ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2019 року м. Київ

справа № 358/151/18

провадження № 22-ц/824/3/19

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

ІвановоїІ.В. (суддя-доповідач), Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

сторони :

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

відповідач - ОСОБА_4

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Богуславського районного суду Київської області від 20 вересня 2018 року у складі судді Кіхтенка С.О., повний текст складений 21.09.2018 року,

встановив:

У лютому 2018 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4та просив стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором б/н від 15 березня 2014 року у розмірі 96 809 грн. 70 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 58 102 грн. 81 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 22 157 грн. 69 коп., пені в розмірі 11 463 грн. 02 коп., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. (фіксована складова), 4 586 грн. 18 коп. (процентна складова).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_4 звернулась до ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала заяву б/н від 15 березня 2014 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. В наслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором утворилась заборгованість.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 20 вересня 2018 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 96 809 грн. 70 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення Богуславського районного суду Київської області від 20 вересня 2018 року через неповне з'ясування фактичних обставин справи, неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк».

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги відповідач зазначає, що кредит в розмірі 2 000 грн. не отримувала та згоди на встановлення кредитного ліміту не надавала. Переказ та отримання суми кредиту відповідачем не підтверджено жодним доказом. Взагалі кредитний договір не був укладений, адже сторони не досягли згоди щодо істотних умов договору, оскільки у анкеті-заяві не зазначений розмір кредиту, розмір процентів за користування кредитом. Крім того, надані позивачем копії Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку не містять підпису відповідача на підтвердження його ознайомлення із вказаними документами. Більш того, наявність копій таких документів, за підписом представника банку, не може бути належним і допустимим доказом, оскільки вони не є складовою частиною підписаної відповідачем анкети-заяви б/н від 15 березня 2014 року, на яку банк посилається як на укладений кредитний договір.

ОСОБА_4 також вказує, що не була належним чином ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку. Жодних доручень на списання коштів зі свого рахунку відповідач не надавала, а також жодних виписок та вимог від АТ КБ «Приватбанк» не отримувала.

Відзив на апеляційну скаргу від АТ КБ «Приватбанк» не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмово провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно положень статей 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

З матеріалів справи вбачається, що 15 березня 2014 року між сторонам укладено Договір про надання банківських послуг, що складається із Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, та самих Умов та Правил надання банківських послуг, що за своєю правовою природою є змішаним договором та поєднує в собі зокрема умови договору про відкриття та обслуговування рахунку та кредитування рахунку (а. с. 7).

Так, ПАТ КБ «Приватбанк» у зв'язку з тим, що публічно пропонує широкому та необмеженому колу осіб можливість отримання банківських послуг, опублікував на офіційному сайті в мережі Інтернет Умови та правила надання банківських послуг.

Клієнти банку, які виявили бажання отримувати запропоновані банківські послуги, можуть приєднатися до публічної пропозиції укладення договору (оферта).

На підтвердження існування публічної оферти позивач надав до суду першої інстанції витяг з Умов та правил в редакції чинній на день підписання відповідачем по справі безпосередньо Анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а. с. 9-23).

Приєднання до Умов та правил дозволило в подальшому користуватися усіма переліченими банківськими послугами без укладання окремого договору.

За умовами п. 1.1.1.37 Умов та правил АТ КБ «Приватбанк» здійснює надання банківських послуг на підставі їх заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 1.1.1.10 Умов та правил банківський рахунок клієнта - це поточний рахунок, який автоматично відкривається кожному клієнту Приватбанку, який пройшов процедуру ідентифікації.

Таким чином, відкриття рахунку для фізичних осіб в АТ КБ «Приватбанк», який відповідно кредитується шляхом приєднання клієнта до Умов та правил надання банківських послуг на підставі Анкети-заяви, не суперечить вимогам чинного законодавства та є таким, що укладений в письмовій формі, враховуючи наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно вимог ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Положеннями ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 642 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Судом встановлено, що 15 березня 2014 року відповідачем ОСОБА_4 було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та отримано кредитну картку (а. с. 7).

Отже, відповідач приєдналась до запропонованої банком пропозиції.

Відповідно до підписаної відповідачем Анкети-заяви, вона ознайомлена та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, їх зміст розуміє, та їх положень зобов'язується неухильно дотримуватись, а також підтвердила, що в подальшому зобов'язується самостійно знайомитися зі всіма змінами Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів на сайті Банку www.privatbank.ua.

За таких обставин, підписавши Анкету - заяву банк та клієнт приєднуються і зобов'язуються виконувати умови, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому.

Така позиція відповідає позиції Верховного Суду у справах N 441/569/17 від 21.03.2018 року, N 755/18246/15-ц від 07.03.2018 року, 755/2720/16-ц від 06.02.2018 року, де зазначено, що підписання заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «КБ «Приватбанк», свідчить про бажання отримати кредитні кошти та підтвердження, що особа ознайомлена і погоджується з Умовами та Тарифами банку.

При цьому Умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та правила були чинними під час укладення договору.

Таким чином, доводи скарги про відсутність підпису боржника на відповідних, тарифах, Умовах та правилах не свідчить про не укладення договору, оскільки суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них.

В даному випадку відповідач, підписуючи Анкету-заяву від 15 березня 2014 року, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, таким чином висловила свою згоду з формою договору та його умовами, про що свідчить розрахунок заборгованості та виписка з картки, фото ОСОБА_4 з карткою, які містяться в матеріалах справи.

Згідно з п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6 на боргові зобов'язання за кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі встановленому Тарифами банку, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 2.1.1.5.6 Умов передбачено, що у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку.

При цьому, у разі виникнення прострочених зобов'язань за борговими зобов'язаннями на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню, відповідно до установлених тарифів (п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, тому у неї виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 98 809 грн. 70 коп., з яких: 58 102 грн. 81 коп. - заборгованість за кредитом; 22 157 грн. 69 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 11 463 грн. 02 коп. - пеня, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. (фіксована частина), 4 586 грн. 18 коп. (процентна складова).

Задовольняючи позов АТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, чим порушила норми чинного законодавства та умови кредитного договору.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Приписами ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно вимог ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором.

За правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених договором.

Згідно з частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно з ч. 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Перевіряючи доводи відповідача про те, що вона кредит в сумі 2 000 грн. не отримувала, судовою колегією встановлено, що з виписки по картці, яка деталізувала рух коштів по картці та розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користувалась кредитними коштами та здійснювала часткове погашення заборгованості. В подальшому кредитний ліміт було збільшено до 7 000 грн. та на 01 березня 2018 року сума витрат по карті складає 154 897 грн. 88 коп., що не спростовано відповідачем (а. с. 81-92).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про стягнення з відповідача кредитної заборгованості є обґрунтованими, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги немає, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах,-

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Богуславського районного суду Київської області від 20 вересня 2018 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків передбачених ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: