Справа № 2-85/10
Провадження № 2/638/2181/19
РІШЕННЯ

іменем України

03.09.2019 Дзержинський районний суд міста Харкова у складі

головуючого судді Штих Т.В.,

за участі секретаря Тарасової О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Харківської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 третя особа Департамент Реєстрації Харківської міської ради про скасування рішення виконкому, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, договору дарування, поновлення порушеного права користування житловим приміщенням, повернення квартири в комунальну власність, вселення; та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , виконкому Дзержинської районної у м. Харкові ради, ОСОБА_1 , відділу громадянства та реєстрації фізичних осіб Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України у Харківській області, Публічного акціонерного товариства «Правекс-Банк» про визнання добросовісним набувачем нерухомого майна, визнання договору купівлі - продажу дійсним, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, про зобов`язання зняти з реєстрації, -

встановив:

До Дзержинського районного суду м.Харкова звернувся ОСОБА_1 з позовом до Харківської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 третя особа Департамент Реєстрації Харківської міської ради про скасування рішення виконкому, визнання недійсним свідоцтва про право власності.

Позовні вимоги декілька разів були уточнені.

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 мотивує тим, що до нього як єдиної особи, яка мешкає та зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 був пред`явлений позов невідомою ОСОБА_8 , яка ніби то була співмешканкою його батька ОСОБА_9

В результаті заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 8.12.2006 вимоги ОСОБА_2 були задоволені та за нею визнано право на користування житловим приміщенням у спірній квартирі а його визнано втратившим право на користування житловим приміщенням у даній квартирі. Про існування даного рішення йому стало відомо вже пізніш та до суду його не викликали. На підставі даного заочного рішення, яке було потім скасоване цим же судом ухвалою від 26.06.2007, виконавчим комітетом Дзержинської районної у м.Харкові ради у порушення регламенту 19.12.2007 в день надходження заяви ОСОБА_10 укладено з ОСОБА_2 договір Житлового найму на спірну квартиру та остання приватизувала її на своє ім`я, а його було знято з реєстрації у зв`язку з чим він був позбавлений незаконно єдиного житла.

1.04.2008 йому стало відомо,що ОСОБА_2 після приватизації спірної квартири 29.12.2006 уклала з ОСОБА_4 в цей же день договір купівлі-продажу а Ачкасова 19.02.2007 продала спірну квартиру за договором купівлі-продажу ОСОБА_3 , 11.09.2007 ОСОБА_11 спірну квартиру ОСОБА_6 , при цьому остання достовірно знала що проходять судові засідання по цій квартирі та її представником по справі є її чоловік ОСОБА_12 11.10.2007 спірна квартира була продана ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу ОСОБА_5 , 16 вересня 2011 року вказана квартира була продана відповідлно до договору купівлі- продажу ОСОБА_7 . Позивач вважає, що дані угоди були укладені у порушення умов діючого законодавства оскільки заочне рішення за яким дана квартира перейшла у користування ОСОБА_2 було скасоване та усі подальші дії не можуть вважатись такими що містяться на законі. Позивач просить вищевказані угоди визнати недійсними та їх розірвати.

З зустрічним позовом звернулась ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , виконавчого комітету Дзержинської районної у м.Харкові ради, ОСОБА_1 , відділу громадянства та реєстрації фізичних осіб, ПАТБ`Правексбанк» про визнання добросовісним набувачем нерухомого майна, визнання договору купівлі -продажу дійсним, визнання втратившим право на користування житловим приміщенням, зобов`язання зняття з реєстрації.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що нею була придбана спірна квартира 11.10.2007 на підставі договору-купівлі продажу з ОСОБА_6 Ніяких обмежень стосовно даної квартири це було, Гутянський ніколи власником майна не був, всі вимоги діючого законодавства при укладенні угоди купівлі-продажу нею були дотримані у зв`язку з чим позивач вважає себе добросовісним набувачем майна. Дане майно вибуло з власності виконкому Дзержинської райради з його відома, право власності на це майно було набуте громадянами послідовно, вимоги ОСОБА_1 повинні бути до Дзержинської райради а не до неї як добросовістного набувача. Позивач просить визнати договір купівлі- продажу дійсним та визнати її добросовісним набувачем спірного майна. У подальшому позивач доповнила свій зустрічний позов та просила визнати ОСОБА_13 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням оскільки тільки власник житла може його передавати для проживання іншим особам. Гутянський у квартирі не мешкає, плату за комунальні послуги не проводить та позивач просить зобов`язати ВГІРФО Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України у Харківській області прийняти необхідні заходи для зняття з реєстрації ОСОБА_1 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник позов в остаточній редакції підтримали та просили його задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечували та пояснили, що ОСОБА_14 був зареєстрований у даній квартирі як член сім`ї наймача та набув право на користування спірним приміщенням. У результаті заочного рішення яке було у подальшому скасоване його незаконно позбавлено житла та всі угоди були проведені відносно приміщення яке не могло бути предметом договорів.

Відповідачі окрім відповідача ОСОБА_7 та її представника в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили.

Від представника Харківської міської ради надійшов відзив на позовні вимоги, де він покладався на розсуд суду при вирішенні питання щодо позовних вимог, послався на незаконність рішення суду про укладання договору найму з ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_7 та її представник заперечували проти первинного позову, та вказали, що ОСОБА_7 придбала у власність квартиру, як добросовісний набувач, витратила свої кошти та не може бути позбавлена права власності на вказану нерухомість. Просили відмовити в задоволенні первинних позовних вимог, про зустрічні позовні вимоги не висловлювались.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позов ОСОБА_1 підлягаючим частковому задоволенню а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 суд відмовляє виходячи з наступного.

У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 з 16.10.1996 , як син наймача ОСОБА_9 , тобто у якості члена сім`ї наймача.

Відповідно до вимог ст.61 ЖК України користування житловим приміщенням в будинках державного фонду здійснюється за договором найму житлового приміщення.

Таким чином, позивач придбав право на користування спірним приміщенням у відповідності до положень ст.61 ЖК України та придбав у відповідності до вимог ст.64 ЖК України всі права та обов`язки за вищевказаним договором оскільки був зареєстрований у квартирі та проживав зі згоди основного наймача спірного приміщення ОСОБА_9

Підтвердженням права на користування спірним приміщенням позивача свідчить форма А , засвідчена належним чином дільницею №9 КП «Жилкомсервіс» .

7.11.2006 основний наймач спірного приміщення ОСОБА_9 помер.

23.11.2006 ОСОБА_2 звернулась до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом до виконкому Дзержинської райради, ОСОБА_1 про зобов`язання укладення з нею договору житлового найму та визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в спірній квартирі.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова 8.12.2006 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені та зобов`язано виконком Дзержинської райради укласти з ОСОБА_2 договір житлового найму на квартиру АДРЕСА_2 , провести її реєстрацію у спірній квартирі та визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право на користування спірним приміщенням та зняти його з реєстрації.

26.06.2007 вищевказане заочне рішення ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова скасоване та справу призначено до судового розгляду.

Таким чином,скасуванням заочного рішення судом 26.06.2007 суд вважає відсутнім породження прав та обов`язків у ОСОБА_2 на укладення договору найму та подальшої приватизації спірного житла та відчуження даної квартири.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, встановлених актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, не встановлених цими актами однак по аналогії породжуючі цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади або органів місцевого самоурядування.

Тобто, законодавчо, підставами для виникнення прав та обов`язків є юридичний факт, який означає підстави з якими норми цивільного права пов`язують встановлення, зміни, припинення, поновлення та т.п. цивільних прав та обов`язків.

В даному випадку таким породженням прав та обов`язків для ОСОБА_2 було б рішення суду, однак воно скасоване, таким чином, суд вважає, що у ОСОБА_15 не виникло прав та обов`язків на укладення договору житлового найму між нею та виконкомом тому дане рішення виконкому Дзержинської районної у м.Харкові ради від 19.12.2006 №188/14 про укладення з ОСОБА_2 договору житлового найму квартири АДРЕСА_1 суд скасовує як таке що не міститься на вимогах діючого законодавства оскільки права та обов`язки у ОСОБА_15 на його укладання не виникли .

Що стосується вимог Гутянського про визнання свідоцтва про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 від 29.12.2006 на ім`я ОСОБА_2 недійсним, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 29.12.2006 укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 19.02.2007 укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1 від 11.09.2007, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 та визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 19.02.2007 укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 16.09.2011 укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , повернення сторін у первісний стан то дані вимоги також підлягають задоволенню оскільки особа у відповідно до положень ст.12 ЦК України може по оплатним або безоплатним договорам передати своє майнове право іншій особі та оскільки підстави для набуття ОСОБА_15 права власності та відчуження квартири були відсутні відповідно остання права на відчуження майнового права по даній квартирі не мала бо його не придбала у відповідності до вимог діючого законодавства .

Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів.

За змістом статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Ч.1 ст. 264 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку ( ст.72 ЖК України).

ОСОБА_1 був зареєстрований у квартиру до батька, як член сім`ї квартиронаймача ОСОБА_9 , у відповідності до ст.64 ЖК України, набув право користування квартирою за життя квартиронаймача. Квартинонаймач ОСОБА_1 не оспорював право сина ОСОБА_1 на користування квартирою.

Закон не передбачає автоматичної втрати права користування жилою площею члена сім`ї квартиронаймача у разі смерті останнього. Протягом шести місяців після смерті квартиронаймача, у лютому 2007 , ОСОБА_1 , дізнавшись про наявність справи у суді щодо спірної квартири, подав заяву про скасування заочного рішення, оскільки справа була заслухана у його відсутність, при новому розгляді заявив позов про відновлення його права користування квартирою. Виконкомом Дзержинського району м.Харкова позов ОСОБА_1 визнаний.

Позивачка ОСОБА_5 купила квартиру 19 жовтня 2007 року, тобто, ОСОБА_1 не були порушені її права, а тому ОСОБА_5 необхідно відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування квартирою, та зняття його з реєстрації.

Оскільки скасовано рішення суду, на підставі якого виконкомом було винесено рішення про

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, також моральним засадам суспільства.

Підставою недійсності правочину, у відповідності до ч.1 ст.215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п`ятою та шостою ст.203 ЦК України.

Відповідно до ч.3ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін, або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним( оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

У зв`язку з тим, що свідоцтво про право власності на ім`я ОСОБА_2 є недійсним, ОСОБА_2 не була законним власником квартири та не мала права на відчуження квартири, договір купівлі-продажу від 29 грудня 2006 року, за яким ОСОБА_2 продала спірну квартиру ОСОБА_4 , як укладений у порушення ст.317 ЦК України, необхідно визнати недійсним на підставі ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України. З цих же підстав підлягають визнанню недійсними і наступні договори відчуження, як такі, що суперечать закону та порушують права позивача. При цьому, суд приймає до уваги, що договори відчуження від 11 вересня 2007 року та від 11 жовтня 2007 року та 16 вересня 2011 року укладені під час розгляду цієї справи.

Скасування рішення суду про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування квартирою із залишенням позову ОСОБА_2 без розгляду, скасування рішення виконкому про укладення договору найму квартири з ОСОБА_2 та визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру на її ім`я поновлює позивача у правах н спірну квартиру.

За таких обставин, права позивача поновлюються шляхом визнання договорів відчуження квартири недійсними та повернення квартири у комунальну власність.

Спірна квартира вибула із володіння та користування поза волею ОСОБА_1 , він має речове право на цю квартиру, відчуженням квартири порушені його права на користування квартирою, тобто він є заінтересованою особою у розумінні ч.3 ст.215 ЦК України.

Внаслідок визнання договорів відчуження недійсними спірна квартира втрачає статус приватної власності, тобто, повертається до державного житлового фонду.

Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, ніж з підстав і в порядку, визначеному законом.

За таких обставин підлягає задоволенню позов ОСОБА_1 про вселення у спірну квартиру.

Позовні вимоги ОСОБА_5 про визнання її добросовісним набувачем квартири не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України суд захищає порушено право особи у спосіб, встановлений законом, а законом такий спосіб захисту не передбачений.

Також не підлягає задоволенню позов ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу від 19 жовтня 2007 року дійсним, заявлений на підставі ст. ст.218,392 ЦК України, оскільки договір купівлі - продажу від 19 жовтня 2007 року оформлений нотаріально, а ст.218 ЦК України регулює наслідки недодержання письмової форми договору, ст.392 ЦК України не передбачає визнання договору дійсним. Крім того, цим рішенням договір визнаний недійсним.

У відповідності до ППВС України « Про судову практику по справам про визнання правочинів недійсними» визнання угоди недійсною можливо в випадках порушення угодою особистих або майнових прав суб`єктів цивільного права, навіть якщо для них не встановлено спеціальні правила визнання угоди недійсною.

Відповідно до ст.216 ЦК України недійсна угода не створює юридичних наслідків,окрім тих які пов`язані з її недійсністю.

У пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гурепка проти України N 2" наголошується на принципі рівності сторін, як одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Суд приходить до висновку про неможливість задоволення позовних вимог щодо повернення спірної квартири в комунальну власність територіальної громади в особі Харківської міської ради Харківської області. Приймаючи таке рішення, суд виходив з того, що передача вказаної квартири може відбуватися в позасудовому порядку, передбаченому відповідним законодавством. Вказане питання на даному етапі не може бути задоволене судом за позовними вимогами ОСОБА_1 , так як він не повноважна особа та не наділена повноваженнями Харківської міської ради харківської області.

Судові витрати вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 258,259,263,264 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 третя особа Департамент Реєстрації Харківської міської ради про скасування рішення виконкому, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, договору дарування, поновлення порушеного права користування житловим приміщенням, повернення квартири в комунальну власність, вселення задовольнити частково.

Скасувати рішення виконкому Дзержинської районної у м. Харкові ради від 19 грудня 2006 року № 188/14 про укладення з ОСОБА_2 договору житлового найму квартири АДРЕСА_1 .

Визнати недійсним свідоцтво від 29 грудня 2006 року про право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 .

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 29 грудня 2006 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , сторони повернути у первісний стан.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 19 лютого 2007 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , сторони повернути у первісний стан.

Визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 11 вересня 2007 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , сторони повернути у первісний стан.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 19 жовтня 2007 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , сторони повернути у первісний стан.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 16 вересня 2011 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , сторони повернути у первісний стан.

Вселити ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1 .

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , виконкому Дзержинської районної у м. Харкові ради, ОСОБА_1 , відділу громадянства та реєстрації фізичних осіб Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України у Харківській області, Публічного акціонерного товариства «Правекс-Банк» про визнання добросовісним набувачем нерухомого майна, визнання договору купівлі - продажу дійсним, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, про зобов`язання зняти з реєстрації - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_16 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 сплаченим ним судовий збір та витрати на інформаційне технічне забезпечення розгляду справ в рівних частинах з кожного по три гривни двадцять копійок.

Судовий збір сплачений ОСОБА_5 вважати сплаченим нею, як позивачем.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги.

Рішення ухвалено та надруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Повний текст документу виготовлений до 12 вересня 2019 року.

Позивач : ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Відповідач : Харківська міська рада, .

Відповідач : ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 .

Відповідач : ОСОБА_17 ІПН НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_5 ІПН НОМЕР_3 .

Відповідач : ОСОБА_6 ІПН НОМЕР_4 .

Відповідач : ОСОБА_3 ІПН НОМЕР_5 .

Відповідач : ОСОБА_7 ІПН НОМЕР_6 .

Відповідач : Публічне акціонерне товариство «Правекс-Банк» .

Відповідач : Виконком Дзержинської районної у м. Харкові ради м. Харків пр. Науки 17а.

Відповідач : Відділ громадянства та реєстрації фізичних осіб Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України у Харківській області м. Харків, вул. Толбухіна 103.

Суддя : Штих Т.В.