Номер провадження: 22-ц/813/5878/19
Номер справи місцевого суду: 520/3074/18
Головуючий у першій інстанції Петренко В. С.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, на?рішення Київського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Петренка В.С. 09 квітня 2019 року у м. Одеса, -

встановила:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просила, з урахуванням уточнень, стягнути з ОСОБА_2 на її - ОСОБА_1 користь, аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі щомісяця у розмірі 4 000 гривень, починаючи з дня пред`явлення позову й до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача понесені нею додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 6 859,69 грн.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилалась на те, що вона певний час проживала спільно з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилася донька - ОСОБА_3 , яка проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні.

Позивач вказує, що самостійно несе витрати по утриманню дитини, однак, коштів для забезпечення та задоволення першочергових потреб дитини не вистачає.

Крім того, ОСОБА_1 вказувала, що донька - ОСОБА_3 , хворіє (повний діагноз: вторинна дисплазія тазобедренних суставів - на період життя дитини у віці 3,5 місяців; пупкова грижа - на період життя дитини у віці 1,9 років, плосковальгусна деформація нижніх кінцівок - на період життя дитини у віці 2,6 років), що підтверджується доданою медичною документацією, внаслідок чого, вона несе додаткові витрати на спеціальне ортопедичне взуття для дитини та інші речі, необхідні для її повноцінного розвитку та життя.

У останній редакції позовних вимог позивач просила стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача понесені нею додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 6 859,69 грн.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 червня 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину було задоволено частково. Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 492 (одна тисяча чотириста дев`яносто дві) грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 березня 2018року й до досягнення повноліття ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4 116 (чотири тисячі сто шістнадцять) грн. 65 коп. В решті вимог - відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

11 жовтня 2018року ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з заявою про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 червня 2018 року по цивільній справі №520/3074/18.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08.11.2018року було задоволено заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 червня 2018 року по цивільній справі №520/3074/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину. Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 червня 2018 року по цивільній справі №520/3074/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, скасовано і призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 013 (одна тисяча тринадцять) грн. 50 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 березня 2018 року й до досягнення повноліття ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 , з урахуванням вже сплачених сум на підставі заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 червня 2018 року у справі №520/3074/18.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь? ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: ? АДРЕСА_2 , понесені?додаткові витрати на утримання малолітньої доньки-? ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 6 859 (шість тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять) грн. 69 коп.

В решті вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду змінити, та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі щомісяця у розмірі 4 000 гривень, починаючи з дня пред`явлення позову й до досягнення дитиною повноліття, посилаючись необґрунтованість рішення суду, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, судом не було враховано, що матеріалами справи у повному обсязі підтверджується правомірность вимог позивача щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів у розмірі саме 4 000 гривень. На думку апелянта, той факт, що відповідач не працює або тимчасово захворів - не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, а також не звільняє останнього від обов`язку утримувати дитину.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 жовтня 2013року у позивачки - ОСОБА_1 та відповідача - ОСОБА_2 , народилася донька - ОСОБА_3 , про що свідчить копія свідоцтва про народження (т.1, а.с. 4).

З довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) за №2 від 21 лютого 2018 р. вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_4 , разом з нею зареєстровані та проживають її мати - ОСОБА_4 ОСОБА_5 , бабуся - ОСОБА_6 та дідусь - ОСОБА_10 (т.1, а.с. 5).

Судом першої інстанції встановлено, що на час ухвалення рішення у справі ОСОБА_4 ОСОБА_5 та ОСОБА_2 проживали окремо, а їх донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні.

Крім того, судом встановлено, що у відповідача від попереднього шлюбу є син - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , і 10 червня 2010 року Київським районним судом м. Одеси було ухвалено рішення про стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі 800 грн. щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 березня 2010 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

З матеріалів справи також вбачається, що відповідач ОСОБА_2 хворіє, що підтверджується випискою з історії хвороби №3810 від 23 березня 2019 року та довідкою №30 про тимчасову непрацездатність від 14 березня 2019 року.

З копії трудової книжки ОСОБА_2 вбачається, що останній 01 липня 2016 року був звільнений з посади директора ТОВ «ЛІРОСА» за власним бажанням.

Згідно відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів вбачається, що ОСОБА_2 отримував дохід до липня 2016 року, починаючи з 01 липня 2016 року по теперішній час інформація про доходи ОСОБА_2 відсутня.

З довідки Центрального об`єднаного управління ПФУ в м. Одесі від 27 вересня 2018 року за вих. №4110 вбачається, що ОСОБА_2 знаходився на обліку в Управлінні ПФУ Центральне об`єднане управління ПФУ в м. Одесі і отримував пенсію по інвалідності, з березня 2018 року по вересень 2018 року розмір його пенсії склав 11 502, 50 грн.

Таким чином, судом вірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 був інвалідом 2 групи загального захворювання, що також підтверджується пенсійним посвідченням, термін дії якого закінчився 31 березня 2019 року, отримував пенсію по інвалідності, та на час ухвалення оскаржуваного рішення ніде не працює.

Регіональний сервісний центр в Одеській області МВС України листом від 03 квітня 2019 року за №31/15-1967 повідомив суд першої інстанції про те, що за ОСОБА_2 зареєстрований транспортний засіб HONDA ACCORD, 1994 року виготовлення, кузов № НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 , чорного кольору.

Згідно положень ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст. 180, ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів?у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Стаття 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановила у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що з ОСОБА_2 рішенням суду стягнуто аліменти на дитину від попереднього шлюбу, ОСОБА_2 не працює та дохід не отримує, а також те, що обов`язок по утриманню дитини у батьків є рівним, суд обгрунтовано вважав за необхідне позов в частині стягнення аліментів задовольнити частково, а саме: стягувати з? ОСОБА_2 ?на користь? ОСОБА_1 ?аліменти на утримання малолітньої доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 1 013, 50 грн., що складає Ѕ частину від прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць на дітей віком від 6 до 18 років, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 березня 2018 року й до досягнення повноліття ОСОБА_3 , тобто до 25 жовтня 2031 року, з урахуванням вже сплачених сум на підставі заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 червня 2018 року

Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову в частині стягнення додаткових витрат?на утримання дитини, та?стягнути з? ОСОБА_2 .?на користь?ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на утримання малолітньої доньки?-? ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 6 859 грн. 69 коп.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що матеріалами справи у повному обсязі підтверджується правомірность вимог позивача щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів у розмірі саме 4 000 гривень. На думку апелянта, той факт, що відповідач не працює або тимчасово захворів - не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, а також не звільняє останнього від обов`язку утримувати дитину.

Так, апелянтом не надано жодного належного та допустимого доказу того, що ОСОБА_2 має можливість виплати аліментів саме у визначеному в позовній заяві розмірі - 4 000, 00 грн. щомісячно.

Крім того, колегія суддів зауважує, що судом першої інстанції не було звільнено відповідача від обов`язку утримувати дитину та, з урахуванням обставин справи та матеріального становища ОСОБА_2 , вірно визначено розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1 013, 50 грн., що складає Ѕ частину від прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць на дітей віком від 6 до 18 років, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2019 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 13 вересня 2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе