Провадження № 2/521/899/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 січня 2019 року Малиновський районний суд міста О деси в складі:
головуючого судді - Мазун І.А.,
за участю секретаря судового засідання - Кіліян О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,
До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за договором позики від 20.11.2008р., що станом на 22.05.2018р. в загальному розмірі складає 2 251 772,92 дол. США та 2 120 455,38 грн., з яких: заборгованість за тілом позики: 1 046 000 дол. США та 985 000 грн.; заборгованість за нарахованими відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України відсотками в розмірі 1 204 798, 56 дол. США та 1 134 537, 84 грн.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 20.11.2008р. ним надано в позику ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 1 046 000 дол. США та 985 000 грн., а відповідач зобов'язувався повернути позику в повному обсязі за першою ж вимогою, про що було складено відповідну розписку. 18.04.2018р. позивач звернувся до ОСОБА_2 з вимогою про повернення позики, вимогу було направлено засобами поштового зв'язку, однак до теперішнього часу грошові кошти так і не було повернуто, відповідач вимоги щодо повернення суми позики ігнорує, та кошти не повертає. За даних обставин він вимушений був звернутися до суду із відповідним позовом.
Позивач та представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечували.
Відповідач, повідомлений судом про дату та час розгляду справи (у порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України), також в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив.
Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторони позивача, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову виходячи з наступного.
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.
Судом встановлено, що 20.11.2008 року позивач ОСОБА_1 надав в борг відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 1 046 000 дол. США та 985 000 грн., які останній зобов'язувався повернути за першої ж вимоги. Отримання коштів підтверджено розпискою, виданою та підписаною відповідачем власноручно. (а.с. 9)
Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Розписка підписана відповідачем є підтвердженням укладення договору.
17.04.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з письмовою вимогою, щодо повернення позики отриманої 20.11.2008 р. в розмірі 1 046 000 дол. США та 985 000 грн., які просить повернути в повному обсязі в строк не пізніше 30-ти календарних днів з дня пред'явлення цієї вимоги. (а.с. 14)
Відповідно до роздруківки з офіційного сайту УкрПошти, щодо відстеження поштового відправлення, поштова кореспонденція була повернута відправнику через невдалу спробу вручення. (а.с. 17-18)
Крім того відповідно до кур'єрської накладної «Летучий Голландець» міститься відмітка, що адресат ОСОБА_2 зі слів мешканців будинку за адресою: АДРЕСА_1 не проживає. (а.с. 19)
Однак відповідачем грошові пошти так повернуто і не було, незважаючи на те, що термін повернення боргу давно сплинув.
Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Позивач належним чином виконав умови договору позики - передав відповідачу зазначену суму, а відповідач зобов'язання не виконав, отримані в борг кошти, не повернув.
Закінчення строку договору, відповідно до ч. 4 ст. 631 ЦК України, не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно положень ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Також, згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За таких обставин, суд приходить до висновку, про обґрунтованість вимоги позивача, щодо стягнення відсотків за користування грошовими коштами в заявленому позивачем розмірі.
Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Обґрунтованих заперечень щодо неправильності наданого розрахунку заборгованості відповідачем не надано, із заявами, клопотаннями, відзивом чи запереченнями, які б суд міг урахувати при ухваленні рішення, відповідач не звертався.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення, суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Так відповідно до розрахунку судових витрат у справі за позовом визначаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 8810 грн. (а.с. 1)
Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати
Керуючись ст.ст. 9-13, 76-83, 95, 133, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 16, 1046-1047, 1049 Цивільного кодексу України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН невідомий, паспорт серії НОМЕР_2, виданий 19.11.1999р. Залізничним РВ Львівської області, остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_3, виданий 09.02.1996р. Ленінським РВ УМВС України в Одеській області, зареєстрований: АДРЕСА_2) борг у розмірі 2 251 722 (два мільйона двісті п'ятдесят одна тисяча сімсот двадцять два) дол. США 92 центи та 2 120 455 (два мільйона сто двадцять тисяч чотириста п'ятдесят п'ять) грн. 38 коп., що складається з:
-заборгованість за тілом позики: 1 046 000 (один мільйон сорок шість тисяч) дол. США та 985 000 (дев'ятсот вісімдесят п'ять тисяч) грн.;
-заборгованості за відсотками в розмірі 1 204 798 (один мільйон двісті чотири тисячі сімсот дев'яносто вісім) дол. США 56 центів та 1 134 537 (один мільйон сто тридцять чотири тисячі п'ятсот тридцять сім) грн. 84 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН невідомий, паспорт серії НОМЕР_2, виданий 19.11.1999р. Залізничним РВ Львівської області, остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_3, виданий 09.02.1996р. Ленінським РВ УМВС України в Одеській області, зареєстрований: АДРЕСА_2) судовий збір в сумі 8810 (вісім тисяч вісімсот десять) грн.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду виготовлено 31 січня 2019 року.
ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН