Єдиний унікальний номер 229/1724/18 Номер провадження 22-ц/804/181/19
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Кішкіної І.В.,

суддів Азевича В.Б., Жданової В.С.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 229/1724/18 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Бета» про визнання договору емфітевзису недійсним за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 09 жовтня 2018 року (суддя Рагозіна С.О., повний текст рішення складено 12 жовтня 2018 року),

в с т а н о в и в :

04 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Бета» про визнання договору емфітевзису недійсним, посилаючись на те, що позивач є власником земельної ділянки площею 4,51 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 що знаходиться на території Соловйовської селищної ради Ясинуватського району Донецької області. 05 квітня 2018 року позивачу стало відомо, що між ним та ТОВ «Агро-Бета» був укладений договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), який був зареєстрований 14 вересня 2016 року. Позивач вважає даний договір емфітевзису недійсним, оскільки на час дії довіреності повірені не мали повноважень на укладення договору емфітевзису. Просить визнати вказаний договір недійсним, зобов'язати відповідача повернути йому належну земельну ділянку.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 09 жовтня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Бета» про визнання договору емфітевзису недійсним відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився позивач ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не враховано, що він надав довіреність, якою уповноважив довірену особу бути його представником в усіх підприємствах, установах та організаціях з питань управління належною йому земельною ділянкою, надано право укладати договори лише оренди, обміну, визначаючи всі істотні та факультативні умови договорів за власним розсудом, та одержувати належну по цих договорах орендну плату. При цьому в тексті довіреності не було зазначено право укладати договори емфітевзису щодо належної йому земельної ділянки. Підставою для відмови в задоволенні позову в рішенні суду зазначено висновок судово-лінгвістичної експертизи, але він вважає, що даний висновок не може бути належним доказом, оскільки державне підприємство «Українське бюро лінгвістичних експертиз» Національної академії наук України, яке проводило зазначену експертизу, відсутнє в переліку науково-дослідних установ судових експертиз на офіційному сайті Міністерства юстиції України. Крім того, до діяльності ДП «Українське бюро лінгвістичних експертиз» не відноситься надання висновків щодо встановлення змісту понять, лексичного значення слів, смислового навантаження, характеру інформації, що міститься в текстах, оскільки на сайті останнього зазначено, що основним видом діяльності є дослідження й експериментальні розробки у сфері суспільних і гуманітарних наук, і нічого не вказано про проведення будь-яких експертиз.

ТОВ «Агро-Бета» подало заперечення на апеляційну скаргу, в яких вказує, що судове рішення є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Зазначає, що представник позивача, укладаючи договір емфітевзису, діяв на підставі чинної довіреності та в інтересах позивача, тому позов є безпідставним.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання апеляційної інстанції не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Представник відповідача ТОВ «Агро-Бета» ОСОБА_2, яка діє на підставі п.6.3.6. статуту ТОВ «Агро-Бета», в судовому засіданні апеляційного суду просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на висновок судово-лінгвістичної експертизи при укладенні договору емфітевзису представником ОСОБА_3 від імені власника земельної ділянки ОСОБА_1 перевищення повноважень не мало місце. Інші підстави для визнання цього договору недійсним позивачем не наведені.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 4,51 га, кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Соловйовської селищної ради Ясинуватського району Донецької області (а.с.8-9).

18 березня 2011 року ОСОБА_1 довіреністю уповноважив ОСОБА_4 та ОСОБА_3 бути його представниками з усіма необхідними повноваженнями у відносинах з будь-якими фізичними та юридичними особами з будь-яких питань, які стосуються його як власника земельної ділянки площею 4,51 га, кадастровий номер НОМЕР_1 що знаходиться на території Соловйовської селищної ради Ясинуватського району Донецької області. В абзаці 4 зазначено: Для цього він надав їм право: представляти його інтереси з усіх без винятку питань, що стосуються його як власника земельної ділянки, оформлювати та подавати усі необхідні документи; одержувати від уповноважених органів, організацій, підприємств та установ у зв'язку з реалізацією повноважень відповідні рішення, довідки, витяги з реєстрів та з технічної документації (в тому числі щодо нормативної оцінки земельної ділянки), висновки, витяги із звітів, звіти про експертну оцінку земельної ділянки, проекти відводу та іншу землевпорядну технічну документацію, дублікати документів (в разі їх втрати або заміни), у разі необхідності дублікат картки (довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру) фізичної особи-платника податків, будь-які інші необхідні документи; сплачувати за нього необхідні платежі, податки: вести переговори з усіх питань, що стосуватимуться нього при виконанні цих повноважень, як в усній так і в письмові формі та узгоджувати усі процедурні питання; укладати та підписувати від його імені усі дозволені законодавством правочини щодо обміну земельних ділянок на будь-яку іншу земельну ділянку, одержувати на його ім'я протягом строку цієї довіреності в уповноважених органах державні акти на право власності на іншу земельну ділянку відповідно до чинного законодавства, що розташована на території Донецької області, здійснювати її державну реєстрацію; оформлювати та подавати усі необхідні документи з метою укладення зазначеного договору; визначати терміни та інші суттєві умови договору самостійно і на власний розсуд; провадити розрахунки: сплачувати та/або одержувати гроші за вказаними договорами, укладати договори оренди земельної ділянки: договори про внесення змін до укладених договорів; отримувати відповідні гроші та сільськогосподарську продукцію на підставі укладених договорів; укладати угоди про розірвання укладених договорів; та права за Цивільним процесуальним кодексом України. В абзаці 5 зазначено: Зміст ст.ст. 203, 213, 214, 244, 247, 248, 249, 1000 Цивільного кодексу України, п. 15 Перехідних положень Земельного кодексу України роз'яснено. (а.с.77-78).

23 квітня 2013 року між власником земельної ділянки ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 з одного боку та ТОВ «Агро-Бета» з іншого боку був укладений договір про надання права користування земельною ділянкою площею 4,51 га, кадастровий номер НОМЕР_1 що знаходиться на території Соловйовської селищної ради Ясинуватського району Донецької області для сільськогосподарських потреб (емфітевзис). Строк дії договору 100 років (а.с.40-44).

Договір емфітевзису був зареєстрований 14 вересня 2016 року в управлінні адміністративних послуг Чернігівської міської ради Чернігівської області (а.с.16).

З висновку судово-лінгвістичної експертизи №056/272 від 10 вересня 2018 року, проведеної державним підприємством «Українське бюро лінгвістичних експертиз НАН України» на підставі ухвали Дружківського міського суду Донецької області від 02 липня 2018 року, вбачається, що текст абзацу 4 довіреності не дає лінгвістичних підстав стверджувати, що зміст висловлення «представляти мої інтереси з усіх без винятку питань, що стосуються мене як власника земельної ділянки, оформлювати та подавати усі необхідні документи» розкривається і конкретизується в наступних висловленнях абзацу 4. З погляду лінгвістичної кваліфікації текст довіреності не містить вказівки на те, що обсяг наданих повноважень не включає повноваження на укладення договору емфітевзису. Текст довіреності не дає лінгвістичних підстав стверджувати, що перелік дій, право на які надається довіреністю, наведений в абзаці 4, є вичерпним. (а.с.108-125).

З витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей встановлено, що дію довіреності від 18 березня 2011 року на підставі заяви ОСОБА_1 припинено 06 березня 2018 року, тобто після укладення оспорюваного правочину (а.с.11).

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За положеннями статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно із частинами першою та третьою статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до частини першої статті 245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України).

Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє (стаття 239 ЦК України).

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Статтею 249 ЦК України передбачено, що особа, яка видала довіреність, може в будь-який час її скасувати. Припинення повноважень представника відбувається внаслідок одностороннього волевиявлення особи, яку він представляє.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в учасника правочину волевиявлення на його вчинення, суду слід виходити з ретельного дослідження наявних у справі доказів як кожного окремо, так і їх в сукупності.

Зокрема, у разі вчинення правочину представником позивача, суду слід з'ясувати, чи був наділений представник його довірителем повноваженнями на вчинення правочину, чи діяв він в межах наданих йому повноважень, а якщо ні, то чи схвалив в подальшому довіритель укладений представником в його інтересах правочин.

Встановивши, що укладаючи спірний договір емфітевзису від 23 квітня 2013 року ОСОБА_3 діяв в інтересах ОСОБА_1 на підставі чинної довіреності, з'ясувавши, що повірений був наділений останнім повноваженнями на вчинення такого правочину, а саме у відносинах з будь-якими фізичними та юридичними особами з будь-яких питань, які стосуються його як власника земельної ділянки, як то на укладення договору емфітевзису, тобто діяв у межах наданих йому повноважень, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним вказаного договору емфітевзису.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина 5 статті 81 ЦПК України).

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими способами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно із статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Доводи апеляційної скарги про відсутність волевиявлення позивача на вчинення її представником спірного договору, є безпідставними, оскільки такі доводи ґрунтуються виключно на його припущеннях та не підтверджуються належними доказами, у той час як судом було встановлено, що ОСОБА_3 діяв в інтересах ОСОБА_1 у межах наданих йому повноважень, а правочин, вчинений представником, створює, змінює, цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє (стаття 239 ЦК України).

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що в тексті довіреності не було зазначено право укладати договори емфітевзису щодо належної йому земельної ділянки, оскільки за клопотанням представника відповідача ухвалою суду призначено судово-лінгвістичну експертизу, з висновку якої вбачається, що з погляду лінгвістичної кваліфікації текст довіреності не містить вказівки на те, що обсяг наданих повноважень не включає повноваження на укладення договору емфітевзису.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок судово-лінгвістичної експертизи висновок не може бути належним доказом, оскільки державне підприємство «Українське бюро лінгвістичних експертиз» НАН України відсутнє в переліку науково-дослідних установ судових експертиз на офіційному сайті Міністерства юстиції України, до діяльності ДП «Українське бюро лінгвістичних експертиз» не відноситься проведення будь-яких експертиз, апеляційний суд вважає необґрунтованими за наступних підстав.

Відповідно до частини п'ятої статті 31 Закону України «Про наукову і науково-технічну експертизу» наукові організації академій наук України, заснованих на державній власності, вищі навчальні заклади, атестовані центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері науки, провідні науково-технічні установи галузевих міністерств і інших центральних органів виконавчої влади можуть здійснювати спеціалізовану експертну діяльність без додаткової державної акредитації на підставі статутних положень, якими така діяльність передбачається.

З пункту 2.1. статуту державного підприємства «Українське бюро лінгвістичних експертиз НАН України» вбачається, що підприємство утворено з метою сприяння ефективному вирішенню питань, що виникають у сфері офіційно-ділового функціонування української та інших мов, зокрема, для здійснення лінгвістичних експертиз різного профілю, встановлення еквівалентності перекладів, надання широкого спектру консультативно-освітніх послуг державним і недержавним структурам та фізичним особам, провадження науково-дослідної та видавничої роботи.

Пунктом 2.2. вказаного статуту передбачено, що предметом діяльності підприємства є здійснення лінгвістичних експертиз різного профілю, науково-дослідна, науково-кодифікаційна, видавнича, інформаційна та навчально-консультативна діяльність з питань юридичної лінгвістики та експертології.

Таким чином, судово-лінгвістична експертиза у даній справі, проведена державним підприємством «Українське бюро лінгвістичних експертиз НАН України», яке може здійснювати спеціалізовану експертну діяльність без додаткової державної акредитації акредитації на підставі статуту, яким така діяльність передбачена.

Суд першої інстанції всебічно і повно з'ясував обставини справи, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Судом постановлено обґрунтоване рішення з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування немає.

Нових доказів, які б давали підстави для задоволення позовних вимог, у дослідженні яких судом першої інстанції було неправомірно відмовлено або їх неподання було зумовлено поважними причинами, позивачем не надано.

Доводи апеляційної скарги і зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом допущено порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, переглядаючи справу, відповідно до вимог 367 ЦПК України в межах розгляду справи судом апеляційної інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, за наявними в справі доказами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 09 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді І.В. Кішкіна

В.Б. Азевич

В.С. Жданова

Повний текст постанови складено 07 лютого 2019 року

Суддя-доповідач І.В.Кішкіна