ПОСТАНОВА

Іменем України

29 січня 2019 року м. Кропивницький

справа № 400/630/18

провадження № 22-ц/4809/162/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді (суддя-доповідач): Дуковського О.Л.

суддів: Суровицької Л.В., Черненка В.В.

з участю секретаря: Антошиної А.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Верес» на рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 03 жовтня 2018 року, у складі головуючого судді Колесник Д.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Верес» про визнання правовідносин за договором оренди землі припиненими, зобов'язання повернути земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Верес» про визнання правовідносин за договором оренди землі припиненими, зобов'язання повернути земельну ділянку.

В обгрунтування позову вказував, що 14 грудня 2004 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди землі, за яким позивач, як орендодавець, передала у строкове платне користування ТОВ «Верес» належну їй згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Новостародубської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, загальною площею 5,17 га. Як слідує з реєстраційного напису на договорі, державна реєстрація відповідного правочину проведена 28 вересня 2005 року за № 1160.

Додатковою угодою № 349 від 05 лютого 2009 року, зареєстрованою в Кіровоградській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 20 вересня 2010 року за № 21, строк дії договору продовжено та встановлено тривалістю у 10 років з моменту державної реєстрації цієї додаткової угоди, тобто до 20 вересня 2020 року.

Відповідно до п.11.5 зазначеного вище договору оренди землі сторони погодили можливість одностороннього розірвання цього договору. Серед обставин, що є передумовою для розірвання в односторонньому порядку, пунктом 11.5. договору оренди від 14 грудня 2004 року встановлено зокрема відмову орендодавця протягом терміну визначеного цим договором підписати акт прийому-передачі землі. Однак передача земельної ділянки в орендне користування відповідача у п'ятиденний термін з моменту державної реєстрації договору, шляхом підписання відповідного акту приймання передачі, здійснена не була.

Позивачем 30 квітня 2018 року було направлено на адресу ТОВ «Верес» повідомлення про припинення договірних взаємовідносин з вимогою про повернення на її користь належної їй земельної ділянки, якій після здійснення її державної реєстрації було присвоєно кадастровий номер НОМЕР_3 та визначено площу у 5,1684 га, у десятиденний термін з моменту отримання цього повідомлення, у стані придатному для використання її за цільовим призначенням, проте відповідач у поверненні земельних ділянок відмовив, а тому представник позивача просить суд визнати припиненими правовідносини сторін за договором оренди землі від 14 грудня 2004 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених додатковою угодою № 349 від 05 лютого 2009 року та зобов'язати відповідача повернути на користь позивача земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_3, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Новостародубської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, загальною площею 5,1684 га.

Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 03 жовтня 2018 року позов задоволено. Визнано припиненими правовідносини сторін за договором оренди землі від 14.12.2004 року, зареєстрованим у Кіровоградській регіональній філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 28.09.2005 року за №1160, з урахуванням змін та доповнень, внесених додатковою угодою № 349 від 05.02.2009 року. Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Верес» повернути на користь ОСОБА_1 земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_3, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Новостародубської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, загальною площею 5.1684 га. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Вказує, що рішення суду є незаконним та необгрунтованим, ухваленим з невірною оцінкою доказів у справі та неправильним визначенням правовідносин між сторонами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про задоволення скарги.

Задовольняючі позов суд першої інстанції послався на те, що між сторонами було порушено порядок прийому - передачі земельної ділянки за договором оренди землі.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам виходячи із наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 14 грудня 2004 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Верес» укладено договір оренди землі.

ОСОБА_1, як орендодавець, передала у строкове платне користування ТОВ «Верес» належну їй згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Новостародубської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, загальною площею 5,17 га (а.с.4, 5-6).

28 вересня 2005 року № 1160 зареєстровано вказаний договір.

Договір укладено строком на п'ять років.

Сторонами договору було підписано акт приймання передачі земельної ділянки від 14 грудня 2004 року, згідно якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 28).

Згідно додаткової угоди № 349 від 05 лютого 2009 року, зареєстрованою в Кіровоградській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 20 вересня 2010 року за № 21, строк дії договору продовжено та встановлено тривалістю у 10 років з моменту державної реєстрації цієї додаткової угоди, тобто до 20 вересня 2020 року (а.с.7).

03 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «ВЕРЕС» з повідомленням про дострокове розірвання договору оренди землі від 14 грудня 2004 року, з посиланням на те, що між нею та ТОВ «ВЕРЕС» існують договірні відносини щодо використання її земельної ділянки сільськогосподарського призначення, але передача об'єкта оренди у користування у встановленому законом порядку не відбулася, акту приймання - передачі земельної ділянки вона не підписувала (а.с. 8).

Направлення позивачем на адресу відповідача повідомлення про дострокове розірвання договору оренди підтверджується описом вкладення до цінного листа, фіскальним чеком про сплату коштів за відправку цінного листа та рекомендованим повідомленням про вручення відповідачу поштового відправлення (а.с.9-10).

Звертаючись із позовом до суду позивач просила визнати припиненими правовідносини за договором оренди землі від 14 грудня 2004 року та зобов'язати відповідача повернути їй земельну ділянку, вимоги про розірвання спірного договору позивач не ставить.

Суд першої інстанції необґрунтовано та безпідставно послався на те, що позивач не підписувала з орендодавцем акт приймання - передачі землі у встановлений договором строк, а саме у п'ятиденний термін з моменту державної реєстрації договору, оскільки в матеріалах справи міститься акт приймання передачі земельної ділянки від 14 грудня 2004 року, згідно якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

В акті приймання - передачі земельної ділянки вказані сторони договору та міститься посилання на договір оренди землі від 14.12.2004 року, згідно якого орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт підписаний сторонами та претензій одна до одної немають.

Судом першої інстанції не встановлювалося, що даний акт не підписувався позивачем чи не стосується даних договірних правовідносин.

Задовольняючі позов про припинення правовідносин сторін за спірним договором, суд першої інстанції, послався на пункт 11.4 укладеного договору, яким передбачено розірвання договору в односторонньому порядку, при цьому суд послався на те, що відповідним пунктом договору не встановлено будь-яких застережень стосовно сторони договору, яка може виступати ініціатором дострокового припинення орендних відносин в односторонньому порядку.

З даним висновком суду погодитися не можна.

Відповідач на підставі спірного договору користувався земельною ділянкою наданою позивачем в оренду протягом 13 років після укладення договору і продовжує користуватися, а тому посилання позивача на неналежну передачу земельної ділянки у користування відповідачу є необґрунтованими.

Крім того, позивачем не спростовано акт - прийому передачі земельної ділянки, що міститься у матеріалах справи, який свідчить про фактичну передачу у користування земельної ділянки відповідачу.

Також, користування відповідачем земельною ділянкою з дня укладення спірного договору свідчить про фактичну передачу земельної ділянки, а тому відсутність оновленого акту прийому - передачі земельної ділянки не свідчить про припинення орендних правовідносин та спрямованість сторін до іншого волевиявлення.

Таким чином, відсутні підстави для одностороннього розірвання договору оренди землі, у зв'язку із не підписанням акту прийому передачі протягом п'яти календарних днів з моменту реєстрації договору оренди землі. Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Розірвання договору в односторонньому порядку допускається у разі, якщо це передбачено умовами такого договору.

Спірним договором, який укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «ВЕРЕС» передбачено розірвання договору в односторонньому порядку, зокрема і у зв'язку з безпідставною відмовою орендодавця, протягом терміну визначеного договором підписати акт прийому - передачі землі (пункт 11 договору ).

Факт неналежної передачі у користування земельної ділянки чи відмова у підписанні акта прийому - передачі землі позивачем не доведено, оскільки у матеріалах справи міститься акт - прийому передачі до договору оренди землі від 14 грудня 2004 року та підписаний сторонами договірних правовідносин.

Таким чином, висновок суду першої інстанції, що було порушено порядок передачі об'єкта оренди є необгрунтованим, а тому рішення суду про припинення правовідносин за договором оренди землі від 14.12.2004 року та зобов'язання повернути земельну ділянку підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та позовних вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а скарга задоволенню.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Верес» - задовольнити.

Рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 03 жовтня 2018 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Верес» про визнання правовідносин за договором оренди землі припиненими, зобов'язання повернути земельну ділянку - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Верес» () судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції в сумі 2114,40 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

06.02.2019 року - складено постанову.

Головуючий суддя: О.Л. Дуковський

Судді: Л.В.Суровицька

В.В. Черненко