Постанова

Іменем України

04 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 154/1813/16-ц

провадження № 61-24807св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач -Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 листопада 2016 року у складі судді Плахтій І. Б. та на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 26 січня 2017 року у складі колегії суддів: Карпук А. К., Бовчалюк З. А., Здрилюк О. І.

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (далі - ТДВ «Експрес Страхування») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Позов мотивовано тим, що 30.06.2013 року о 17 год. 00 хв. на автодорозі Н-22 Устилуг - Луцьк - Рівне (Національні дороги) 38 км 250 м сталася ДТП за участі автомобіля Volkswagen T5, власником якого є ОСОБА_1 та автомобіля ЗАЗ Sens під керуванням ОСОБА_2 .

За фактом ДТП було встановлено, що водій автомобіля Volkswagen T5 не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив зіткнення та зник з місця ДТП. Згідно калькуляції від 12.07.2013року вартість відновлювального ремонту автомобіля ЗАЗ Sens становить 32 932,10 грн. Оскільки, даний автомобіль був застрахований в ТДВ «Експрес Страхування», страховою було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 32 333,10 грн. Оскільки власником транспортного засобу, з вини якого сталася ДТП є ОСОБА_1 , то ним повинна бути відшкодована завдана шкода в повному розмірі.

Просить суд, стягнути з відповідача на користь ТДВ «Експрес Страхування» відшкодування шкоди в сумі 32 333,10 грн та сплачений судовий збір.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 листопада 2016 року у задоволенні позову ТДВ «Експрес Страхування» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що в матеріалах цивільної справи та в матеріалах висновку Локачинського РВ УМВС України у Волинській області № 434 від 03.07.2013 року про результати розгляду матеріалів по факту повідомлення ОСОБА_2 , відсутні належні та допустимі докази того, що саме зареєстрований за відповідачем ОСОБА_1 автомобіль Volkswagen T5, д. н. з. НОМЕР_1 , був учасником ДТП. Відомості про зниклий з місця ДТП автомобіль зафіксовані лише в поясненнях ОСОБА_2 , який вказував на те, що при ударі об його машину на задньому бампері залишилися відбитки номерних знаків НОМЕР_1 . Такі пояснення особи були взяті до уваги працівниками міліції без проведення відповідних експертних досліджень.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 26 січня 2017 року апеляційну скаргу ТДВ «Експрес Страхування», відхилено, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 листопада 2016 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, постановленому з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У березні 2017 року ТОВ «Експрес Страхування» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просили скасувати оскаржувані судові рішення.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 березня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу № 154/1813/16 з Луцького міськрайонного суду Волинської області.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв у межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції та апеляційний суд при встановлені природи правовідносин, що виникли на підставі довіреності між відповідачем та повіреними особами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не застосовували положення частини третьої статті 244 ЦК України, відповідно до якої довіреністю є письмовий документ, який видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Оскільки, з огляду на положення статей 237, 244 ЦК України, довіреність не є договором купівлі-продажу, і не свідчить про перехід права власності до повірених осіб, саме власник транспортного засобу ОСОБА_1 повинен відшкодувати шкоду.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

Відзив (заперечення) на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 30.06.2013 року о 17 год. 00 хв. на автодорозі Н-22 Устилуг - Луцьк - Рівне (Національні дороги) 38 км 250 м сталася ДТП за участі автомобіля Volkswagen T5, д. н. з. НОМЕР_1 , та автомобіля ЗАЗ Sens, д. н. з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 (а. с. 12-14).

За фактом ДТП було встановлено, що водій автомобіля Volkswagen T5 не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив зіткнення та зник з місця ДТП.

Транспортний засіб ЗАЗ Sens, д. н. з. НОМЕР_2 зазнав механічних пошкоджень. Вартість матеріального збитку становить 38 260,32 грн. (а. с. 16, 17).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в ТДВ «Експрес Страхування» відповідно до договору добровільного страхування траспортного засобу № 202.12.2140275 від 05.10.2012 року.

Відповідно до платіжного доручення № 12655 від 29.07.2013року постраждалій стороні ОСОБА_2 ,було виплачено страхове відшкодування в розмірі 32 333,10 грн. (а. с. 32).

З відомостей, що містяться в матеріалах справи вбачається, що власником автомобіля Volkswagen T5, д. н. з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_1

Згідно довіреності від 02.06.2010року (а. с.65) ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , бути представниками в державних та інших підприємствах, установах та організаціях при вирішенні питань, що стосуватимуться та пов`язані із зняттям з обліку, продажем чи обміном за ціну та на умовах йому відомих та за умови сплати в обов`язковому порядку суми державного мита, або суми нарахованого податку з доходу, отриманого від продажу чи обміну належного на праві приватної власності автомобіля, у відповідності до свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 , виданого 24.05.2005 року Луцьким МРЕВ ДАІ УМВСУ Волинської області, автомобіля марки Volkswagen T5, 2004 року випуску, кузов № НОМЕР_4 , тип ТЗ легковий пасажирський, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Довіреність видана строком на 10 років, з правом передоручення. Отже, на момент ДТП та розгляду справи термін дії довіреності не закінчився.

Відповідач в судовому засіданні заперечив свою участь у ДТП, яка сталася 30.06.2013 року о 17 год. 00 хв. на автодорозі Н-22 Устилуг - Луцьк - Рівне (Національні дороги) 38 км 250 м за участі автомобіля Volkswagen T5, д. н. з. НОМЕР_1 , та автомобіля ЗАЗ Sens, д. н. з. НОМЕР_2 . Вказував, що належний йому автомобіль фактично був переданий іншим володільцям на підставі довіреності, які мали перереєструвати право власності. Довіреність він не скасовував.

З 2010 року відповідач транспортним засобом не користується, на момент ДТП автомобіль перебував в експлуатації іншої особи.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, враховуючи наведені норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що транспортним засобом Volkswagen T5, д. н. з. НОМЕР_1 на час ДТП керував його власник - ОСОБА_1 , а також про наявність його вини та протиправності дій, причинного зв`язку між такими діями і заподіянням шкоди.

При цьому, суд приймає до уваги ту обставину, що відповідно до нотаріально посвідченої довіреності від 02 червня 2010 року ОСОБА_1 уповноважив громадян ОСОБА_3 , ОСОБА_4 управляти та розпоряджатися даним транспортним засобом.

Встановлено, що довідка про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася за участю та з вини володільця автомобіля Volkswagen T5, д. н. з. НОМЕР_1 складена виходячи з пояснень ОСОБА_2 Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , або осіб, які мають право управляти та розпоряджатися транспортним засобом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не складався, жодна із цих осіб не притягувалась до адміністративної відповідальності у зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об?єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Аналіз частини другої статті 1187 ЦК України дає підстави для висновку, якщо власник передає транспортний засіб іншій особі в технічне управління без належного правового оформлення, то суб?єктом відповідальності є власник транспортного засобу. Якщо ж особа керувала транспортним засобом по довіреності, то на неї покладається обов?язок відшкодувати завдану шкоду, а не на власника.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування статті 1187 ЦК України, висловлений у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27 березня 1992 року, і підстав для відступлення від цієї правової позиції немає.

З огляду на викладене, касаційна скарга не містить доводів на спростування висновків судів попередніх інстанцій, які є обґрунтованими та узгоджуються із матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судами попередніх інстанцій не було порушено норм процесуального законодавства та правильно застосовано норми матеріального права.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 26 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. А. Воробйова

Ю. В. Черняк

Р. А. Лідовець