ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

10 вересня 2019 року

м. Харків

Справа №643/371/19

Провадження № 22-ц/818/3957/19, № 22-ц/818/3998/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Піддубного Р.М.,

суддів - Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Кравченко О. О.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 03 травня 2019 року, ухвалене у складі судді Поліщук Т.В., -

встановив:

У січні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (ТОВ «ВЕЛЛФІН») звернулось до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 29 січня 2016 року між ним та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 7878, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 2000 грн. та зобов`язався повернути вказану суму у передбачений договором строк, а також сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 1,9 процентів на день.

Посилаючись на те, що відповідач взятих на себе зобов`язань належним чином не виконав, ТОВ «ВЕЛЛФІН» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 82876 грн, яка станом на 28 грудня 2018 року складається з 2000 грн основного боргу та 80876 грн заборгованості за процентами.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 13 березня 2019 року відкрито провадження у справі.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 3 травня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованість за договором позики № 7878 від 29 січня 2016 року у розмірі 82876 грн, а також судовий збір у сумі 1921 грн.

В апеляційних скаргах ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив скасувати ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 13 березня 2019 року про відкриття провадження у справі та рішення цього ж суду від 03 травня 2019 року, справу направити на розгляд за встановленою підсудністю до Київського районного суду м. Харкова.

Апеляційні скарги мотивовано тим, що його місце проживання на час відкриття провадження у справі та ухвалення рішення було зареєстровано у встановленому законом порядку на території Київського району м. Харкова, а тому справу розглянуто Московським районним судом м. Харкова з порушенням правил територіальної підсудності. Його жодного разу не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, крім того, будь-яких договорів з позивачем він не укладав, грошових коштів не отримував.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для їх задоволення.

Судом встановлено, що у січні 2019 року ТОВ «ВЕЛЛФІН» звернулось до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Відкриваючи провадження у справі за позовом ТОВ «ВЕЛЛФІН», суд першої інстанції виходив з того, що справа підсудна Московському районному суду м. Харкова, ОСОБА_1 взятих на себе за договором позики зобов`язань належним чином не виконав, правовими наслідками чого є стягнення з нього на користь позивача заборгованості у загальному розмірі 82876 грн.

Проте погодитись з такими висновками не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у спосіб, визначений законом або договором.

За загальним правилом, передбаченим ч. 1 ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.ч. 6, 9, 10 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу. Якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Як убачається із матеріалів справи, 05 лютого 2019 року судом першої інстанції було направлено запит до Департаменту реєстрації Харківської міської ради з метою отримання інформації про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , а 20 лютого 2019 року отримано відповідь, з якої вбачається, що запитувана інформація у Реєстрі територіальної громади м. Харкова відсутня, 16 травня 2016 року ОСОБА_1 знято з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

У примітці вищевказаної довідки зазначено, що Реєстр територіальної громади м. Харкова знаходиться у стані формування. Департамент реєстрації Харківської міської ради не несе відповідальності за інформацію/відсутність інформації про осіб, місце проживання яких зареєстровано до 04 квітня 2016 року.

Частиною 9 ст. 187 ЦПК України встановлено, що якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31цього Кодексу.

Суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду (п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК).

Як убачається із наданої ОСОБА_1 копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 місце проживання відповідача зареєстровано у встановленому законом порядку 16 травня 2016 року за адресою: АДРЕСА_2 , тобто на території, на яку поширюється територіальна юрисдикція Київського району м. Харкова.

Статтею 180 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу про відкриття провадження у справі та приймає постанову про направлення справи на розгляд до суду першої інстанції за встановленою підсудністю, якщо таку ухвалу прийнято судом із порушенням правил підсудності.

Відповідно до частини 1 статті 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Згідно ч. 2 ст. 378 ЦПК України справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв`язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки судові повістки направлялись за адресою: АДРЕСА_1 , та повертались до суду без вручення.

За таких обставин при розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_2 з поважних причин не заявив про непідсудність справи за позовом ТОВ «ВЕЛФФІН» Московському районному суду м. Харкова.

Оскільки судом першої інстанції відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «ВЕЛФФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, а також прийнято рішення по суті цивільно-правового спору з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності) апеляційні скарги підлягають задоволенню, а ухвала Московського районного суду м. Харкова від 13 березня 2019 року та рішенням цього ж суду від 3 травня 2019 року скасуванню, з направленням справи на розгляд за встановленою підсудністю до Київського районного суду м. Харкова.

Щодо стягнення витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ст. 133 ЦПК України).

Частинами 1-4 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК).

На підтвердження витрат на правову допомогу відповідачем надано ордер № 260002, договір про надання правової допомоги від 03 червня 2019, акт виконаних робіт від 10 вересня 2019 року з описом наданих послуг та вартості кожної з них окремо, а також кількість годин, витрачену на кожну з цих послуг, копію квитанції прибуткового касового ордеру адвоката на суму 6000 грн.

Оскільки клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, ТОВ «ВЕЛФФІН» не заявлено, з останнього на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3265 грн. 70 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 378, 380, 382-384, 390 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 13 березня 2019 року та рішення Московського районного суду м. Харкова від 03 травня 2019 року скасувати.

Справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛФФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором направити на розгляд за встановленою підсудністю до Київського районного суду м. Харкова.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛФФІН» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3265 грн. 70 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6000 грн.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 вересня 2019 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова