Справа № 522/8687/19
Провадження № 2/522/5952/19
12 вересня 2019 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Донцова Д.Ю.,
при секретарі судового засідання Романюк П.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,
До Приморського районного суду м. Одеси 22.05.2019 року звернувся позивач ОСОБА_1 із вказаною позовною заявою, зазначаючи, що 22.02.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за яким ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 позику в розмірі 2000 доларів США, які відповідач зобов`язався повернути в строк до 25.02.2019 року зі сплатою 600 доларів США за користування грошовими коштами. Однак відповідач свої зобов`язання згідно договору у встановлений сторонами строк не виконав. Натомість, 14.03.2019 року відповідач власноруч написав іншу розписку, якою визнав вищенаведені факти невиконання зобов`язань та прийняв на себе додаткові зобов`язання по поверненню основної суми боргу в розмірі 2000 доларів США до 24.03.2019 року, у разі невиконання чого з 25.03.2019 року зобов`язався щоденно виплачувати позивачу по 50 доларів США, до моменту видачі основної суми боргу в розмірі 2000 доларів США.
У встановлений сторонами строк відповідач не повернув позивачу суму позики, на неодноразові вимоги позивача про повернення коштів не реагує, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вимогою щодо стягнення на його користь суми заборгованості в розмірі 5000 доларів США, яка складається з: 2000 доларів США основна сума боргу; 600 доларів США сума винагороди за користування основною сумою, узгоджена в розписці від 22.02.2019 року та підтверджена розпискою від 14.03.2019 року; 50 доларів США від основної суми боргу,за кожен день прострочення з 25.03.2019 року, узгоджені в розписці від 14.03.2019 року, Х 48 днів прострочення = 2400 доларів США.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.05.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.
Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не надав, будь-яких пояснень та заперечень до суду не направив. Окрім цього, 10.09.2019 року на електронну адресу суду надійшло фото заяви про відкладення розгляду справи від імені ОСОБА_2 , однак суд не може сприймати вказану заяву в якості належного процесуального документу, оскільки учасники справи можуть подавати заяви виключно в письмовій формі чи за допомогою системи «Електронний суд». Таким чином, вирішуючи питання по суті, суд виходить з того, що відповідачем поважних причин неявки не повідомлено.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 1ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.
У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 12.09.2019 року.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 22.02.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за яким ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 позику в розмірі 2000 доларів США, які відповідач зобов`язався повернути в строк до 25.02.2019 року з додатковою сплатою 600 доларів США за користування грошовими коштами.
У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе обов`язків з повернення суми позики 14.03.2019 року сторонами було внесено зміни до договору позики та згідно розписки від 14.03.2019 року відповідач прийняв на себе додаткові зобов`язання по поверненню основної суми боргу в розмірі 2000 доларів США в строк до 24.03.2019 року. У разі не повернення зазначеної суми відповідач зобов`язався з 25.03.2019 року щоденно виплачувати позивачу 50 доларів США до моменту повернення основної суми позики в розмірі 2000 доларів США. При цьому, розписка від 14.03.2019 року не містить положення щодо анулювання обов`язку позичальника сплатити кошти за користування сумою позики в розмірі 600 доларів США.
Таким чином, позикодавець належним чином виконав взятий на себе обов`язок з передачі грошових коштів. Разом з тим, за відсутності доказів протилежного, судом встановлено невиконання відповідачем обов`язку з повернення суми позики у встановлений сторонами строк.
Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку встановленому договором.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Враховуючи відсутність доказів щодо належного виконання відповідачем взятого на себе обов`язку з повернення суми позики, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості з відповідача, загальна сума якої становить 5000 доларів США, яка складається з: 2000 доларів США основна сума боргу; 600 доларів США сума винагороди за користування основною сумою, узгоджена в розписці від 22.02.2019 року та підтверджена розпискою від 14.03.2019 року; 50 доларів США від основної суми боргу, за кожен день прострочення з 25.03.2019 року по 11.05.2019 року ( 48 днів прострочення) , що становить 2400 доларів США.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач при розрахунку суми заборгованості застосовує курс валюти станом на 11.05.2019 року. Разом з тим, Верховний Суд в постанові від 20 червня 2018 року у справі N 925/1049/13, зазначив, що у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суд у мотивувальній частині рішення наводить розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення.
Так, станом на день ухвалення цього рішення курс долара США становить 24.96 грн. /дол. США, таким чином, сума заборгованості в гривневому еквіваленті складає 124 800 грн.
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено, що за подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1309,16 грн. згідно квитанції №ПН730 від 14.05.2019 року.
Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору в розмірі 1309,16 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. 13, 19, 258, 259, 263, 354 ЦПК України, суддя
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) суму боргу за договором позики в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) доларів США, що станом на день ухвалення рішення в гривневому еквіваленті складає 124 800 (сто двадцять чотири тисячі вісімсот) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 1309 (одна тисяча триста дев`ять) гривень 16 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст заочного рішення складено 12.09.2019 року.
Суддя Д.Ю. Донцов