Постанова

Іменем України

28 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 537/3321/17

провадження № 61-10436св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа - Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 грудня 2018 року в складі судді Маханькової О. В. та постанову Полтавського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року в складі колегії суддів:

Бондаревської С. М., Кривчун Т. О., Кузнєцової О. Ю.,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розподіл домоволодіння у натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Позовні вимоги мотивовано тим, що згідно договору дарування від 07 травня 1988 року ним було набуто у власність 1/3 частку домоволодіння, яке складається із двох житлових будинків літ. «А», літ. «Б» та ряду господарських будівель та споруд, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на 2/5 частки даного домоволодіння належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 01 жовтня 2004 року. Право власності на решту 4/15 часток вказаного домоволодіння належить його колишній дружині ОСОБА_2 на підставі договору дарування частини домоволодіння від 02 грудня 2013 року. До розірвання шлюбу (05 грудня 2016 року) він та його дружина - ОСОБА_2 спільно проживали однією сім`єю у будинку літ. «А» з прибудовами літ. «А1»,

літ. «а», літ. «а1» та користувалися наступними господарськими будівлями та спорудами: літньою кухнею-гаражем літ. «М», літньою кухнею літ. «Е», погребом літ. «Г», убиральнями літ. «Д» та літ. «Л», а також колодязем літ. «к1».

ОСОБА_3 увесь час проживає у житловому будинку літ. «Б» та користується убиральнею літ. «Н», вигрібною ямою літ. «І» та колодязем питним літ. «К». Вказаний будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці площею 148,0 кв. м та огороджені парканом з усіх боків.

Після того, як між ним та ОСОБА_2 було припинено сімейні відносини, спільне проживання в одному будинку виявилося неможливим. Хоча між ними існує домовленість про порядок користування жилими кімнатами, все

ж у будинку літ. «А» залишилися кімнати, якими вони вимушені спільно користуватися, зокрема приміщення для газового обладнання «1-1» та

кухня «1-9». Також часто виникають спори щодо оплати витрат за комунальні послуги, оскільки системи життєзабезпечення будинку також не розділено.

З урахуванням висновку експертного будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження від 07 серпня 2017 року № 6/3-17, уточнивши позивні вимоги, позивач просив суд: розподілити домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виділивши йому в натурі 19/50 часток із спільного майна, що знаходиться за вказаною адресою, а саме: по житловому будинку літ. «А, А1, а, а1» кімнату «1-6»

площею 10,4 кв. м; кімнату «1-7» площею 13,4 кв. м; кімнату «1-8»

площею 10,8 кв. м; кухню «1-9» площею 4,7 кв. м. По надвірним будівлям і спорудам погріб з шийкою літ. «Г»; літню кухня-гараж літ. «М»; ворота № 3; ОСОБА_2 виділити у натурі 11/50 часток із спільного майна, що знаходиться за вказаною адресою, а саме по житловому будинку

літ. «А, А1, а, а1»: приміщення для газового обладнання «1-1» площею 5,0 кв. м; коридор «1-2» площею 3,9 кв. м; передпокій «1-3» площею 4,3 кв. м, кімнату «1-4»

площею 8,0 кв. м; кімнату «1-5» площею 10,0 кв. м. По надвірним будівлям

і спорудам літню кухню літ. «Е»; убиральню літ. «Л»; колодязь питний літ. «К1»; огорожу № 2; ОСОБА_3 просив виділити у натурі 2/5 частки із спільного майна, що знаходиться за вказаною адресою, а саме: житловий будинок літ. «Б», який складається із коридору «1-1» площею 3,6 кв. м; передпокою «1-2» площею 6,3 кв. м; кімнати «1-3» площею 16,1 кв. м;

кімнати «1-4» площею 5,8 кв. м; кухні «1-5» площею 6,2 кв. м. По надвірним господарським будівлям та спорудам: убиральню літ. «Н»; яму вигрібну літ. «Е»; колонку питну літ. «к»; огорожу № 1; хвіртку № 4; роботи, що пов`язані із виділом його частки у натурі, а саме: влаштування дверного пройому в частині будинку, запропонованій ОСОБА_1 зі встановлення подвійного дверного блоку у приміщенні «1-9»; влаштування кухні у приміщенні «1-8»; демонтаж дверного блоку у стіні між приміщеннями «1-1»/«1-9», закладення цеглою дверного прорізу, просив покласти на нього; обладнання квартир самостійними системами опалення, газозабезпечення, водопостачання, електрозабезпечення покласти спільно на нього та ОСОБА_2 .

Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Виділено ОСОБА_1 в натурі 19/50 часток із спільного майна, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 а саме: по житловому будинку літ. «А, А1, а, а1» кімнату «1-6» площею 10,4 кв. м; кімнату «1-7» площею 13,4 кв. м; кімнату «1-8»

площею 10,8 кв. м; кухню «1-9» площею 4,7 кв. м. По надвірним будівлям

і спорудам погріб з шийкою літ. «Г»; літню кухня-гараж літ. «М»; ворота № 3.

Виділено ОСОБА_2 в натурі 11/50 часток із спільного майна, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 , а саме: по житловому будинку літ. «А, А1, а, а1» приміщення для газового обладнання «1-1» площею 5,0 кв. м; коридор «1-2» площею 3,9 кв. м; передпокій «1-3» площею 4,3 кв. м, кімнату «1-4» площею 8,0 кв. м; кімнату «1-5» площею 10,0 кв. м. По надвірним будівлям і спорудам літню кухню літ. «Е»; убиральню літ. «Л»; колодязь питний літ. «К1»; огорожу № 2.

Виділено ОСОБА_3 в натурі 2/5 частки із спільного майна, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок літ. «Б», який складається із

коридору «1-1» площею 3,6 кв. м; передпокою «1-2» площею 6,3 кв. м;

кімнати «1-3» площею 16,1 кв. м; кімнати «1-4» площею 5,8 кв. м; кухні «1-5» площею 6,2 кв. м. По надвірним господарським будівлям та спорудам: убиральню літ. «Н»; яму вигрібну літ. «Е»; колонку питну літ. «к»; огорожу № 1; хвіртку № 4.

Роботи, що пов`язані із виділом частки ОСОБА_1 у натурі, а саме: влаштування дверного пройому в частині будинку, запропонованій

ОСОБА_1 зі встановленням подвійного дверного блоку у приміщенні «1-9»; влаштування кухні у приміщенні «1-8»; демонтаж дверного блоку у стіні між приміщеннями «1-1»/«1-9», закладення цеглою дверного прорізу покладено на ОСОБА_1

Обладнання квартир самостійними системами опалення, газозабезпечення, водо-постачання, електрозабезпечення покладено спільно на ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Рішення мотивовані тим, що за встановлених фактичних обставин, наявних

у справі доказів, майно, яке є у спільній частковій власності сторін, може бути поділене в натурі між співвласниками.

Аргументи учасників справи

У травні 2019 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що у висновку експерта невірно зазначені ідеальні частки співвласників домоволодіння внаслідок неврахування при їх визначенні літної кухні-гаражу літ. «М». Згідно інформаційної довідки, наданої позивачем, літня кухня-гараж літ. «М» є складовою частиною об`єкта нерухомого майна, співвласниками якого є сторони по справі відповідно до їх часток.

Судами не враховано положення частин третьої, четвертої статті 357 ЦК України, згідно яких, співвласник житлового будинку може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова)

є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Оскільки згоди на зміну розміру часток відповідачі не надавали, вважає, що експертом неправомірно були змінені ідеальні частки співвласників.

Усі перепланування та прибудови є будівельними роботами, а тому без реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт не дозволяється створювати фактично відокремлені приміщення з власним входом.

У червні 2019 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу, в якому зазначає, що судові рішення постановлені із дотриманням норм матеріального та процесуального права, з урахуванням усіх обставин та доказів по справи,

а тому підстав для їх скасування не має.

Рух справи

04 червня 2019 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження у цій справі та зупинив дію рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 грудня 2018 року, яке залишено без змін постановою апеляційного суду від 27 лютого 2019 року, до закінчення його перегляду

в касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду від 15 серпня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу на підставі договору дарування від 07 травня 1988 року належить 1/3 частка домоволодіння, яке знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності на 2/5 часток вказаного домоволодіння належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 01 жовтня 2004 року.

Право власності на решту 4/15 часток домоволодіння належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування частини домоволодіння від 02 грудня 2013 року.

ОСОБА_3 увесь час проживає у житловому будинку літ. «Б» та користується убиральнею літ. «Н», вигрібною ямою літ. «І» та колодязем питним літ. «К».

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як подружжя, до розірвання шлюбу (05 грудня 2016 року) спільно проживали однією сім`єю у будинку літ. «А» з прибудовами літ. «А1», літ. «а», літ. «а1» та користувалися наступними господарськими будівлями та спорудами: літньою кухнею-гаражем літ. «М», літньою кухнею

літ. «Е», погребом літ. «Г», убиральнями літ. «Д» та літ. «Л», а також колодязем літ. «к1».

Відповідно до рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 05 липня 2011 року літня кухня-гараж літ. «М» визнана об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

Згідно розписки ОСОБА_1 сплачено на користь ОСОБА_6 грошову компенсацію за належну останній 1/2 частину літньої кухні-гаражу літ. «М» у сумі 19 252,00 грн.

У зв`язку із неможливістю спільного проживання колишнього подружжя

у вказаному будинку та за відсутності іншого житла, позивач вирішив виділити належну йому частку житлового будинку у натурі. З цією метою замовив висновок експертного дослідження у фахівця в галузі судової експертизи.

Згідно висновку експертного будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження № 6/3-17 від 07 серпня 2017 року, судовий експерт дійшов висновку, що з технічної точки зору можливо провести поділ в натурі об`єкту нерухомого майна, що знаходиться по

АДРЕСА_1 з відхиленням від розмірів ідеальних часток співвласників. З урахуванням рішення Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області від 05 липня 2011 року вказана літня кухня-гараж літ. «М» не була включена до переліку розподілу нерухомого майна, а її вартість включено до вартості фактичної частки позивача та здійснено перерахунок ідеальних часток співвласників. Запропоновано один можливий варіант поділу об`єкта нерухомого майна у натурі, який було взято за основу змінених позовних вимог.

З технічного паспорту, виготовленого 29 червня 1984 року, вбачається, що житловий будинок літ. «А» по АДРЕСА_1 станом на дату виготовлення технічного паспорту було фактично поділено на дві квартири

з окремими входами.

Згідно технічного паспорту на садибний житловий будинок (виготовлений станом на 31 березня 2014 року) - внаслідок здійснення реконструкції дві квартири у житловому будинку літ. «А» об`єднано в одну квартиру із входом через приміщення 1-1.

Самочинне перепланування та самочинне будівництво у межах даного домоволодіння відсутнє.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

У статті 13 Конституції України закріплено, що власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Аналогічні положення містяться у статті 319 ЦК України.

Власність не тільки надає переваги, а й покладає певні обов`язки на власників майна. Це конституційне положення гарантує дотримання принципу забезпечення балансу між інтересами власника, суспільства та інших власників

і користувачів об`єктами власності. Власність зобов`язує власника використовувати свою власність не тільки у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших людей, усього суспільства. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання та гарантує їм рівність перед законом. Порушення прав власника з боку держави, фізичної чи юридичної особи зумовлює настання відповідних правових наслідків.

Згідно із частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Кожен співвласник має право вимагати від інших передання йому у володіння та користування конкретної частини спільного майна, що відповідає його частці

у праві власності (частина третя статті 358 ЦК України). При цьому право спільної часткової власності, безумовно, не припиняється. Це право може припинитися для співвласника за його волею у разі поділу спільного майна (стаття 367 ЦК України), виділу з нього частки (стаття 364 ЦК України) або шляхом розпорядження співвласником своєю часткою (статті 361, 362 ЦК України).

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 05 липня 2011 року літня кухня-гараж літ. «М» визнана об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_6

Юридична доля поліпшень, зроблених одним із співвласників у спільному майні, підлягає визначенню згідно із положеннями частин третьої-п`ятої статті 357 ЦК України, за змістом яких співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити

у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників.

У разі, якщо співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди зробив

у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, він набуває право власності на таку добудову (прибудову) виключно, якщо це не порушує прав інших співвласників.

Наведені правила частини третьої статті 357 ЦК України стосуються випадків, коли внаслідок здійснених поліпшень спільного майна співвласник вимагає від інших співвласників збільшення своєї частки у цьому майні. Такі поліпшення повинні стосуватися як частки співвласника, який бажає збільшення його частки, так і іншого (усіх інших) співвласника (співвласників) спільного майна. При цьому обов`язковим для такого збільшення є дотримання співвласником передумов, визначених цією статтею, зокрема таких: поліпшення спільного майна не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Якщо ж поліпшення здійснено тільки у частці одного співвласника шляхом добудови (прибудови) та не торкаються іншої частки у спільному майні, то застосовуються положення частини четвертої статті 357 ЦК України, відповідно до якої не відбувається зміна розміру часток співвласників у спільному майні та не вимагається обов`язкової згоди інших співвласників на таку перебудову за умови, що вона не порушує їхніх прав та здійснена із дотриманням встановленого законом порядку.

За приписами частин першої, третьої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно,

і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Тлумачення норм статей 183, 358, 364 ЦК України дозволяє зробити висновок, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно. Такий правовий висновок зроблений Верховним Судом України

у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1443цс16.

З урахуванням викладеного суди: не з?ясували чи порушує здійснена одним

з співвласників добудова літньої кухні-гаражу літ. «М» права інших співвласників та чи здійснена вона в установленому законом порядку; не вирішили питання наявності або відсутності підстав для стягнення на користь співвласника (співвласників) відповідної грошової компенсації у зв?язку зі змінами ідеальних часток; не врахували, що зміна (розрахунок) розміру часток у спільній власності на об`єкти нерухомого майна виконується щодо часток всіх співвласників, а не окремих з них. За таких обставин суди зробили передчасний висновок про задоволення позову.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами повністю не встановлено, а тому судові рішення не відповідають вимогам статті 263 ЦПК України щодо законності

й обґрунтованості, що в силу статті 411 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

З огляду на скасування судових рішень у справі, відсутні підстави для поновлення виконання рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 грудня 2018 року, дію якого було зупинено ухвалою Верховного Суду від 04 червня 2019 року.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області

від 18 грудня 2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду

від 27 лютого 2019 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова судукасаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков