ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
______________________________________________________________________
Провадження №4-с/756/185/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2019 року м. Київ

суддя Оболонського районного суду м. Києва розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Оболонський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Духоборової А.М. про відкриття виконавчого провадження. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 01.04.2019 постановою серії НК №557156 ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та на неї накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 425,00 грн.

Вказана постанова передана на виконання до Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві 16.07.2019 та постановою державного виконавця Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. КиєвіДухоборової А.М. від 19.07.2019 відкрито виконавче провадження ВП №59565519 про зобов`язання стягнути з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 850,00 грн.

Враховуючи те, що постанову про накладення адміністративного стягнення не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення, а пред`явлено до виконання поза межами вказаного строку, скаржник просить суд визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця від 19.07.2019 про відкриття виконавчого провадження.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як убачається із матеріалів скарги, на виконанні державного виконавця Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Духоборової А.М перебуває постанова Управління патрульної поліції у м. Києві серія НК №557156 від 01.04.2019 про стягнення з ОСОБА_1 адміністративного штрафу за вчинене адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись з діями державного виконавця Кубрак Т.А. звернулась до суду із скаргою, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №59565519 про стягнення з неї штрафу за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки за приписами ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи, за якими стягувачем є держава або державний орган, можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Натомість постанову про притягнення ОСОБА_1 пред`явлено до виконання поза межами визначеного законом строку.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 19 ЦПК України установлено, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з положеннями статей 447, 448 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Тобто зазначеними нормами ЦПК України передбачено можливість оскарження дій державного виконавця до того суду, який видав виконавчий документ на виконання свого рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства. Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у цивільній справі. Право на звернення зі скаргою на дії державного виконавця в порядку судового контролю пов`язано з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами цивільного судочинства, та його примусовим виконанням.

Як убачається зі скарги, оскаржувані дії державного виконавця стосуються примусового виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, передбаченого статтею 126 КУпАП.

Справи про накладення адміністративного стягнення розглядаються судами та іншими органами (посадовими особами) в порядку, встановленому КУпАП, яким передбачено порядок примусового виконання постанов про накладення адміністративного стягнення. Проте цим Кодексом не передбачено можливості оскарження в порядку судового контролю за виконанням судових рішень дій осіб, уповноважених здійснювати таке примусове виконання.

Водночас відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За приписами ч. 1 та 2 ст. 74 Закону «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Частиною 1 ст. 287 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Оскільки скаржник ОСОБА_1 оскаржує дії державного виконавця у зв`язку з примусовим виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, ухваленого в порядку КУпАП, а не за наслідками розгляду цивільної справи, то суд приходить до висновку про неможливість розгляду скарги в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного суду від 06.02.2019 за №757/620258/17.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно із ч. 5 ст. 186 ЦПК України, відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Оболонський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця та роз`яснити ОСОБА_1 , що справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства Окружним адміністративним судом м. Києва.

На підставі викладеного та керуючись ст. 186 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадженні за скаргою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ), суб`єкт оскарження: Оболонський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (м. Київ, вул. М. Тимошенка, 2 Д) про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця - відмовити;

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її вручення через суд першої інстанції;

Ухвала набирає законної сили після її підписання суддею.

Суддя: О.В. Диба