КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/9723/19 Доповідач 2 інстанція - Суханова Є.М.
П О С Т А Н О В А

іменем України

30серпня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Сержанюка А.С.

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення майнової, моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 19.12.2017 року год. О 13 год. 55 хв. намагався зняти зі своєї платіжної картки гроші в сумі 3000 грн., однак не зміг цього зробити з вини Відповідача, так як банкомат не видав готівку по причині технічної помилки чи несправності.

Зазначав, що всі умови проведення фінансової операції дотримався.

Тому просить стягнути майнову шкоду- неотримані кошти в розмірі 3000 грн., моральну шкоду в розмірі 3000 грн. , оскільки є інвалідом 2 гр. , незаконно позбавлений коштів, хвилювання вплинуло на стан здоров`я.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 лютого 2019 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про захист прав споживачів відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 , 04 травня 2019 року подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є необґрунтованим і незаконним, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також з неповним з`ясуванням судом обставин справи, що мають значення для справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на те, що суд першої інстанції не надав правової оцінки доказам наявних в матеріалах справи, крім того не витребував матеріали службового розслідування по даному факту, а надав перевагу лише голослівним запереченням відповідача без дослідження матеріалів службового розслідування.

Тому просить скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 лютого 2019 року та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В своєму відзиві відповідач зазначив наступне, що дійсно, позивач використовував банкомат № АО 104546 для зняття за допомогою платіжної картки належних йому коштів, які зберігаються на його рахунку.

Під час проведення Позивачем спірної трансакції обладнання (банкомат № АО 104546 ) працювало без збоїв, кошти в сумі 3000 грн. мали бути видані з наступним покупюрним складом 15*200 грн., клієнт мав доступ до купюр, повернення коштів до банкомату під час спірної трансакції не зафіксовано, надлишок грошових коштів за період роботи банкомату - відсутній, згідно з Актом проведення робіт з банкоматом від 21.12.2017р. грошей по за касетами не знайдено.

З метою здійснення моніторингу проведених трансакцій, а також перевірки спірних трансакцій 1 травня 2012 року між Банком та приватним акціонерним товариством «Український процесінговий центр» ( надалі-УПЦ) укладено Договір № 10/102-3-1-00/879 щодо надання послуг з підтримки мережі терміналів самообслуговування.

Крім того, за результатами аналізу періоду роботи банкомату (за період з 18.12.2017р. по 25.12.2017р.), тобто, включено й дату проведення спірної трансакції, не виявлено трансакцій, в ході виконання яких були б зафіксовані збої в роботі банкомату

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1,2 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом першої інстанції встановлено, що 13 червня 2014 року між Фізичною особою - підприємцем Сидорук С.К. та банком був укладений договір про відкриття та ведення поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжних карток № НОМЕР_2 («Договір рахунку »). За умовами договору, на підставі Банк відкрив картковий рахунок в національній валюті України, випустив та надав платіжну картку (ПК).

Також було встановлено, що позивач 19.12.2017 року 13.58 год. намагався зняти зі своєї платіжної картки гроші в сумі 3000грн. Спочатку операція розпочалася, було визначено суму, яку списало з його рахунку в розмірі 3000 грн., потім раптово згас дисплей банкомат і до видачі готівки не дійшло. Гроші так і не отримав, хоча фінансово і документально було зараховано зняття готівки в сумі 3000 грн.

Згідно з п.п.п 7.2, 7.3 та 7.4 Операційних процедур Банк здійснює обробку звернень клієнтів щодо виникнення спірних трансакцій та складає Заявку до УПЦ щодо проведення аналізу обставин спірних трансакцій, а УПЦ аналізує обставини виникнення надлишків/нестач та спірних трансакцій, складає висновки/рекомендації Банку щодо врегулювання надлишків/нестач та спірних трансакцій.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позову ОСОБА_1 про захист прав споживачів, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено в ході судового розгляду, належних і допустимих доказів на підтвердження того, що йому була спричинена шкода.

Натомість, позивач, виступав у правовідносинах з Банком, як фізична особа-підприємець, а не фізична особа, відповідно його права як фізичної особи при проведенні спірної трансакції за платіжною картою не могли бути порушені.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства виходячи з наступного.

Статтею 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум за рахунком та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Стаття 15.4. Закону зазначає, що порядок проведення емісії платіжних карток та здійснення з ними операцій, у тому числі обмеження щодо цих операцій, визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України, прийнятими на виконання вимог законів України.

Пунктом 1.7 Положення 223 передбачено, що Банк має право здійснювати емісію спеціальних платіжних засобів на підставі внутрішньобанківських правил, розроблених відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку і правил платіжних систем. Внутрішньобанківські правила затверджуються органом управління банку, уповноваженим на це його статутом.

Так колегією суддів встановлено, що дійсно, Позивач використовував банкомат № АО 104546 для зняття за допомогою платіжної картки належних йому коштів, які зберігаються на його рахунку.

Під час проведення Позивачем спірної трансакції обладнання (банкомат № АО 104546 ) працювало без збоїв, кошти в сумі 3000 грн. мали бути видані з наступним покупюрним складом 15*200 грн., клієнт мав доступ до купюр, повернення коштів до банкомату під час спірної трансакції не зафіксовано, надлишок грошових коштів за період роботи банкомату - відсутній, згідно з Актом проведення робіт з банкоматом від 21.12.2017р. грошей по за касетами не знайдено.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що за результатами аналізу періоду роботи банкомату (за період з 18.12.2017р. по 25.12.2017р.), тобто, включено й дату проведення спірної трансакції, не виявлено трансакцій, в ході виконання яких були б зафіксовані збої в роботі банкомату, що підтверджується Історією роботи банкомату (а.с.116-118)

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, колегія суддів бере до уваги те, що обставини, які зазначає позивач у позовній заяві щодо технічних збоїв несправності в роботі банкомату є надуманими, не підтверджені будь-якими доказами.

Крім того, колегія суддів не бере до уваги посилання апелянта, щодостягнення матеріальної та моральної шкоди, та зазначаючи про порушення своїх прав, жодних доказів, які б свідчили про неправомірність дій Банку та наявність вини Банку у завданні йому шкоди не надає.

Згідно ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, виключно за наявності вини.

Отже, колегія суддів враховуючи вище викладене та виходячи із фактичних обставин справи приходить до переконливого висновку, що суд першої інстанції вірно відмовив позичу у задоволені позову так, як складові, які є підставою для покладення на особу відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, в тому числі відсутня вина Банку у заподіянні можливої шкоди позивачу. Позивачем не надано достатніх доказів спричинення йому моральної шкоди, а також зважаючи на відсутність вини Банку у заподіянні можливої шкоди, підстави для стягнення моральної шкоди з Банку відсутні.

Тому, суд першої інстанції, вірно встановив фактичні обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про відмову у задоволені позову.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

А, тому, викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст. 7, 328, 355, 356, 369,375, 381, 382 ЦПК України,колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Є.М. Суханова

Судді: Н.В. Ігнатченко

А.С. Сержанюк