РІШЕННЯ

Іменем України

29.01.2019 року м. Львів

Франківський районний суду м.Льовва,

у складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

за участю секретаря Школьніокової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львова цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів (аліментів) за навчання повнолітнього сина,

ВСТАНОВИВ:

13 грудня 2017р. позивач звернувся з позовом до відповідача про стягення коштів (аліментів) за навчання повнолітнього сина, що становить 127680грн (еквівалент 3990,00Євро) сплачених позивачем 31.10.2017р. на утримання сина, який продовжує навчання.

10 вересня 2018р. позивач звернувся із заявою про збільшення позовних вимог в розмірі 46979,57грн. сплачених з 22.02.2018року по 07.09.2018року. Всього позивачем було сплачено за навчання повнолітнього сина 174659,57грн. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач перебував в шлюбі з ОСОБА_3 з 1996року, актовий запис №265 від 29.06.1996р. Від шлюбу позивач з відповідачкою мають сина ОСОБА_4 1997р.н. 15 жовтня 2017року відповідачка припинила з позивачем всі шлюбні правовідносини, які виразились в тому, що позивач займаючись підприємницькою діяльністю у статусі ФОП за адресою АДРЕСА_1 змушений був по вині відповідачки припинити підприємницьку діяльність у звязку з тим, що відповідачка викрала у нього ключі від вищеназваного приміщення, кошти, внаслідок чого позивач змушений був звернутись в правоохоронні органи з заявою про вчинення відповідачкою кримінального правопорушення, яке внесено в ЄРДР №0003386 від 15.10.2017р. Окрім цього, відповідачка з 30.08.2017р. недопустила позивача за місцем проживання АДРЕСА_2 де він зареєстрований та проживав з 1996року, про що свідчить рапорт НПУ Управління патрульної поліції у м. Львові від 23.11.2017р. №Ш-92/41/12/02-2017.

З 2015року по теперішній час син ОСОБА_4 навчається в Рурському університеті м. Бохум, Німеччина на денній формі навчання на хімічному факультеті.

Листом органу реєстрації та прописки - Бюро у справах іноземців Обер-бюргермайстер м. Бохум Німеччина №33221 від 19.12.2017р. підтверджується, що ОСОБА_4 повинен володіти фінансовими коштами у розмірі 720,00 Євро на один місяць. Сюди належить не лише витрати на житло, харчування та медичне страхування а й кошти на саме навчання. Всього витрат на навчання необхідно 8640,00 Євро на рік.

За час окремого проживання з відповідачкою позивачем понесені витрати на навчання повнолітнього сина: 31.10.2017р. в сумі 4980,62 Євро, 03.11.2017р. в сумі 3000,00 Євро, що підтверджується оборотом коштів на власному рахунку ОСОБА_4 у Дойче Банку НОМЕР_3, а також висновком судового експерта ОСОБА_6 №21 від 23.05.2018р. ТзОВ «Судово-експертне бюро України» з якого вбачається перерахування грошових коштів ОСОБА_1 на рахунок НОМЕР_3 в Дойчебанку, який належить ОСОБА_4 в період з 02.11.2017р. по 03.11.2017р. в сумі 3000,00 євро та перерахування ОСОБА_1 на рахунок НОМЕР_3 в Дойчебанку, який належить ОСОБА_4 31.10.2017р. в сумі 4980,62 Євро.

10 вересня 2018року відповідач ОСОБА_2 подала відзив на позов і позовні вимоги не визнає посилаючись на те, що ст .199 СК України регламентує порядок надання утримання повнолітній дитині, тобто утримувачем такої допомоги являється дитина а не інший з батьків, та визначає утримання на майбутнє, і що ст. 199 СК України не передбачає компенсацію вже понесених витрат, що ОСОБА_4 не сплачує ніяких коштів на навчання в університеті , навчається безкоштовно і без договору, що на її утриманні знаходиться малолітній син і вона не має можливості утримувати повнолітнього сина, що син може навчатись в Україні, де витрати дешевші, що відповідач проти навчання ОСОБА_4 в Німеччині, що ОСОБА_4 є неврівноважений та агресивний. Окрім цього відповідач покликається на те, що з 01 вересяня 2018р. переїхала на постійне місце проживання до Києва і всі її ресурси в тому числі матеріальні, спрямовані на забезпечення малолітнього сина ОСОБА_7, побутових і освітніх потреб. Заявляє, що сплатити кошти які безпідставно вимагає позивач вона не має змоги, оскільки піклується про двох своїх батьків-інвалідів другої групи. Покликається на те, що вона була категорично проти продовження навчання ОСОБА_4 в Німеччині, із-за його проблем з навчанням, постійних розваг, частих дорогих поїздок під час навчального процесу та проблем з алкоголем, але позивач на її неодноразові зауваження і поради не зважав, а відправляв ОСОБА_4 кошти.

Позивача в судове засідання не з'явився, однак подав на адресу суду про слухання справи у його відсутності.

Відповідач вкотре в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Однак, в матеріалах справи наявний відзив на позов та пояснення, за таких обставин, суд приходить до висновку про можливість слухання справи у відсутності сторін за наявних у матеріалах справи доказів.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 29 червня 996р. актовий запис №265 від 29.06.1996р.

Від шлюбу мають двох дітей: сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 Після розірвання шлюбу син ОСОБА_7 проживає з матір'ю, на якого позивач сплачує аліменти, а син ОСОБА_4 проживає в м. Бохум, Німеччина, та навчається в Рурському університеті на денній формі навчання.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначаєтья за рішенням суду, з урахуванням обставин, що маюь істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

За змістом наведеної статті батьки зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Питання про те, які витрати підлягають компенсації батьками та у якому розмірі, вирішується за домовленістю сторін. Батьки, зокрема, мають право домовитись (укласти договір) про сплату витрат на навчання дитини. зайняття спортом, відпочинок, тощо. У разі спору розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину визначається за рішенням суду.

Між сторонами виник спір, щодо витрат на начання повнолітнього сина, тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Позивач зазначає що витрати на повнолітнього сина полягають в оплаті навчання сина в навчальному закладі Рурського університету м. Бохум, Німеччина, оплаті проживання сина за кордоном у зв'язку з навчанням.

Як встановлено судом, повнолітній син ОСОБА_4 з серпня 2015року навчається за кордоном у навчальному закладі Рурського університету м. Бохум, Німеччина, річна вартість навчання в якому складає 8640,00 Євро.

З матеріалів справи вбачається, що питання щодо обрання іноземного навчального закладу для сина вирішувалося сторонами спільно під час подружнього життя. Той факт, що син навчається за кордоном підтверджується Свідоцтвом про зарахування ОСОБА_4 в Рурський університет м. Бохум на постійній основі станом від зимовго семестру 2015-2016років видане від 09.11.2017р. з денною формою навчання та рекомендаційним листом ОСОБА_4 виданим приват-доцентом доктором ОСОБА_10 на ім'я ОСОБА_9 Рурського університету м. Бохум 24.03.2017р.

Зважаючи на це, суд вважає, що відповідач повинен нести половину витрат, пов'язаних з навчанням та проживанням сина за кордоном, оскільки обрання відповідачем для навчання сина іноземного платного навчального закладу свідчить про його спроможність нести такі фінансові затрати.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем були понесені витрати на оплату навчання сина за кордоном 31 жовтня 2017р. в розмірі 4980,62 Євро, що еквівалентно за офіційним курсм НБУ на дату сплати (3115.4288) 155167,67грн та 03.11.2017р. в розмірі 3000,00 Євро, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ на дату сплати (3136.1590) 94084,77грн.

Окрім цього позивачем були понесені витрати в сумі 2861,99 Євро, а саме:

22.02.2018р. 560,83 Євро що на день сплати по курсу НБУ (3322.7674) становить 18635,08грн

22.02.2018р. 650,00 Євро що на день сплати по курсу НБУ (3322.7674) становить 21597,99грн

26.04.2018р. 421,16 Євро що на день сплати по курсу НБУ (3201.0659) становить 13481,61грн

25.05.2018р. 235,00 Євро що на день сплати по курсу НБУ 3061.8896 становить 7195,44грн

07.09.2018р. 1000,00Євро що на день сплати по курсу НБУ (3303.1255) становить 33031,25грн, а всього 343193,81 грн.

Отже суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути Ѕ частини понесених позивачем витрат на навчання сина в розмірі 343193,81 : 2 = 171596,91 грн.

Таким чином позов підлягає частковому задоволенню на загальну суму 171596,91 грн.

Позивач звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі передбаченому п.1.1. ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст.182, 185, 199, 200 СК України, ст.ст. 2, 12, 81, 82, 128, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за навчання повнолітнього сина задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 володимирівни ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_2 Ѕ частини понесених позивачем витрат на навчання сина ОСОБА_4 в розмірі 171596,91 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь державного бюджету України в сумі 704,80 гривнь.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання до Франківського районного суду м.Лвьова апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ванівський Ю.М.