Дата документу 30.01.2019 Справа № 310/1473/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/1473/18 Головуючий у 1 інстанції: Черткова Н.І.
Провадження № 22-ц/807/658/19 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Кочеткової І.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

за участі:

представника апелянта ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 у особі представника ОСОБА_4 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 вересня 2018 року про затвердження мирової угоди у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

06 березня 2018 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про поділ майна подружжя. 21 березня 2018 року позивачем було збільшено позовні вимоги.

В обґрунтування позову ОСОБА_5 зазначив, що з 17 липня 1982р. він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, під час якого ними була придбана трикімнатна квартира АДРЕСА_1 яка була оформлена на дружину - ОСОБА_6 Вартість квартири відповідно до висновку про ринкову вартість від 02.03.2018 року складає 250 000,00 грн.

Крім того, рішенням Бердянського міськрайонного суду від 20.06.2007 року проведено поділ нерухомого майна, що розташовано на земельній ділянці загальною площею 0,3677 га за адресою АДРЕСА_2, згідно з яким визнано за ОСОБА_6 право власності на цілий об'єкт нерухомості, що розташований на земельній ділянці площею 0,1839 га АДРЕСА_2 та складається з основних будівель літ. «Ф», «Ж», «З», «И», «Л», «М», «Н», «О», навісу літ. «Ш», вбиральні літ. «Б» та інших споруд. Вартість вказаного майна станом на 07.03.2018 року складає 5 000 000,00 грн.

В ході розгляду справи 17.09.2018 року сторони по справі надали до суду заяву про затвердження мирової угоди на таких умовах:

1.Здійснити поділ майна в натурі, яке знаходиться у спільній сумісній власності подружжя.

2.Визнати за ОСОБА_5 право власності на цілий окремий об'єкт нерухомості:

туристичний комплекс «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований на земельній ділянці площею 0,1839 га АДРЕСА_2

3.Визнати за ОСОБА_5 право власності на цілий окремий об'єкт нерухомості: туристичний комплекс «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований по АДРЕСА_2

4.Визнати за ОСОБА_6 право власності на квартиру АДРЕСА_3

5.Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 3 174 636,00 грн.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 вересня 2018 року затверджено вказану мирову угоду на узгоджених вищезазначених умовах, у зв»язку з чим провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ майна подружжя - закрито.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_3 у особі представника ОСОБА_4 як особа, що не приймала участі у справі, на підставі ст. 352 ЦПК України подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення вказаною ухвалою його прав як стягувача у виконавчому провадженні, у якому боржником є ОСОБА_6, та у якому на вказане майно накладено арешт, а також на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На апеляційну скаргу надійшов відзив від ОСОБА_5, у якому позивач вказував, що оскаржувана ухвала постановлена у відповідності до вимог ст. 207 ЦПК України та не порушує прав апелянта ОСОБА_3, який не є учасником справи.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу, наполягаючи на доводах апеляційної скарги та вважаючи, що апелянтом доведено порушення його прав оскаржуваною ухвалою.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6, будучі обізнаним про судове засідання 30 січня 2019р., в це засідання не з»явились.

ОСОБА_6, отримавши телефонограму, заяв про відкладення розгляду справи не надала, про причини неявки не сповістила.

ОСОБА_5 спрямував до апеляційного суду електронне повідомлення про відкладення розгляду справи у зв»язку з перебуванням на лікуванні, але медичних документів не надав.

Між тим, у ОСОБА_5 мається адвокат ОСОБА_7 ( а.с. 26-27, 184), який весь час надав йому правову допомогу у суді першої інстанції, здійснюючи представництво позивача, який особисто до судових засідань не з»являвся. Проте заяв про неможливість явки адвоката ОСОБА_7 в судове засідання апеляційного суду ані позивачем, ані самим адвокатом не надано.

Зважаючи на вказані обставини, колегія у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе провести апеляційний розгляд за відсутності сторін.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_4, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і з урахуванням відзиву позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою, врегулювання спору на підставі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

У відповідності до вимог ч. 5 статті 207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо, зокрема, умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб.

У цій справі подружжя ОСОБА_5 за позовом ОСОБА_5 ділить нерухоме майно, яке, як вважає позивач, хоча і зареєстровано за відповідачем ОСОБА_6, але є спільним сумісним майном подружжя, оскільки набуто під час шлюбу сторін.

В ході розгляду справи сторонами була надана суду мирова угода, у якій вони дійшли згоди щодо розподілу майна наступним чином: ОСОБА_8 виділено два туристичних готелі «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресами АДРЕСА_2, а ОСОБА_6 - квартира АДРЕСА_1; стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 різницю у вартості майна в сумі 3 174 636 грн.

Затверджуючи цю мирову угоду ухвалою від 17 вересня 2018р., суд зазначив, що така мирова угода не порушує ані вимог закону, ані прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Апелянт в скарзі вказує, що його права порушені вказаною ухвалою про затвердження мирової угоди, оскільки ОСОБА_6 є боржником перед ним у виконавчому провадженні, у якому арештовано все належне їй майно. Попри це, суд визнав право власності за її колишнім чоловіком на два сезонні готелі, що фактично унеможливлює звернення стягнення на це майно за боргами ОСОБА_6, а також готелі позначені в ухвалі під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1», але нерухомості з такою назвою в Реєстрі речових прав не мається. Крім того, на його думку, суд не врахував, що поділу підлягає не тільки майно подружжя, але і їх борги, зокрема, борг дружини перед ним у виконавчому провадженні.

Дослідивши вказані доводи скарги, колегія вважає їх частково обґрунтованими з огляду на наступне.

З наданих ОСОБА_3 до апеляційної скарги документів вбачається, що його доводи повністю підтверджуються.

Так, рішення Бердянського міськрайонного Запорізької області від 11.10.2017р. у спра-

ві № 310/7714/16, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Запорізької області від 22.02.2018р., з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 стягнуто за договором позики 514 488 та судовий збір 5 872 грн. ( а.с. 75-79).

Вбачається, що одразу після набрання законної сили вказаним рішення 06.03.2018р.

ОСОБА_5 і звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя.

На виконання вказаного рішення ОСОБА_3 як стягувачу був виданий виконавчий

лист ( а.с. 80-81), за яким 16.03.2018р. відкрито виконавче провадження ( а.с. 82), яке на теперішній час перебуває на виконанні.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна станом на 07.11.2018р. вбачається, що на спірне нерухоме майно, яке за відомостями реєстрів належить на праві власності ОСОБА_6, накладені арешти судом: ухвалою Бердянського міськрайонного суду від 11.11.2016р. у справі № 310/7711/16-ц накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_6 ( а.с. 166); ухвалою того ж суду від 09.02.2017р. у справі № 310/335/17 також арештовано нерухоме майно ОСОБА_6; ухвалою цього ж суду від 23.05.2018р. у справі 310/2587/18 також накладено арешт на нерухоме майно відповідача.

Крім того, у зведеному виконавчому провадженні ВП № 55906666 винесено постанову від 02.05.2018р. про арешт всього нерухомого майна боржника ОСОБА_6 ( Т. 2 а.с. 11-зворот), а до цього зведеного виконавчого провадження, зокрема, входить виконавче провадження з виконання рішення Бердянського районного суду від 11.10.2017р., у якому стягувачем є ОСОБА_3, а боржником в сумі 514 488грн. є ОСОБА_6

Такі самі документи долучав ОСОБА_3 до своїх заяв про залучення його у справу як

третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги, на стороні відповідача, але суд не звернув на них уваги, двічі відмовивши апелянту у його заявах.

Отже, суду було відомо про ці обставини, але ним було затверджено мирову угоду сторін у справі про поділ майна, яке знаходиться під численними арештами накладеними як судом, так і виконавчою службою за боргами ОСОБА_6, зокрема, і перед апелянтом ОСОБА_3, в той час як позивачем навіть не заявлені вимоги про звільнення цього майна з-під арешту.

За таких обставин, висновки суду про те, що мирова угода не порушує вимоги закону та права інших осіб, не відповідають наявним вищенаведеним документам.

Представник апелянта ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 також пояснював, що державним виконавцем майно ОСОБА_6, яке є спірним у цій справі, готувалось для продажу з торгів, у зв»язку з чим у травні було проведено його оцінку, а у червні велась підготовка до його продажу з торгів, але цьому перешкодило забезпечення позову ОСОБА_5 судом шляхом накладення арешту у цій справі.

Також колегія погоджується зі ствердженням скарги про те, що мирова угода укладена щодо туристичних комплексів «ІНФОРМАЦІЯ_1», в той час як у Реєстрі за цією адресою зазначається сезонний готель без назви, але переліку складу майна щодо будівель і споруд, приналежних до цієї адреси, поділ яких затвердив суд, ухвала про мирову угоду не містить, внаслідок чого може виникнути питання щодо ідентифікації майна, що унеможливить виконання рішень у зведеному ВП за рахунок арештованого майна.

Також суд не перевірив законність реєстрації майна за адресою АДРЕСА_2 за ОСОБА_6, оскільки рішенням апеляційного суду судове рішення суду першої інстанції за 2007 рік, яким за ОСОБА_6 визнано прав власності на цей об»єкт нерухомості, скасовано та допущено поворот виконання, який фактично не було виконано. Вказані рішення долучені до матеріалів справи, але залишені судом без уваги.

А отже, суд перед затвердженням мирової угоди мав перевірити і законність набуття спірного майна відповідачем.

Колегія, встановивши всі вищенаведені обставини, визнає апеляційну скаргу ОСОБА_3 обґрунтованою та порушеними його права оскаржуваною ухвалою, а тому у відповідності до положень п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України вона підлягає скасуванню із поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 у особі представника ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 вересня 2018 року у цій справі скасувати, справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 04 лютого 2019р.

Головуючий:

Судді: