Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.01.2019 Справа №607/11692/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Пастернак О.В.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, у якому просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) від суми несплачених аліментів в розмірі 44 300 грн. 81 коп.

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. У даному шлюбі народилася дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.07.2010 р. відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн. щомісячно, починаючи із 28.04.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, вказане судове рішення ОСОБА_3 належним чином не виконує, жодного разу аліментів не сплатив, у звязку з чим утворилася заборгованість в сумі 145 693,54 грн. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, при несплаті аліментів позивачка має право вимагати стягнення неустойки (пені), яка, за період із квітня 2010 року по червень 2018 року, становить 44 300,81 грн.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених у позовній заяві та просять суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, і не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано (Свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-ИД №032047, видане 15.01.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області).

Від даного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину: дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (Свідоцтво про народження серії 1-ИД №072136, видане повторно 31.03.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України).

22 липня 2010 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ухвалено рішення про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дочки: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі, в розмірі 1 500 грн. щомісячно, починаючи з 28.04.2010 року і до досягнення дитиною повноліття.

В порядку виконання вказаного рішення суду, Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 23 липня 2010 року видано виконавчий лист №2-4775, який перебуває на виконанні у Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Згідно наявного при матеріалах справи розрахунку заборгованості по аліментах, наданого старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції ОСОБА_5 станом на 01.06.2018 р. за ОСОБА_3 рахується заборгованість по сплаті аліментів в сумі 145 693,54 грн.

Як встановлено в судовому засіданні, неповнолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає з позивачем ОСОБА_2 та перебуває на повному її утриманні (Довідка про склад сімї №73 , видана 02.05.2018 р. ТНЕУ).

Статтею 180 СК України встановлено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обовязку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно статті 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобовязання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобовязання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Оскільки відповідачем не надано доказів, що заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, суд дійшов висновку про наявність підстав для нарахування неустойки.

Однак, як вбачається із наявної при матеріалах справи постанови про відкриття провадження головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_6. виконавче провадження №22305057 з приводу виконання виконавчого листа №2-4775, виданого 23.07.2010 р. Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, відкрито 02.11.2010 року.

Аналізуючи встановлені обставини та зібрані у справі докази, з ОСОБА_3 підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів з грудня 2010 року по червень 2018 року, відповідно до розрахунку заборгованості, виконаного позивачем на підставі розрахунку Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції.

Таким чином, розмір неустойки (пені) за несплачені відповідачем аліменти складатиме 41 085 грн. 40 коп. за період з грудня 2010 року по червень 2018 року, у тому числі по роках: за грудень 2010 року на суму 465 грн.; за 2011 рік на суму 5 475 грн.; за 2012 рік на суму 5490 грн.; за 2013 рік на суму 5 475 грн.; за 2014 рік на суму 5 475 грн.; за 2015 рік на суму 5 475 грн.; за 2016 рік на суму 5 490 грн.; за 2017 рік на суму 5 475 грн., за січень-червень 2018 року на суму 2 265 грн.

Аналізуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за несплачені відповідачем аліменти у розмірі 41 085 грн. 00 коп. за період з грудня 2010 року по травень 2018 року включно.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 141, 263, 265, 280-284, 289 ЦПК України, ст. 196 Сімейного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 пеню за не сплату аліментів за період з 01.12.2010 року по 01.06.2018 року в розмірі 41085 (сорок одна тисяча вісімдесят пять) грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду у повному обсязі виготовлене 26 січня 2019 року.

Головуючий суддяОСОБА_7