Провадження № 22-ц/801/334/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Марчук В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 рокуСправа № 127/31079/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючої: Марчук B.C.,

суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.

секретар : Пантелеймонова А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі №4 у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу №127/31079/18 за позовом ОСОБА_3 до Національного банку України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик», Державна казначейська служба України про відшкодування матеріальної шкоди, за апеляційною скаргою Національного банку України на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2018 року постановлену під головуванням судді Антонюк В.В. у приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області, повний текст ухвали складено 12.12.2018 року,

в с т а н о в и в :

У грудні 2018 року ОСОБА_3 звернулась у Вінницький міський суд Вінницької області з даним позовом, в якому просила суд стягнути з Національного банку України на її користь 178 264,14 грн майнової шкоди внаслідок неправомірного рішення.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2018 року встановлено, що справа підсудна Вінницькому міському суду Вінницької області, постановлено прийняти її до розгляду та відкрити провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Національного банку України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик», Державна казначейська служба України про відшкодування матеріальної шкоди.

Не погодившись з даною ухвалою суду першої інстанції, Національний банк України оскаржив її в апеляційному порядку в частині порушення правил підсудності, як незаконну та таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час вирішення питання про відкриття провадження помилково встановлено, що має місце спір у сфері захисту прав споживачів, так як наслідок, помилково встановив, що дана справа підсудна Вінницькому міському суду за вибором позивача.

За результатами апеляційного розгляду просить суд скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2018 року та постановити нове судове рішення, яким направити справу для розгляду до Печерського районного суду міста Києва за встановленою підсудністю.

Відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Згідно частин першої - п'ятої ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції даним вимогам не відповідає.

Відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що справа підсудна Вінницькому міському суду Вінницької області.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу про відкриття провадження у справі і прийняти постанову про направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_3 звернулась у суд з позовом до Національного банку України та висувала вимогу стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, завдану їй незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю державної влади. Позов мотивовано тим, що внаслідок протиправного рішення відповідача, а саме прийняття постанови Правління Національного банку України від 05.04.2016 року №234 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» з наступною процедурою ліквідації ПАТ КБ «Хрещатик» була припинена банківська діяльність та, як наслідок, позбавлено позивача права вільного користування грошовими коштами, які знаходились на депозитному рахунку та які не було компенсовано за рахунок гарантованої суми від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно ч.5 ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за реєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ), а споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Відповідно до договору №116D-659324 від 16.02.2016 року між ПАТ «КБ «Хрещатик» та ОСОБА_3 було укладено договір банківського вкладу «Живи сонячно» в доларах США із щомісячною сплатою процентів (3 місяці) (а.с. 11). Отже, у позивача виникли договірні відносини саме з ПАТ «КБ «Хрещатик», а не з Національним банком України.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про національний банк України» Національний банк не відповідає за зобов'язаннями інших банків, а інші банки не відповідають за зобов'язаннями Національного банку, крім випадків, коли вони добровільно беруть на себе такі зобов'язання.

Враховуючи зазначене, на спірні правовідносини між ОСОБА_3 та Національним банком України не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Тому, враховуючи те, що між позивачем і відповідачем відсутній спір у сфері захисту прав споживачів, а виходячи із змісту позовної заяви, відносини, які підпадають під поняття «спір про захист прав споживачів» виникли між ОСОБА_3 та ПАТ «КБ «Хрещатик», суд першої інстанції помилково встановив, що дана справа підсудна Вінницькому міському суду Вінницької області.

Таким чином, Вінницький міський суд Вінницької області постановив ухвалу про відкриття провадження у даній справі з порушенням правил підсудності, оскільки місце знаходження Національного банку України є вул. Інститутська, 9 м. Київ, що територіально відноситься до Печерського району міста Києва.

Тому, з урахуванням ч.2 ст. 27 ЦПК України, належним судом, який має розглядати дану справу є Печерський районний суд міста Києва.

Отже в силу ст. 380 ЦПК України, ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2018 року слід скасувати та направити справу на розгляд до Печерського районного суду міста Києва, задовольнивши апеляційну скаргу.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 380, 381-384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Національного банку України задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2018 року скасувати, а справу направити на розгляд до Печерського районного суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст Постанови складено 11.02.2019 року.

Судді/підписи/

Згідно з оригіналом

суддя-доповідач: В.С. Марчук