Ухвала

04 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 334/452/18

провадження № 61-10806ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 жовтня 2018 року в складі судді Гнатюка О. М. та постанову Запорізького апеляційного суду від 02 травня

2019 року в складі колегії суддів: Маловічко С. В., Гончар М. С., Кочеткової І. В.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ПАТ «КБ «Надра») про захист прав споживачів, стягнення коштів за договором строкового банківського вкладу (депозиту), упущеної вигоди, моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 26 червня 2014 року між ним та

ПАТ «КБ «Надра» було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) № 1957986, оформлений в рамках пакету послуг «Новий

ПУ «Базовий+», відповідно до якого він передав, а відповідач прийняв на вкладний рахунок 4 500,00 доларів США строком на 6 місяців, з процентною ставкою 12,5 % річних. Строк дії договору закінчився 26 грудня 2014 року, але повернення коштів та нарахованих відсотків не відбулось, хоча він завчасно звернувся з заявою про припинення договору та виплату вкладу із відсотками.

06 лютого 2015 року в ПАТ «КБ «Надра» було запроваджено тимчасову адміністрацію, а 21 квітня 2015 року йому виплачено кошти за вкладом згідно з суми відшкодування, що гарантується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 85 457,47 грн, що є гривневим еквівалентом вираженої в доларах США суми вкладу та відсотків. При розрахунку гривневого еквіваленту суми відшкодування Фонд керувався курсом Національного банку України

17,999763 грн за 1 долар США, який діяв до 14:00 год. 06 лютого 2015 року, в той час як мав бути врахований законодавчо врегульований курс 23,130580 грн за

1 долар США.

Позивач вважав, що має право на повернення недоплачених коштів по вкладу

з невиплаченими за договором станом на 21 квітня 2014 року відсотками, та на отримання передбачених договором процентів за використання депозитних коштів за період з дня витребування вкладу до дня запровадження тимчасової адміністрації, а також на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за цей же період.

З огляду на зазначене, з урахуванням уточнень, позивач просив суд стягнути

з ПАТ «КБ «Надра» на його користь суму 39 759,29 грн коштів за договором строкового банківського вкладу (депозиту) № 1957986, яка складається

з недоплаченої суми тіла депозиту та процентів за користування ним, 3 % річних від простроченої суми з урахуванням індексу інфляції, упущену вигоду за період з 01 травня 2015 року по 01 листопада 2018 року в розмірі 19 677,48 грн та на відшкодування моральної шкоди 3 000,00 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 жовтня 2018 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 02 травня

2019 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «КБ «Надра» на користь ОСОБА_1 за договором

від 26 червня 2014 року № 1980579 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформленого в рамках пакету послуг «Новий ПУ «Базовий+»

25 150,64 грн в рахунок недоплаченої суми вкладу та проценти за договором, 254,11 грн - 3 % річних за прострочення повернення вкладу за період

з 26 грудня 2014 року по 05 лютого 2015 року.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив

з того, щоположенням пункту 1 частини 6 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передбачено застосування курсу іноземних валют на початок дня процедури виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації, що додатково врегульовано постановою Правління Національного банку України

від 12 листопада 2003 року № 496, порядок застосування якої роз`яснено листом Національного банку України від 03 квітня 2014 року № 19-012/14290 у спосіб взяття як базового для розрахунку курсу гривні до іноземних валют, який діятиме з часу його встановлення, тобто встановленого у цей день після

12:00 год. Крім того, банк не виплатив позивачу належну суму вкладу і відсотків на наступний день після спливу строку дії договору вкладу, тому за період з дати закінчення дії договору 26 грудня 2014 року по день введення тимчасової адміністрації у банку 05 лютого 2015 року позивач має право на застосування статті 625 ЦПК України у вигляді 3 % річних на суму заборгованості.

У травні 2019 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки дана справа відноситься до компетенції адміністративних судів.

У касаційній скарзі особа, яка її подає, також посилається на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки викладені

у оскаржуваних рішеннях висновки не узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду викладені у постанові від 06 червня 2018 року (справа №727/8505/15-ц).

Ухвалою Верховного Суду від 04 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В зазначеній ухвалі визначено, що ця справа є малозначною згідно закону, проте результат аналізу змісту касаційної скарги свідчить, що касаційна скарга може стосуватися питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики (підпункт «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України), а тому судові рішення у справі підлягають касаційному оскарженню.

У червні 2019 року ПАТ «КБ «Надра» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами не застосовано до правовідносин сторін статті 251, 253 ЦК України, статтю 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та неправильно застосовано статтю 26 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Ухвалою Верховного Суду від 01 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ПАТ «КБ «Надра».

Ухвалою Верховного Суду від 22 серпня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із обґрунтуванням підстав, визначених у частині шостій статті 403 цього Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки касаційна скарга містить доводи щодо порушення судами першої та апеляційної інстанцій правил предметної юрисдикції.

Керуючись статтями 260, 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу № 334/452/18 запозовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів, стягнення коштів за договором строкового банківського вкладу (депозиту), упущеної вигоди, моральної шкоди передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук