Справа №443/1224/17
Провадження №2/443/216/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 січня 2019 року м. Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі: головуючого судді Коліщук З.М.,

з участю секретаря Шальвіри І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача адвоката ОСОБА_3,

встановив:

31 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною позовною заявою до ОСОБА_2, якою просить розірвати договір довічного утримання, який укладений 04 вересня 2009 року між ним та відповідачем, посвідчений 04 вересня 2009 року державним нотаріусом Жидачівської державної нотаріальної контори Львівської області ОСОБА_4, реєстраційний номер №1473, на житловий будинок № 16 по вул. Я. Мудрого в смт. Журавно, Жидачівського району, Львівської області, визнати реєстрацію права власності на вказаний житловий будинок за ОСОБА_2 незаконною та поновити його власником даного житлового будинку. В обґрунтовування позовних вимог вказує, що 04 вересня 2009 року між ним та відповідачем було укладено договір довічного утримання, відповідно до якого він передав відповідачу у власність житловий будинок №16 по вул. Я. Мудрого в смт. Журавно, Жидачівського району, Львівської області, а останній зобов'язувався довічно забезпечувати його житлом шляхом збереження права безоплатного пожиттєвого проживання у будь-яких кімнатах будинку, який відчужується; здійснення догляду та необхідної допомоги, надання послуг( прання постільної білизни, послуги перукарні, ремонт побутової техніки, тощо); забезпечення потреб у відпочинку, зокрема, забезпеченя радіо-, телевізійним зв'язком, засобами масової інформації; забезпечення згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами незалежно від їх вартості; забезпечення послугами адвокатів та нотаріусів. Тривалий час відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання щодо матеріального забезпечення, не звертає увагу на його потреби і стан здоров'я, не забезпечує його необхідним харчуванням, медикаментами, необхідною допомогою, а із жовтня 2017 року не спілкується із ним, проживаючи за іншою адресою. Посилаючись на викладені обставини, просив розірвати вказаний вище договір довічного утримання, визнати реєстрацію права власності на вказаний житловий будинок за відповідачем незаконною та поновити його власником даного житлового будинку. Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні повністю підтримали заявлені вимоги із підстав вказаних у позові та просили їх задовольнити. Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, хоч належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, в тому числі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, але 05.10.2018 року подав відзив на позов, в якому вказав, що позивачем жодним чином не доведено ті обставини, на він посилається, як на підставу своїх вимог та не додано належних та допустимих доказів неналежного виконання ним своїх обов'язків за договорм довічного утримання. Вислухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. 04 вересня 2009 року між позивачем ОСОБА_1 з однієї сторони, та відповідачем ОСОБА_2, з другої сторони, було укладено договір довічного утримання, за умовами якого позивач передав відповідачу у власність житловий будинок №16 по вул. Я. Мудрого в смт. Журавно, Жидачівського району, Львівської області, а останній зобов'язувався довічно забезпечувати його житлом шляхом збереження права безоплатного пожиттєвого проживання у будь-яких кімнатах будинку, який відчужується; здійснення догляду та необхідної допомоги, надання послуг прання постільної білизни, послуги перукарні, ремонт побутової техніки, тощо); забезпечення потреб у відпочинку, зокрема, забезпеченя радіо-, телевізійним зв'язком, засобами масової інформації; забезпечення згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами незалежно від їх вартості; забезпечення послугами адвокатів та нотаріусів.

Вказаний договір посвідчений 04 вересня 2009 року державним нотаріусом Жидачівської державної нотаріальної контори Львівської області ОСОБА_4В та зареєстровано в реєстрі за № 1473 (арк. справи 3).

Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно із ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до ч. 1 ст. 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Згідно зі ст. ст. 526, 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 2 статті 651 ЦК України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; на вимогу набувача. За своїм змістом вказана норма права передбачає, що підставою для розірвання договору довічного утримання є як повне невиконання набувачем взятих на себе обов'язків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору, при цьому незалежно від вини набувача. Згідно із ч.1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. За змістом частин 1, 4, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів виконання відповідачем ОСОБА_2 умов договору довічного утримання, зокрема, на здійснення догляду та необхідної допомоги, надання послуг ( прання постільної білизни, послуги перукарні, ремонт побутової техніки, тощо); забезпечення потреб у відпочинку, зокрема, забезпеченя радіо-, телевізійним зв'язком, засобами масової інформації; забезпечення згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами незалежно від їх вартості. Відповідачем ОСОБА_2 надано квитанції про придбання лікарських засобів для позивача лише в грудні 2016 року та січні 2017 року, коли позивач перебував на стаціонарному лікуванні, але такий є особою похилого віку і постійно потребує придбання ліків, а тому обставини виконання Договору в частині забезпечення відчужувача належним медичним обслуговуванням відповідачем не підтверджено. Доказів здійснення догляду та необхідної допомоги позивачу в частині надання послуг ( прання постільної білизни, послуг перукарні, ремонт побутової техніки, тощо) відповідачем також не надано, а придбання продуктів харчування на загальну суму 180,5 грн. та поповнення рахунків на оплату мобільного зв'язку на загальну суму 169,5 грн. протягом одного року дії договору не може вважатися належним виконанням його умов, оскільки не забезпечує особі прожитковий мінімум. Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала, що вона є сусідкою позивача і кожний день провідує його, так як він є особою похилого віку. Їй відомо, що між сторонами укладено договір довічного утримання. Відповідач ОСОБА_2, який є онуком позивача, проживає окремо зі своєю сім'єю, протягом двох років не провідує ОСОБА_1, не здійснює догляду за ним не надає необхідної допомоги (прання постільної білизни, послуги перукарні, ремонт побутової техніки, тощо); забезпечення потреб у відпочинку, зокрема, забезпеченя радіо-, телевізійним зв'язком, засобами масової інформації. ОСОБА_1 проживає один і ніхто його не доглядає. Також їй відомо, що ОСОБА_2 довгий час перебував за кордоном.

Свідок ОСОБА_6 показала, що працює секретарем Журавнівської селищної ради і позивач неодноразово звертався до селищної ради з приводу невиконання відповідачем обов'язків, згідно договору довічного утримання. З цього приводу Журавнівська селищна рада перевіряла умови проживання ОСОБА_1 і складала акт. Їй відомо, що ОСОБА_2 не проживає із ОСОБА_1

Із акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї ОСОБА_1 від 13.07.2017 № 1398 вбачається, що позивач за адресою смт. Журавно, вул. Я. Мудрого, 16 проживає один, часто хворіє, потребує постійного догляду. Відповідач ОСОБА_2 не проживає в даному будинку і не доглядає за ОСОБА_1, не опікується ним (арк. справи 6-7).

Факт звернення позивача ОСОБА_1 в Жидачівське ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області з приводу зникнення документів на будинок, стверджується відповіддю Жидачівське ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області №134/60/01-2016 від 10.01.2016 року (арк. справи 8).

Із оглянутих в судовому засіданні матеріалів перевірки за зверненням ОСОБА_1 вбачається, що останній 23 січня 2018 року, 29 липня 2018 року та 02 жовтня 2018 року звертався в Жидачівський ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області з приводу конфлікту із його внуком ОСОБА_2.

Окрім гарантованого Конституцією України матеріального забезпечення громадян у випадку їх непрацездатності і по старості, таке забезпечення здійснюється цивільно-правовими способами, одним з яких є договір довічного утримання, невиконання чи неналежне виконання такого договору є прямим порушенням майнових прав людей похилого віку, які потребують в цьому випадку, судового захисту. ОСОБА_1, не маючи можливості в силу свого стану здоров'я, забезпечити себе належним доглядом передавши у власність відповідача ОСОБА_2 належне йому нерухоме майно, мав отримати від останнього належне довічне матеріальне забезпечення, а тому не отримавши такого він вправі вимагати розірвання договору і в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню через неналежне виконання набувачем своїх обов'язків. Разом із тим, не підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_1 в частині визнання реєстрації права власності на вказаний житловий будинок за ОСОБА_2 незаконною та поновленя його власником даного житлового будинку, з таких підстав. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане. Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. За змістом пункту 67 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, для державної реєстрації права власності у разі розірвання договору, за яким відбувся перехід права власності на нерухоме майно, на підставі рішення суду подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. До набрання законної сили рішенням суду про розірвання договору довічного утримання позовні вимоги про визнання права власності на житловий будинок за відчужувачем є передчасними і з цих підстав задоволенню не підлягають, оскільки відсутнє порушення або невизнання права власності та відсутні докази звернення позивача за для реєстрації права власності. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому на користь позивача за підлягає стягненню сплачена сума судового збору за немайнову вимогу про розірвання договору довічного утримання сумі 640,00 грн.. Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Розірвати договір довічного утримання, який укладений 04 вересня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений 04 вересня 2009 року державним нотаріусом Жидачівської державної нотаріальної контори Львівської області ОСОБА_4, реєстраційний номер №1473, на житловий будинок №16 по вул. Я. Мудрого в смт. Журавно, Жидачівського району, Львівської області.

У задоволенні решта позовних вимог відмовити. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь ОСОБА_1 судовий збір сумі 640 (шістсот сорок)) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а вразі проголошення лише вступної та резолютивної частин або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серія КА №854530, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації: смт. Журавно, вул.Я. Мудрого, 16, Жидачівського району, Львівської області, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Суддя З.М.Коліщук