КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/8881/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 753/5269/18

11 вересня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Ігнатченко Н.В.

- Олійника І.В.

при секретарі - Осінчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 лютого 2019 року, ухваленого під головуванням судді Коренюк А.М., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних,-

в с т а н о в и в:

26 березня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» звернулося до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що ТОВ «Ковальська-Житлосервіс як суб`єкт господарювання приватного права, до 01 квітня 2017 року здійснювало обслуговування будинку № 12 по проспекту М. Бажана в м. Києві на підставі рішення правління АТ ХК «Київміськбуд» «Про передачу житлових будинків на баланс, обслуговування і експлуатацію ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» від 01.12.2005 року № 245/0/5-05 та надавало його співвласникам житлово-комунальні послуги.

Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 19 грудня 2005 року.

26 грудня 2005 року між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та ОСОБА_1 було укладено Комплексний договір № 12276 про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, надання комунальних та додаткових послуг, відповідно до якого товариство взяло на себе зобов`язання обслуговувати та проводити поточний ремонт житлового будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_2 , а ОСОБА_1 - своєчасно сплачувати зазначені послуги у строки та на умовах, передбачених договором.

Вказував на те, що з грудня 2005 року до квітня 2017 року товариством виконувались належним чином обов`язки щодо експлуатації та обслуговування будинку, надання споживачам житлово-комунальних послуг, а відповідач протягом тривалого часу ухиляється від сплати коштів за отримані послуги. Внаслідок неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань, за період з 01 листопада 2006 року по 01 січня 2018 року, виникла заборгованість в розмірі 19 634,16 грн., яка підлягає стягненню з урахування індексу інфляції та трьох відсотків річних.

Посилаючись на наведене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 суму основного боргу в розмірі 19 634,16 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 23 897,91 грн., три відсотки річних у розмірі 4 664,96 грн., а також судовий збір у розмірі 1 762,00 грн.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 лютого 2019 року позовні вимоги ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» 48 197,03 грн. заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, 1 762,00 грн. - судового збору, а всього - 49 959,03 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09 квітня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 лютого 2019 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20.02.2019 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, обставини, які суд вважав встановленими є недоведеними, висновки суди не відповідають обставинам справи. Зазначав, що він не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що в свою чергу є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення, згідно вимог ч. 3 ст. 376 ЦПК України.

Вказував на те, що на момент ухвалення рішення у справі, борг по сплаті за надані житлово-комунальні послуги в сумі 19 634,16 грн. відсутній, оскільки він був сплачений, що підтверджується квитанціями від 31.10.2018 року на суму 10 000 грн., від 29.11.2018 року на суму 3 000 грн., від 11.12.2018 року на суму 5 000 грн., від 27.01.2019 року на суму 1 634,16 грн.

Також вказував на те, що не можна вважати відносини, які склалися між ним та відповідачем відповідно до комплексного договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, надання комунальних та додаткових послуг грошовим зобов`язанням, а отже до даних правовідносин не підлягає застосуванню положення ст.. 625 ЦК України.

Крім того, зазначав, що до застосування відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, встановлений загальний строк позовної давності, тривалістю у три роки, а отже нарахування позивачем інфляційних втрат та трьох відсотків річних з 2006 року є незаконним та не може підлягати задоволенню, оскільки враховуючи строк позовної давності позивач мав право на нарахування таких сум за період з 23.08.2015 року по 23.08.2018 року, з урахування того, що дія комплексного договору № 12276 закінчилася 26.12.2017 р.

03 червня 2019 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив представника ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20.02.2019 року без змін. Зазначав, що ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05.08.2019 року про відкриття провадження у справі відповідачу до 20.02.2019 року було запропоновано подати відзив на позов з доказами в його обґрунтування, в тому числі документи, що б підтверджували б оплату заборгованості, дана пропозиція відповідачем була проігнорована, докази про сплату заборгованості суду не надані, про час та місце проведення слухання справи відповідач повідомлявся належним чином. Вказував на те, що правовідносини, які склалися між позивачем та відповідачем є грошовим зобов`язанням, а тому наявні правові підстави для застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України, та стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується реєстраційним посвідченням № 017903 (а.с. 5)

26 грудня 2005 року між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та ОСОБА_1 було укладено комплексний договір № 12276 про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, надання комунальних та додаткових послуг (а.с. 6-7).

Відповідно до п. 1.1 комплексного договору, предметом договору є забезпечення підприємством обслуговування та поточного ремонту житлового будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_2 .

Мета договору - забезпечення кваліфікованого, якісного та гарантованого обслуговування та поточного ремонту житлового будинку, його технічного обладнання, надання житлово-комунальних та інших послуг, дотримання санітарного стану прибудинкової території для створення мешканцям будинку належних умов проживання (п. 1.2 комплексного договору).

Відповідно до п. 2.2.4 комплексного договору співвласник зобов`язаний не пізніше 1-го числа наступного місяця вносити плату на рахунок підприємства пропорційно його частині власності в будинку і в розмірах, визначених чинним законодавством, за надані послуги.

З грудня 2005 року до квітня 2017 року позивачем виконувались належним чином обов`язки щодо експлуатації та обслуговування будинку, надання споживачам житлово-комунальних послуг, а відповідач протягом тривалого часу ухиляється від сплати коштів за отримані послуги.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань щодо сплати коштів за надані житлово-комунальні послуги, за період з 01 листопада 2006 року по 01 січня 2018 року, виникла заборгованість в розмірі 19 634,16 грн.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з листопада 2006 року по січень 2018 року інфляційна складова боргу становить 23 897,91 грн., три відсотки річних - 4 664,96 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач отримував надані ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» житлово-комунальні послуги, які своєчасно не оплачував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з урахуванням положень частини 2 статті 625 ЦК України.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки судом при ухваленні рішення було допущено порушення норми матеріального та процесуального права щодо належного повідомлення відповідача про день та час розгляду справи з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Частиною 5 ст. 128 ЦПК України встановлено, що судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. (ч. 6 ст. 128 ЦПК України)

Відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. (ч. 11 ст. 128 ЦПК України)

Статтею 130 ЦПК України передбачено, що у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

З матеріалі справи вбачається, що 26 березня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги.

04 квітня 2018 року Дарницький районний суд м. Києва надіслав запит до електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА», в якому просив надати відомості про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані, що містяться в картотеці реєстраційного обліку про ОСОБА_1 (а.с. 18).

Згідно відомостей електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» ОСОБА_1 значиться за адресою АДРЕСА_1 . (а.с. 19)

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05 серпня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду на 20.02.2019 року (а.с. 20-21).

05 серпня 2018 року судом було направлено відповідачу ОСОБА_1 судову повістку про виклик в судове засідання на 20.02.2019 року на 15 год. 45 хв. (а.с. 22).

20 лютого 2019 року Дарницьким районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення у справі (а.с. 26-29).

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;3) відповідач не подав відзив;4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки в матеріалах справи відсутні відомості щодо належного повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 не був належно повідомлений про час та місце розгляду справи, та враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, суд першої інстанції не мав правових підстав для ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 лютого 2019 року постановлено з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення.

Так, статтею 67 ЖК УРСР встановлено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо, та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

За положеннями статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються на договірних засадах. При цьому, пунктом 1 частини третьої статті 20 Закону передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону визначено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , а ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» до квітня 2017 року - балансоутримувачем та обслуговуючою організацією, яка здійснює утримання та обслуговування вказаного будинку.

26 грудня2005 року між сторонами укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, надання комунальних послуг та додаткових послуг, відповідно до умов якого Товариство взяло на себе зобов`язання з надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій житлового будинку АДРЕСА_2 , а відповідач - своєчасно сплачувати зазначені послуги в строки та на умовах, передбачених договором.

10 червня 2011 року між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та ОСОБА_1 було укладено типовий договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги, відповідно до умов якого підприємство надало відповідачу розстрочку у погашенні заборгованості з квартирної плати (плати за утримання житла) та плати за комунальні послуги, що утворилася станом на 01.06.2011 р. на суму 14 734,93 грн. з 01 червня 2011 року до 01 червня 2014 року. Сума поточного щомісячного платежу за житлово-комунальні послуги становить 409,31 грн. + поточні нарахування.

20 липня 2016 року між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та ОСОБА_1 було укладено договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги, відповідно до якого підприємство надало громадянину розстрочку у погашенні заборгованості за житлово-комунальні послуги, що утворилася станом на 20.07.2016 року на суму 24 083,32 грн. на наступний період: з 01.08.2016 року до 01.02.2017 року на 6 місяців рівними частинами у сумі 4 013,89 грн. Поточні нарахування за житлово-комунальні послуги сплачуються громадянином щомісячно згідно розрахункових документів наданих підприємством. Крім того, сторони дійшли згоди щодо оплати (одноразово) громадянином судового збору у сумі 689,00 грн., сплаченого підприємством при зверненні до суду.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 по сплаті за надані житлово-комунальні послуги станом на 01 січня 2018 року становить 19 634,16 грн.

Згідно квитанцій від 31.10.2018 року, від 29.11.2018 року, від 11.12.2018 року, від 27.01.2019 року відповідачем сплачено борг по житлово-комунальним послугам на загальну суму 19 634,16 грн. (а.с. 35-38).

Таким чином, враховуючи, що відповідачем сплачено заборгованість за житлово-комунальні послуги під час розгляду справи у суді першої інстанції до ухвалення Дарницьким районним судом м. Києва заочного рішення від 20 лютого 2019 року у справі, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення заборгованості у розмірі 19 634,16 грн.

Разом з тим, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень зазначеної норми закону, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу й 3% річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат стягувача від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати від боржника за користування ним коштами, належними до сплати стягувачеві).

Оскільки ОСОБА_1 не виконував свої зобов`язання щодо своєчасної сплати оплати за надані житлово-комунальні послуги, то ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» у відповідності до приписів ст.625 ЦК України, нараховано інфляцію на суму боргу у розмірі 23 897,91 грн. та три відсотки річних в розмірі 4 664,96 грн. за період з листопада 2006 року по грудень 2017 року.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.

Такі висновки суду викладені в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року № 14-59цс18.

Оскільки відповідач не був належно повідомлений судом першої інстанції про час та місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, та враховуючи що ухвалою суду першої інстанції від 09 квітня 2019 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 квітня 2019 року залишено без задоволення, з метою створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року № 14-59цс18, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про застосування строку позовної давності є обґрунтованими та мають бути враховані під час перегляду рішення суду в суді апеляційної інстанції.

За змістом ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство встановлює два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Згідно з частиною 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з позовом до суду 26 березня 2018 року.

Враховуючи вищезазначені норми ЦК України, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати та три відсотки річних за період з 26.03.2015 року по 31.12.2017 року, в межах заявлених вимог.

З наданого відповідачем розрахунку інфляційних втрат та трьох відсотків річних вбачається, що сума інфляційних нарахувань становить 10 276,91 грн., сума трьох відсотків річних становить 1 856,33 грн.

Вказаний розрахунок є належним, здійснений з урахування обставин справи та вимог матеріального та процесуального права, будь-яких заперечень щодо наданого відповідачем розрахунку та нарахованих у ньому сум позивачем не надано.

Таким чином, з урахуванням ч. 2 ст. 625 ЦК України, ст. ст.. 256, 261, 267 ЦК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційній втрати у розмірі 10 276,91 грн. та три відсотки річних у розмірі 1 856,33 грн.

Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , скасування заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 лютого 2019 року, ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та стягнення з ОСОБА_1 інфляційних втрат у розмірі 10 276,91 грн. та трьох відсотків річних у розмірі 1 856,33 грн. В задоволенні вимог про стягнення заборгованості у розмірі 19 634,16 грн.слід відмовити.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В ході розгляду даної справи ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» було понесено судові витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви до суду першої інстанції в розмірі 1 762 грн., позовні вимоги задоволено на загальну суму 12 133,24 грн., що становить 12% від суми заявлених вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 440,50 грн. (1 762 * 25%).

ОСОБА_1 поніс судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 643 грн., апеляційну скаргу задоволено частково, що становить 75% від заявлених в ній вимог, тому з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 982,25 грн. (2 643 * 75%)

Керуючись ст.ст. 128, 130, 137, 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 лютого 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» (02140, м. Київ, вул. Є.Чавдар, 3, ) інфляційній втрати у розмірі 10 276,91 грн., три відсотки річних у розмірі 1 856,33 грн. та витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 440,50 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» (02140, м. Київ, вул. Є.Чавдар, 3, ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 982,25 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 12 вересня 2019 року.

Головуючий: Судді: