Провадження № 4-с/522/231/19
УХВАЛА

10 вересня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Вадуцкої В.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Тарутинського районного відділу ДВС Одеської області Головного територіального управління юстиції в Одеській області, боржник Чебан Савелій Пантелійович,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 30.05.2019 року надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Тарутинського районного відділу ДВС Одеської області, згідно якої заявник оскаржує дії старшого державного виконавця Міндової Т.І. при виконанні виконавчого провадження ВП №43631748 у частині складання нею довідки-розрахунку заборгованості по аліментам станом на 31.05.2019 року.

Матеріали скарги суддя отримала 31.05.2019 року.

В обґрунтування скарги заявниця посилалась на те, що Приморським районним судом м. Одеси було направлено до Приморського відділу ДВС виконавчий лист із примусового виконання рішення суду від 26.08.2013 року про стягнення із ОСОБА_2 на користь заявниці аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Із Приморського відділу ДВС виконавче провадження було передане Тарутинському районному відділу ДВС Одеської області ГТУЮ в Одеській області та згідно попереднього розрахунку станом на 03.05.2014 року сума боргу складала 4 950 грн.. Вказувала, що з того часу боржник сплачує аліменти рідко і при тому, що суму яку він повинен сплачувати кожен місяць складає лише 450 грн.. 28.05.2019 року вона отримала довідку-розрахунок заборгованості по аліментам, складену державним виконавцем Тарутинського районного відділу ДВС Одеської області Головного територіального управління юстиції в Одеській області Міндовою Тетяною Іллівною, відповідно до якої аліментна заборгованість боржника станом на 31.05.2019 року (хоча довідка розрахунок нею була отримана 28.05.2019 року) складає 8 217, 45 грн.. Заявниця вказувала, що дана сума заборгованості не відповідає дійсності.

Вказувала, що судом було визначено, що аліменти сплачуються у твердій грошовій сумі. Проте в розрахунку вказані якісь накладні, відповідно до яких дитині надавався одяг та інші речі, при цьому посилалась на те, що ні вона, ні дитина не отримувала ті речі, які були вказані як аліменти за лютий 2015 року, травень 2015 року, вересень 2015 року, грудень 2015 року, березень 2018 року, квітень 2018 року та липень 2018 року. Посилалась, що виконавець приймала до уваги фальсифіковані квитанції та накладні, при цьому жодних актів прийому-передачі одягу та речей між нею, або державним виконавцем та боржником складено не було; в деяких чеках була зазначена валюта «рубль», проте державним виконавцем не було здійснено конвертацію валюти за курсом НБУ. З огляду на викладене, вважає дії старшого державного виконавця Міндової Т.І. при виконанні виконавчого провадження ВП №43631748 у частині складання нею довідки-розрахунку заборгованості по аліментам станом на 31.05.2019 року неправомірними, оскільки нею не було здійснено перевірку об`єктивності даних відрахування аліментних платежів та відповідно складання довідки розрахунку боргу.

Ухвалою суду від 03.06.2019 року скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 10.06.2019 року; залучено до участі у справі боржника за виконавчим провадження ОСОБА_4 Пантелійович; витребувано із Тарутинського районного відділу ДВС Одеської області належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП №43631748 за виконавчим листом №522/1393/13-ц, який видав Приморський районний суд м. Одеси на виконання рішення суду від 26.08.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

У зв`язку з неявкою сторін 10.06.2019р. розгляд справи було відкладено на 17.07.2019 р..

14.06.2019 року до суду надійшли витребувані матеріали із виконавчого провадження №43631748 (а.с.32-72).

17.07.2019 року у зв`язку з неявкою сторін та вмотивованим клопотанням заявника розгляд справи був відкладений на 10.09.2019 року.

У судовому засіданні 10.09.2019 року були присутні заявник та її представник Малишева М.В ОСОБА_5 , які подану скаргу підтримали та просили задовольнити у повному обсязі.

Інші учасники процесу у судове засідання не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомили.

У відповідності до ч.2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд за згодою сторони заявника ухвалив розглядати скаргу за відсутності боржника та представника виконавчої служби та, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які були присутні в судовому засіданні, приходить до наступних висновків.

За змістом ст. 129, 129-1 Конституції України, та у відповідності до ст. 18 ЦПК України, судове рішення, що набрало законної сили, обов`язкове для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно з ч. 1ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 3 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Згідно з п. 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Мін`юсту від 02.04.2012 року №512/5, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Судом встановлено, що 28 серпня 2013 року Приморським районним судом м. Одеси було винесено рішення, за яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_7 у розмірі 450 грн. щомісяця, починаючи із 03 червня 2013 року, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (справа 522/13937/13-ц).

Виконавчий лист був виданий судом 26.09.2013 року.

Із витребуваних судом матеріалів виконавчого провадження ВП №43631748 вбачається, що постановою державного виконавця Другого Приморського відділ ДВС ОМУЮ від 15.05.2014 року виконавче провадження за виконавчим листом №522/13937/13-ц було закінчено на підставі п.10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно розрахунку державного виконавця Другого Приморського відділ ДВС ОМУЮ від 14.05.2014 року, розмір заборгованості боржника ОСОБА_2 станом на 03.05.2014 року склала 4 950, 00 грн..

29 травня 2014 року за вказаним виконавчим листом №522/13937/13-ц від 26.08.2013 року виконавче провадження було відкрито державним виконавцем відділу ДВС Тарутинського районного управління юстиції Бєляковою В.О..

31 травня 2019 року державним виконавцем Тарутинського районного відділу ДВС Одеської області Головного територіального управління юстиції в Одеській області Міндовою Т.І. було складено довідку-розрахунок заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина.

Не погоджуючись із такою довідкою, заявниця звернулась до суду з відповідною скаргою.

У відповідності до п.26 постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», судам необхідно враховувати, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами статті 74 Закону про виконавче провадження, відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 (з наступними змінами) "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". При цьому він не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості.

Спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, або у позовному провадженні.

У відповідності до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

У відповідності до п.7 вказаного розділу Інструкції, у разі надходження до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця заяви стягувача про видачу довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів орган державної виконавчої служби, приватний виконавець протягом трьох робочих днів видають стягувачу довідку про наявність заборгованості зі сплати аліментів (далі - довідка) (додаток 16), яка скріплюється печаткою органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

У відповідності до п.4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із:

звіту про здійснені відрахування та виплати;

квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником;

заяв та (або) розписок стягувача;

інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості;

інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Стягнення аліментів за виконавчими листами за минулий час проводиться в межах десятирічного строку, що передував пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суду було надано дві довідки розрахунку боргу ОСОБА_2 зі сплати заявнику аліментів, одна долучена ОСОБА_1 (6-7) до скарги, інша державним виконавцем разом із матеріалами виконавчого провадження (а.с.64-65).

Згідно довідки, наданої заявником, розмір боргу ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 31.05.2019 року склав 8 217, 45 грн., при цьому вказано про сплату боржником коштів по аліментам на загальну суму 24 139, 00 грн..

Згідно довідки, наявної у матеріалах витребуваного виконавчого провадження, розмір боргу ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 31.05.2019 року склав 5 889, 45 грн.., при цьому вказано про сплату боржником коштів по аліментам на загальну суму 26 467, 00 грн..

При цьому в обох довідках вказані наступні суми коштів, які були зараховані державним виконавцем до сплати боржником аліментів:

- лютий 2015 року 756 грн.. (чек): джемпер, толстовка, брюки;

- березень 2015 року 2700 грн. (на рахунок ДВС);

- травень 2015 року 1300 грн. (чек) велосипед;

- вересень 2015 року 3670 грн. (накладна, чек, квитанція) машина, джемпер, футболка, сорочка, костюм, брюки, толстовка;

- жовтень 2015 року 5000 грн. (на рахунок ДВС);

- листопад 2015 року 200 грн. (на рахунок ДВС);

- вересень 2016 року 300 грн. (на рахунок ДВС);

- листопад 2016 року 300 грн. (на рахунок ДВС);

- травень 2017 року 600 грн. (на рахунок ДВС);

- листопад 2017 року 500 грн. (на рахунок ДВС);

- грудень 2017 року 798 грн. (чек);

- березень 2018 року 2298 грн. (чек);

- квітень 2018 року 5490 грн. (на рахунок ДВС, накладна) кросівки;

- липень 2018 року 1025 грн. (чек рахунок) костюм, костюм літній, піджак.

Статтею 81 СК України встановлено, що Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України. Постановою КМУ від 26.02.1993 №146 затверджено Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб.

При цьому, суд погоджується із доводами заявника та її представника, з приводу того, що розмір аліментів був визначений судом у твердій грошовій сумі та серед доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, не входять речі, які були придбані боржником для дитини.

Окрім того, з наданих суду копій квитанцій та чеків, які були прийняті державним виконавцем від боржника у якості сплати ним аліментів, не вбачається призначення даних речей саме для дитини, а також те, що дані речі були передані стягувачу.

Також, згідно чеків за лютий 2015 року (а.с.38), вересень 2015 року (а.с.42), валюта, за яку було придбано товар, вказано рубль. При цьому, доказів щодо конвертації такої валюти згідно курсу НБУ матеріали виконавчого провадження не містять.

З огляду на викладене суд погоджується із доводами заявника, викладеною нею у скарзі.

Відповідно ч. 1, 3 ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження», передбачено, що Державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 4, 10-13, 43, 48, 76, 81, 89, 223, 247, 258, 259, 260, 263, 268, 353, 354, 447, 450-451 ЦПК України; суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 ) на дії державного виконавця Тарутинського районного відділу ДВС Одеської області Головного територіального управління юстиції в Одеській області (, місцезнаходження Одеська обл.., смт Тарутине, вул. Центральна, 122), боржник ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_2 ) - задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Тарутинського районного відділу ДВС Одеської області Головного територіального управління юстиції в Одеській області Міндової Тетяни Іллівни при виконанні нею виконавчого провадження ВП №43631748 в частині складання нею довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 31.05.2019 року.

Ухвала суду набирає законної сили із моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Повний текст ухвали виготовлено 12.09.2019 року.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси Домусчі Л.В.