КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 1018/4688/12
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/10402/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Тиханський О.Б.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

10 вересня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Семенюк Т.А.

Суддів - Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Якушко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 1 березня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно та стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року заявник звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, посилаючись в обґрунтування заяви на те, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 27 лютого 2013 року позов Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно та стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 1104731 грн. в межах вартості одержаного спадкового майна.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 17 червня 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно та стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» 1084146 грн. заборгованості за кредитним договором, шляхом звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості на нежитлове приміщення магазину «Гастроном», загальною площею 522,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належало на праві власності ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу приміщення магазину «Гастроном» з початковою ціною реалізації зазначеного майна у розмірі 1 336 600 грн. і реалізацією на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Стягнуто солідарно за Рамковою угодою № 2946 від 16 листопада 2006 року зі змінами, Договором про надання траншу № 1.28588/2946 від 16 листопада 2006 року зі змінами, Рамковою угодою № 2340 від 22 квітня 2005 року зі змінами та Договором про надання траншу № 1.28223/2340 від 16 листопада 2006 року зі змінами з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» заборгованість в загальному розмірі 1 084 146 грн..

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

В решті позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 жовтня 2013 року рішення Апеляційного суду Київської області від 17 червня 2013 року скасовано, рішення Обухівського районного суду Київської області від 27 лютого 2013 року залишено без змін.

На виконання рішення Обухівського районного суду Київської області від 27 лютого 2013 року видано виконавчий лист від 26 лютого 2014 року.

17 липня 2014 року головним державним виконавцем ВДВС Обухівського РУЮ у Київській області відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного вище виконавчого листа.

Згідно постанови про передачу виконавчого провадження від 17 червня 2016 року виконавче провадження №44045219 передано до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області та прийнято до виконання згідно з постановою від 12 липня 2016 року.

29 серпня 2018 року до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області стягувачемнаправлено заяву вих. № 2018/08/29-4 про повернення виконавчого листа виданого 26 лютого 2014 року Обухівським районним судом Київської області у справі № 2-242/13 про стягнення заборгованості в межах вартості одержаного спадкового майна, припинення дій з примусового стягнення заборгованості, завершення виконавчого провадження шляхом винесення відповідної постанови та зняття арешту з майна.

Зазначив, що в заяві вих. №2018/08/29-4 від 29 серпня 2018 року стягувач підтвердив факт добровільного виконання боржником боргових зобов`язань, які виникли відповідно до виконавчого листа 2-242/13 виданого Обухівським районним судом Київської області 26 лютого 2014 року.

Постановою старшого державного виконавця ВІІВР УДВС ГТУЮ у Київській областівід 19 вересня 2018 року ВП №44045219 про повернення виконавчого документа стягувачу, виконавчий лист №2-242/13, виданий 26 лютого 2014 року Обухівським районним судом, повернуто стягувачу - ПАТ «ПроКредит Банк», на підставі п. і ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначив, що станом на день звернення до суду, обов`язок ОСОБА_3 щодо виконання виконавчого документу відсутній повністю у зв`язку із добровільним виконанням рішення суду та сплатою суми заборгованості.

У зв`язку із викладеним, просив суд визнати виконавчий лист, виданий Обухівським районним судом Київської області № 2-242/13 від 26 лютого 2014 року таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 1 березня 2019 року заяву ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задоволено.

Визнано виконавчий лист, виданий Обухівським районним судом Київської області від 26 лютого 2014 таким, що не підлягає виконанню.

Не погодившись з ухвалою суду, представник Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, постановити нову про відмову у задоволенні заяви, вважаючи, що судом порушено норми процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Обухівського районного суду Київської області від 27 лютого 2013 року позов Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно та стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 1104731 грн. в межах вартості одержаного спадкового майна.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 17 червня 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про часткове задоволення позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 жовтня 2013 року рішення Апеляційного суду Київської області від 17 червня 2013 року скасовано, рішення Обухівського районного суду Київської області від 27 лютого 2013 року залишено без змін.

На виконання рішення Обухівського районного суду Київської області від 27 лютого 2013 року видано виконавчий лист від 26 лютого 2014 року.

17 липня 2014 року головним державним виконавцем ВДВС Обухівського РУЮ у Київській області відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного вище виконавчого листа.

Постановою старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області від 19 вересня 2018 року виконавчий документ повернуто стягувачу відповідно до заяви стягувача.

Згідно довідки АТ «ПроКредит Банк» від 31 серпня 2018 року, заборгованість ОСОБА_3 перед Банком врегульована, майнові претензії відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Задовольняючи заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 добровільно виконано рішення суду.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 липня 2014 року головним державним виконавцем ВДВС Обухівського РУЮ у Київській області відкрито виконавче провадження за виконавчим листом від 26 лютого 2014 року на виконання рішення Обухівського районного суду Київської області від 27 лютого 2013 року.

Згідно довідки АТ «ПроКредит Банк» від 31 серпня 2018 року, заборгованість ОСОБА_3 перед Банком врегульована, майнові претензії відсутні.

Постановою старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області від 19 вересня 2018 року виконавчий документ повернуто стягувачу відповідно до заяви стягувача.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

Частиною другою статті 432 ЦПК України встановлено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, та матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання).

Отже, однією з підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є відсутність обов`язку боржника у зв`язку з його добровільним виконанням.

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість ОСОБА_3 перед Банком врегульована у серпні 2018 року, тобто, після відкриття виконавчого провадження та виконання дій щодо примусового виконання рішення суду, відтак, на думку колегії суддів, відсутні правові підстави для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у розумінні ст.. 432 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що при поверненні виконавчого листа стягувачу, державний виконавець зазначив про можливість подачі даного виконавчого листа до виконання до 19 вересня 2021 року.

Крім того, судом встановлено, що 25 липня 2015 року державним виконавцем ухвалено постанову про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору, який боржником не сплачено.

Статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Виконавче провадження закінчується після сплати боржником основної заборгованості за виконавчим документом, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Оскільки стягнення виконавчого збору, як окрема виконавча дія, здійснена державним виконавцем до набрання чинності Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII, то в даному випадку підлягає застосуванню положення закону, який діяв на час ухвалення постанови про стягнення виконавчого збору (2015 рік).

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а суд першої інстанції, не звернувши уваги на вищенаведені норми закону та обставини справи, дійшов помилкового висновку про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не надавши при цьому належної правової оцінки підставам, з яких виконавчий лист може бути визнано таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є, зокрема, неправильне застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області задовольнити.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 1 березня 2019 року скасувати, прийняти постанову наступного змісту.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 11 вересня 2019 року.

Головуючий

Судді