Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2300/18

25 січня 2019 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Шпитко М.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

його представника-адвоката - ОСОБА_2,

представника третьої особи

Служби у справах дітей

Надвірнянської районної

державної адміністрації - Сметанюк М.М.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей Надвірнянської районної державної адміністрації, як представник органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей Надвірнянської районної державної адміністрації, як представник органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Свої вимоги мотивує тим, що з лютого 2014 року він проживав з відповідачем по справі ОСОБА_4 (громадянкою Росії) без реєстрації шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син ОСОБА_6, про що зроблено відповідний актовий запис № 212 від 31.10.2014 р., свідоцтво про народження НОМЕР_1, видане 31.10.2014 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Надвірнянського районного управління юстиції в Івано-Франківській області.

Відповідно до ст. 126 СК України на підставі їхньої спільної заяви він записаний батьком дитини.

До жовтня 2017 року він з відповідачем ОСОБА_4 і їхнім сином проживали разом на орендованій ним квартирі.

Позивач матеріально утримував сім"ю, працював за контрактом у Польщі, а тому періодично виїзджав за межі України на роботу. Відповідач не працювала, доглядала малолітнього сина.

Восени 2017 року в них погіршилися стосунки через неналежне виконання відповідачем батьківських обов"язків та погане ставлення до сина.

Тому, він забрав дитину до свого помешкання, де проживає разом з батьками і припинив спільне проживання з ОСОБА_4

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23.02.2018 року у цивільній справі № 348/2343/17 задоволено його позов до ОСОБА_4 та визначено місце проживання їхнього малолітнього сина ОСОБА_6 з позивачем.

При цьому судом встановлено, що відповідач неналежно займалася вихованням сина, створила антисанітарні умови проживання для дитини.

Вже рік малолітній ОСОБА_6 проживає з позивачем.

Зазначає, що він є власником приватного будинку, де проживає разом зі своїми батьками. Його малолітній син теж тут зареєстрований. В помешканні дитині відведено окрему кімнату, забезпечено всім необхідним для фізичного та духовного розвитку, вона має належний догляд і опіку.

Відповідач ОСОБА_4 вже більше року не цікавиться сином, не спілкується, не бере участі у його вихованні та матеріальному утриманні. Позивач не знає де вона проживає в даний час.

ОСОБА_4 вже позбавлена батьківських прав відносно її старшої дитини, яка на даний час проживає під опікою бабусі по лінії батька - матері її першого чоловіка.

Позивач і його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному об'ємі з підстав, зазначених в позовній заяві, суду пояснили, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, ухиляється від виховання та утримання дитини, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Просить позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягувати з ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. на дитину щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Відповідач по справі ОСОБА_4 в судове засідання не прибула, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомила, заяви про слухання справи у її відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Надвірнянської районної державної адміністрації, як представник органу опіки та піклування в судовому засіданні не заперечувала відносно задоволення позову. Зазначила, що на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини органом опіки та піклування Надвірнянської районної державної адміністрації від 29.11.2018 року прийнято висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 щодо малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, та, з'ясувавши фактичні обставини, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно статті 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Україною 21.02.1990 р., батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов'язок матері і батька це обов'язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти.

У відповідності до положень вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення прав дітей», ратифікованої Україною 03.08.06 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків.

Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той з батьків, що проживає окремо зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці…».

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення від виконання батьківських обов'язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є батьком малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 31.10.2014 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Надвірнянського районного управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с. 6).

Матір"ю дитини є відповідач ОСОБА_4, громадянка Російської Федерації, з якою позивач з лютого 2014 року проживав без реєстрації шлюбу.

До жовтня 2017 року позивач з відповідачем ОСОБА_4 і їхнім сином проживали разом на орендованій ним квартирі.

Позивач матеріально утримував сім"ю, працював за контрактом у Польщі, а тому періодично виїзджав за межі України на роботу. Відповідач не працювала, доглядала малолітнього сина.

Восени 2017 року в них погіршилися стосунки через неналежне виконання відповідачем батьківських обов"язків та погане ставлення до сина.

Тому, він забрав дитину до свого помешкання, де проживає разом з батьками і припинив спільне проживання з ОСОБА_4

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23.02.2018 року у цивільній справі № 348/2343/17 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та визначено місце проживання їхнього малолітнього сина ОСОБА_6 з позивачем.

При цьому судом встановлено, що відповідач неналежно займалася вихованням сина, створила антисанітарні умови проживання для дитини (а.с.12-14).

На даний час малолітній ОСОБА_6 зареєстрований і проживає разом із своїм батьком - позивачем ОСОБА_1 та бабусею і дідусем за адресою: АДРЕСА_1.

Малолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходиться на обліку в Надвірнянській дитячій поліклініці, на медичний огляд, щеплення він приходив в супроводі батька - позивача ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_4 вже більше року не цікавиться сином, не спілкується, не бере участі у його вихованні та матеріальному утриманні. Позивач не знає де вона проживає в даний час.

Дані обставини підтверджуються актами обстеження матеріально-побутових умов проживання від 09.11.2017 р., від 24.10.2018 р., характеристикою на ОСОБА_1, виданими Надвірнянською міською радою Івано-Франківської області, довідкою Надвірнянської дитячої поліклініки, копії яких долучені до матеріалів справи.

Зі слів позивача відомо, що ОСОБА_4 вже позбавлена батьківських прав відносно її старшої дитини, яка на даний час проживає під опікою бабусі по лінії батька.

На підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини органом опіки та піклування Надвірнянської районної державної адміністрації від 29.11.2018 року прийнято висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 щодо малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, копія якого долучена до матеріалів справи.

Вказані обставини підтвердили в судовому засіданні допитані в якості свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, показання яких логічні та послідовні, а тому не викликають сумніву в їх правдивості.

Наведені факти в своїй сукупності суд розцінює, як ухилення відповідача від виховання дітей та нехтування своїми батьківськими обов'язками. Таким чином, суд вважає, що з боку ОСОБА_4 мала місце винна поведінка, яка проявилась в свідомому ухиленні нею від виконання своїх батьківських обов'язків.

Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» при вирішенні спорів про позбавлення батьківських прав суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання.

Враховуючи положення п. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, у відповідності до якого регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

За встановлених судом фактичних обставин, суд вважає заявлені вимоги про позбавлення батьківських прав - обґрунтованими.

Враховуючи вище наведене суд вважає, що відповідач ухиляється від виховання та утримання своїх неповнолітніх дітей, а тому прийшов до висновку, що є передбачені п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України підстави для позбавлення відповідача батьківських прав щодо дітей, сприятимуть захисту інтересів останніх.

Крім того, згідно ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач ОСОБА_4 не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, що є її обов'язком.

Тому, з врахуванням обставин справи, матеріального стану та стану здоров'я відповідача, яка є фізично здоровою людиною, може працювати, суд прийшов до висновку, що позов в частині стягнення аліментів слід задоволити і стягувати з ОСОБА_4 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. на дитину щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності дост. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 768 грн. 40 коп. судового збору в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 150, 157, 164, 165, 166, 171 СК України, постановою № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 4, 19, 258, 263, 264, 265, 268, 280-282, 289 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей Надвірнянської районної державної адміністрації, як представник органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовільнити.

Позбавити ОСОБА_4, 1978 року народження, остання відома адреса місця проживання: АДРЕСА_2, батьківських прав відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Івано-Франківськ, актовий запис про народження № 212 від 31.10.2014 р., складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Надвірнянського районного управління юстиції в Івано-Франківській області.

Стягувати з ОСОБА_4, 1978 року народження, остання відома адреса місця проживання: АДРЕСА_2 в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. на дитину щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів розпочати з 29.10.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_4, 1978 року народження, остання відома адреса місця проживання: АДРЕСА_2 на користь держави 768 грн. 40 коп. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Надвірнянський районний суд.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення виготовлено 01.02.2019 року