНФОРМАЦІЯ_2 він помер.

У ч. 1 ст. 1267 ЦК України встановлено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 спадщину за законом у рівних частках прийняли двоє його дітей: син ОСОБА_3 і дочка ОСОБА_4 , позивачі у цій справі, що підтверджується отриманими ними свідоцтвами про право на спадщину за законом після смерті батька.

Враховуючи викладене, той факт, що ОСОБА_7 у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 на праві власності належала Ѕ частка житлового будинку із надвірними будівлями, що знаходяться у АДРЕСА_1 , суд дійшов висновку, що кожен із цих спадкоємців у порядку спадкування за законом після смерті батька набув право власності на ј частку вказаного спірного спадкового будинку.

Із технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що за цією адресою знаходиться: житловий будинок, позначений на плані літерою "А", загальною площею 103,9 м2, житловою площею 57,9 м2.

Із інформаційної довідки із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07 липня 2018 року за № 130069191 видно, що відомості про реєстрацію права власності на спірний житловий будинок за спадкодавцем ОСОБА_5 відсутні.

Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав є визнання права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 358 ЦПК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи той факт, що позивачі у справі вважаються такими, що прийняли в рівних частках спадщину після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та домовилися між собою про визнання за кожним із них права власності на ј частку належного померлій спадкового житлового будинку, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 89, 206, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на ј частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 103,9 м2, житловою площею 57,9 м2.

Визнати за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на ј частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 103,9 м2, житловою площею 57,9 м2.

Визнати за ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на ј частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 103,9 м2, житловою площею 57,9 м2.

Визнати за ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7 ) у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на ј частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 103,9 м2, житловою площею 57,9 м2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.