Номер справи 623/4563/18
Номер провадження 2/623/212/2019
07 лютого 2019 року м. Ізюм
Ізюмський міськрайонний суд Харківської області
в складі: головуючого судді: Герцова О.М.
за участю секретаря судового засідання: Рзаєвої І.С.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
11 грудня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. В обґрунтування позову посилається на те, що він є власником будинку АДРЕСА_1. Відповідач у справі ОСОБА_2 зареєстрована за вищевказаною адресою, але фактично з 2015 року не проживає. Оскільки відповідач не проживає у будинку, через що у ОСОБА_1 виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за ним, чим об`єктивно порушують права позивача, через що він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.
ОСОБА_1 надав до суду заяву, де просив справу розглядати без його участі, позовну заяву просив задовольнити.(а.с.20)
Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, відзив на позовну заяву суду не надсилала.
Згідно з ч. 1ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не надав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Частиною 2 статті 281 ЦПК України встановлено, що розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Враховуючи викладене, суд визнав можливим заочний розгляд, на підставі наявних у ній доказів.
Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, то відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступний факт.
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину по закону від 17 січня 1996 року , яке посвідчене нотаріусом державної нотаріальної контори Зелінською Т.І., вказано, що ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_4 Спадкове майно складається з житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.10)
Рішенням Ізюмського міськраойнного суду Харківської області від 13 лютого 2015 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано.(а.с.9).

Будинковою книгою для прописки громадян, мешкаючи у будинку АДРЕСА_1 підтверджено факт реєстрації ОСОБА_2.(а.с.11-13)

Відповідно до довідки голови квартального комітету кварталу №7 Господар Л.Д. про не проживання особи за місцем реєстрації від 17 листопада 2018 року гром. ОСОБА_2 в житловому будинку АДРЕСА_1 з 2015 року не проживає.(а.с.14)

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 72 ЖК визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни проводиться в судовому порядку.

Вищевказані докази в їх сукупності приводять суд до переконання, що малолітні відповідачі не мешкають в житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, це відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В судове засідання не надано доказів, які б свідчили про те, що причини відсутності їх у спірному приміщенні понад один рік є поважними.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання ОСОБА_2, такою, що втратила право на користування житлом у житловому будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрація місця проживання особи здійснюється органом реєстрації на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 223, 259, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1 судовий збір у сумі 704 грн.80 копійок.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд або безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: О.М.Герцов