Провадження № 2/537/751/2019
Справа № 537/2198/19
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.09.2019 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді Мурашової Н.В.,

за участю секретаря Мєняйлова О.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Браташ Ю.П.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Кременчук Полтавської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

23.05.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 належить право власності на квартиру АДРЕСА_1 . А саме на підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 14.10.2014 року про визнання права власності ОСОБА_1 на Ѕ частину квартири як на спільне сумісне майно подружжя, придбане за час шлюбу з ОСОБА_3 . На підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 09.02.2018 року після померлого ОСОБА_3 , згідно з яким отримали право на його спадщину дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 . кожен по Ѕ частині спадкового майна, тобто кожен по ј частини квартири. На підставі Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09.10.2018 року, залишеним без змін Постановою Полтавського апеляційного суду від 12.03.2019 року, яким припинено право власності ОСОБА_2 на 1/4 частину спірної квартири АДРЕСА_1 , визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину спірної квартири, та ухвалено виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі 60000,75 грн. Оскільки відповідач ОСОБА_2 без поважних причин не проживає більше року в квартирі, належній позивачу ОСОБА_1 , тому позивач вважала, що відповідно до положень ст.405 ЦК України, відповідач втратив право користування цим житловим приміщенням.

Після виконання положень ст.187 ЦПК України, ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 11.06.2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Позивач ОСОБА_1 в підготовчому засіданні позов підтримала, заяв, клопотань не надала.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовчому судовому засіданні позов не визнавав. Подав письмову заяву, в якій просив зупинити провадження у справі. В обґрунтування зазначив, що йому на праві власності в порядку спадкування належала ј частина у спірній квартирі АДРЕСА_1 , в якій він був зареєстрований як власник. Проте рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09.10.2018 року, залишеним без змін Постановою Полтавського апеляційного суду від 12.03.2019 року, припинено його право власності на 1/4 частину спірної квартири АДРЕСА_1 . Позивач просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщення, обґрунтовуючи свій позов саме зазначеними судовими рішеннями, якими припинено право власності відповідача на частку цієї квартири. Проте відповідач, не погоджуючись із зазначеними рішеннями суду першої та апеляційної інстанції, подав до Верховного Суду касаційну скаргу. Ухвалою Верховного Суду від 07.06.2019 року відкрито касаційне провадження по даній скарзі, зупинено виконання рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 09.10.2018 року, постанови Полтавського апеляційного суду від 12.03.2019 року, додаткового рішення Крюківського районного суду міста Кременчука від 17.12.2018 року про розподіл судових витрат до завершення розгляду касаційної скарги. Оскільки Верховним судом зупинено виконання судових рішень, які є підставою для нового позову, поданого ОСОБА_1 , відповідач просив суд зупинити провадження у цій справі про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, до вирішення справи, якою припинено його право власності на частку в спірному приміщенні.

Суд, заслухавши думку позивача, яка заперечувала щодо заявленого клопотання про зупинення провадження у справі, приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Із змісту наведеної норми процесуального закону вбачається, що така підстава виникає в процесі тоді, коли постановлення рішення можливо після підтвердження фактів, що мають преюдиційне значення для даної справи, в іншій справі, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Зупинення провадження з підстав, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України допускається лише тоді, коли розглядати справу далі неможливо. Ця неможливість полягає в тому, що обставини, які є підставою позову або заперечень проти нього, є предметом дослідження в іншій справі і рішення суду у цій справі безпосередньо впливає на вирішення спору.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК (відповідає ст. 251 ЦПК України в новій редакції) підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті (відповідає п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України в новій редакції) - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Так, рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 09.10.2018 року задоволено позов ОСОБА_1 , припинено право власності ОСОБА_2 на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , визнано за ОСОБА_1 право власності на дану частину квартири, виплачено ОСОБА_2 в рахунок компенсації за його частину квартири грошові кошти в сумі 60000,75 грн., розподілено судові витрати.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 12.03.2019 року рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 09.10.2018 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 07.06.2019 року відкрито касаційне провадження по даній справі, витребувано з Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області справу №524/2579/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності; зупинено виконання рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 09.10.2018 року, постанови Полтавського апеляційного суду від 12.03.2019 року, додаткового рішення Крюківського районного суду міста Кременчука від 17.12.2018 року про розподіл судових витрат до завершення розгляду касаційної скарги.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що розглядати дану справу надалі є неможливим, оскільки вирішення даної справи про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, залежить від рішення по цивільній справі № №524/2579/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності ОСОБА_2 на частку у спільній квартирі, та визнання права власності на цю частку за ОСОБА_1 , що розглядається Верховним Судом, яким зупинено виконання зазначеного рішення до завершення розгляду касаційної скарги.

З метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, забезпечення принципу правової визначеності,суд вважає, що провадження по даній справі необхідно зупинити на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України у зв`язку з об`єктивною неможливістю розгляду даної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства.

Як зазначено в п. 5 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Оскільки ухвалою Верховного Суду від 07.06.2019 року у справі №524/2579/18 зупинено виконання судових рішень першої та апеляційної інстанції до розгляду касаційної скарги. Тому суд вважає за необхідне зупинити провадження у цій справі №537/2198/19 до розгляду касаційної скарги Верховним судом у справі №524/2579/18.

Керуючись ст. ст. 251, 253, 260 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Зупинити провадження у справі №537/2198/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, до прийняття рішення Верховним Судом у справі №524/2579/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області протягом п`ятнадцяти днів з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 11.09.2019 року.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області Мурашова Н.В.