Номер провадження 2-з/201/255/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2019 року місто Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Демидова С.О., розглянувши заяву Шумного ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Бухта Ніжна» про стягнення суми боргу, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 05 вересня 2019 року надійшла заява ОСОБА_3 про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Бухта Ніжна» про стягнення суми боргу, у якій він просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер :09:192:0032, площею 0,0599 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та домоволодіння (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; а також шляхом заборонити державним реєстраторам та/або будь-яким іншим реєстраторам здійснювати будь-які дії по внесенню записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно здійснення державної реєстрації змін щодо відчуження земельної ділянки, кадастровий номер :09:192:0032 площею 0,0599 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та домоволодіння (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданої заяви заявник зазначив, що 17 вересня 2019 року (фактично 17 вересня 2016 року), між ним і ОСОБА_4 був укладений договір-розписка, за умовами якого останній отримав від ОСОБА_3 грошові кошти в загальному розмірі 60000 доларів США за період з 17 вересня 2016 року до 17 лютого 2018 року, після чого зобов`язаний був передати в розпорядження ОСОБА_3 земельні ділянки, передбачені цим договором. Цього ж дня між цими ж сторонами був також укладений аналогічний договір-розписка на суму 18000 доларів США. На виконання цього договору ОСОБА_3 сплатив ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 61500 доларів США. ТОВ «Бухта Ніжна» є поручителем за зазначеними договорами відповідно до договору поруки від 17 вересня 2016 року. Ці договори позивач вважає нікчемними з огляду на недодержання вимоги про нотаріальне посвідчення договорів. ОСОБА_2 ухиляється від нотаріального посвідчення укладених між ним і Шумним ОСОБА_5 договорів, в власником зазначених в договорах земельної ділянки і будинку є інша особа, тому останній готує до подання до суду позовну заяву про стягнення грошових коштів. ОСОБА_2 на праві власності належить зазначене в заяві про забезпечення позову майно, за рахунок якого можливе виконання позичальниками зобов`язання з повернення суми боргу. Оскільки іншого майна у відповідача немає, тому у разі відчуження квартири третім особам, існує загроза унеможливлення виконання рішення суду, в разі задоволення позовних вимог.

Ознайомившись із заявою, розглянувши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. А у пункті 4 даної постанови роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно із ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Як вбачається із матеріалів заяви про забезпечення позову, позивач на підтвердження заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку і житловий будинок посилається на укладені зі ОСОБА_2 договори-розписки, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду. В той же час будь-яких доказів на підтвердження недобросовісної поведінки відповідачів або загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду стороною заявника не надано.

Позивачем не наведено беззаперечних підстав для забезпечення позову, а саме необґрунтована загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, не доведено наміру відповідачів ухилитися від виконання рішення суду.

Ураховуючи вищезазначені положення ст. 149, 150 ЦПК України, відповідні роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України, а також те, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, суд вважає за необхідне у задоволенні заяви про застосування заходів забезпечення позову відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149, 150, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Бухта Ніжна» про стягнення суми боргу залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.О. Демидова