Єдиний унікальний номер: 182/1363/19
Номер провадження: 2/225/603/2019
03 вересня 2019 року м.Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області в складі:
головуючого судді Скиба М.М.,
секретаря судового засідання Солодкої Є.В.,
представника третьої особи Загойдиної С.А.,
розглянув відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування виконкому Нікопольської міської ради Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав та стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів,-
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування виконкому Нікопольської міської ради Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав та стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що вона з 20.08.2005 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який на підставі рішення Ленінського районного суду м. Донецьк від 12.02.2013 року було розірвано та стягнено з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини. Від вказаного шлюбу мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Також зазначила, що 25.02.2015 ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 та проживає зі своєю родиною в м. Нікополь. З лютого 2015 ні позивач, ні дитина відповідача не бачили, відповідач не відповідає на телефонні дзвінки, не вітає дочку зі святами, будь-яких стосунків з дитиною не підтримує. Відповідач свідомо не бажає спілкуватися зі своєю дитиною, не приймає участі у її вихованні, декілька років взагалі не бачив дитини і не виявляє бажання її бачити, матеріальної не утримує дитину, у зв`язку з чим має заборгованість по аліментам.
На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути неустойку (пеню) за несплату аліментів.
В судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні позову, з підстав викладених у позові. Крім того, позивач пояснила, що з 2012 року вона проживала у своїх батьків у м. Покровськ Донецької області. У 2013 році до них у гості приїжджали батьки відповідача відвідати онуку. Під час свого візиту повідомили, що відповідач не виявив бажання провідати дитину. Востаннє відповідач бачив дитину у 2012 році. Зазначила, що у 2012 році коли дитина знаходилися на стаціонарному лікуванні вони випадково під час прогулянки зустріли відповідача проте останній, будучи обізнаним про проблеми зі здоров`ям дитини, з того часу не цікавився її станом здоров`я, не телефонував та не відвідував дитину. Позивач зазначила, що перешкод у спілкуванні відповідача з дитиною не чинить. З часу припинення спільного проживання з відповідачем номер телефону не змінювала, проте відповідач за весь час після припинення спільного проживання не телефонував, не цікавився здоров`ям та розвитком дитини, не приймав участі в її вихованні. Також повідомила, що відповідач не виконує свого обов`язку, щодо утримання доньки, а саме не сплачує аліменти, внаслідок чого утворилась заборгованість.
Відповідач в судове засідання не прибув з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений - опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України.
Представник Орган опіки та піклування виконкому Нікопольської міської ради Дніпропетровської області у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з`явився в судове засідання без поважних причин, не подав відзив та позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд 06.08.2019 ухвалив провести розгляд справи заочно.
Представником позивача заявлено клопотання про допит у якості свідка ОСОБА_5 та малолітньої ОСОБА_3
Протокольною ухвалою суду клопотання задоволено оскільки останні можуть повідомити обставини, що мають значення для вирішення справи.
Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що позивач ОСОБА_1 є її невісткою. Позивач проживає у м. Нікополь третій рік. Позивача з її дочкою бачить майже кожного дня, мають дружні, родинні стосунки. Зазначила, що відповідача по справі вона не бачила жодного разу, зі своєю дитиною він не спілкується. Про те що будь-кимось відповідачу чиняться перешкоди у спілкуванні з дитиною їй не відомо.
Відповідно до вимог ст. 232 ЦПК Укараїни допит малолітнього свідка ОСОБА_3 проводився в присутності представника органу опіки та піклування спеціаліста І категорії служби у справах дітей Нікопольської міської ради Буряк А.С.
Свідок малолітня ОСОБА_3 зазначила, що ОСОБА_2 є її батьком, якого вона не пам`ятає, оскільки останній раз бачила його приблизно шість років назад. Батько не пише, зі святами не вітає, не відвідує. Зазначила, що на теперішній час проживає разом з матір`ю, братом ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , якого вважає своїм батьком. Вважає доцільним позбавити ОСОБА_2 батьківських прав. З нинішнім чоловіком матері ОСОБА_4 стосунки добрі , називає його батьком, оскільки він піклується про неї, проводить багато часу, виявляє турботу до її потреб. Зазначила, що бажає, щоб він вдочерив її.
Вислухав учасників судового провадження, заслухавши показання свідків, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Ленінського районного суду м. Донецьк від 12.02.2013 року було розірвано.
25.02.2015 позивач по справі зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 та змінила прізвище на ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 25.02.2015.
З матеріалів справи вбачається, що позивач по справі ОСОБА_1 є матір`ю, а відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .
Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:
1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;
2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;
3) жорстоко поводяться з дитиною;
4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;
5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;
6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не створюють умов отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Крім того, ч.1 ст. 12 ЗУ " Про охорону дитинства " встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Судом встановлено, що відповідач протягом тривалого часу свідомо ухиляється від виконання обов`язку по вихованню своєї дочки, не піклується та не цікавиться про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, не спілкується з дитиною, не створює умов отримання ним освіти, не цікавиться долею дочки, матеріально не допомагає.
Частина 5 ст. 19 СК України покладає на орган опіки та піклування подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору.
Відповідно до рішення № 667 від 21.08.2019 року виконавчим комітетом Нікопольської міської ради Дніпропетровської області затверджено висновок служби у справах дітей про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що малолітня ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 . За місцем проживання створені всі необхідні умови для проживання, виховання та розвитку дитини, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 21.09.2019, затвердженого начальником служби у справах дітей Нікопольської міської ради Дніпропетровської області.
З характеристики КЗ «НСЗШ 1-111 ст. №4 Дніпропетровської області від 01.07.2019 вбачається, що ОСОБА_1 бере активну участь у шкільному та особистому житті дитини. Приймає участь у загальношкільних та класних батьківських зборах. Батько дитини не виявляв цікавості навчанням дочки, не приходив до шкоди, не підтримує зв`язок з класним керівником.
Доказів, які б свідчили про те, що відповідач в силу певних поважних причин або інших обставин не може здійснювати свої батьківські обов`язки щодо своєї дитини починаючи з 2012 р. суду не надано.
Згідно зі статями 18, 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини.
У частині першій статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Проаналізувавши всі обставини справи, суд доходить висновку, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дочки, не цікавиться її навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та взагалі протягом тривалого часу не спілкується з дитиною та не проявляє до неї жодного інтересу. Зазначені фактори в їх сукупності, суд розцінює як ухилення ОСОБА_2 від виконання обов`язків по вихованню дочки, оскільки він, розуміючи свою поведінку та відповідні негативні наслідки для виховання та розвитку дитини, продовжує свідомо нехтувати виконанням своїх батьківських обов`язків.
За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_2 необхідно позбавити батьківських прав. Позбавлення його батьківських прав по відношенню до дочки є необхідною мірою в інтересах здоров`я, розвитку та виховання дитини.
З огляду на те, що дитина - ОСОБА_3 тривалий час позбавлена батьківського піклування з боку відповідача, натомість отримує батьківську турботу від іншої особи, у суду немає підстав вважати, що позбавлення батьківських прав відповідача негативно вплине на інтереси дитини.
Крім того, при зміні своєї поведінки, згідно з ст. 169 СК України, відповідач не позбавлений права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, відповідач, будучи батьком ухиляється від виконання батьківських обов`язків.
Позивачем також ставиться питання про стягнення з ОСОБА_2 неустойки (пені) за несплату аліментів.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що на підставі рішення Ленінського районного суду м. Донецьк від 12.02.2013 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини з усіх видів заробітної плати (доходів), але не менш 30% встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 10.12.2012 до досягнення дитиною повнолітнього віку.
Згідно статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Згідно з приписами ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні відповідної норми сімейного права, суд має врахувати висновки щодо застосування відповідних норм права викладені в постановах Верховного Суду.
Так, Верховний Суд у своїй постанові від 25.04.2018 по справі № 572/1762/15-ц (№ в ЄДРСР 75296544) відступив від попередніх правових позицій щодо розрахунку пені та вказав, що пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
Згідно формули обрахування пені, визначеній у постанові Верховного суду від 25.04.2018 по справі № 572/1762/15-ц, вказано наступне.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.
Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:
?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де:
?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;
A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;
Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;
A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;
Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;
An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;
Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.
Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
При цьому слід зауважити, що згідно ч.1ст. 196 СК України, сума пені не може бути більшою, ніж 100% заборгованості по аліментам на дитину. Враховуючи, що аліменти нараховуються щомісячно, суд, здійснюючи розрахунок неустойки, буде застосовувати вказане правило про обмеження пені за кожний місяць - не більше 100% заборгованості за відповідний місяць. Кількість днів прострочення суд розраховуватиме починаючи з першого числа наступного місяця і до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, як то визначив Верховний Суд у своїй постанові від 25.04.2018 по справі № 572/1762/15-ц.
Згідно вказаної формули, розрахунок пені наступний:
У відповідності до ч. 1ст. 13 ЦПК, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 259, 268, 273, 354 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), третя особа - Орган опіки та піклування виконкому Нікопольської міської ради Дніпропетровської області ( місце знаходження: Дніпропетровська область, місто Нікополь, вулиця Електрометалургів, 17/1) про позбавлення батьківських прав та стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів, задовольнити частково.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь держави судовий збір в сумі 424 (чотириста двадцять чотири) грн. 37 коп.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги в 30 денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 09.09.2019 року.

Суддя М.М. Скиба