Постанова

Іменем України

28 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 415/4214/15-ц

провадження № 61-933св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - прокурор міста Лисичанська Луганської області в інтересах держави в особі Лисичанської міської ради Луганської області,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луганського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Яресько А. В., Дронської І. О., Карташова О. Ю.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Короткий зміст позовних вимог:

У липні 2015 року прокурор міста Лисичанська Луганської області в інтересах держави в особі Лисичанської міської ради звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з відповідача на користь Лисичанської міської ради 385 327,73 грн на відшкодування збитків, заподіяних внаслідок користування земельною ділянкою, що знаходиться на АДРЕСА_1 .

Вимоги мотивував тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 27 серпня 2007 року ОСОБА_1 належить на праві власності комплекс будівель та споруд, що складається з позначень: З, Е, И, Л, Ж, А, а-а1 - будівлі гаражів із приміщеннями, диспетчерська з навісом; В - будівля душової; У - вбиральня; К - будівля гаражу; № 1-3 - огорожа та споруди;

Б, Д - компресорна з навісом. Для експлуатації та обслуговування вказаних нежитлових будівель відповідач використовує земельну ділянку, право користування якою належним чином не оформлено. На думку позивача, безоплатне користування земельною ділянкою завдає шкоди інтересам держави, яка полягає у: ненадходженні до відповідних бюджетів коштів за право користування земельною ділянкою; невиконанні загальнодержавних програм використання та охорони земель; порушенні прав територіальної громади, органів державної влади та місцевого самоврядування уповноважених приймати рішення щодо земельних ділянок; безпідставному володінні та користуванні земельними ділянками, їх забрудненню та виснаженню. У добровільному порядку ОСОБА_1 збитки не відшкодовані.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 23 серпня 2018 року цивільну справу за позовом прокурора міста Лисичанська Луганської області в інтересах держави в особі Лисичанської міської ради Луганської області до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, заподіяних безоплатним користуванням земельною ділянкою, передано за підсудністю на розгляд Сєвєродонецькому міському суду Луганської області.

Ухвала суду першої інстанції мотивовано тим, що у даному випадку правило виключної підсудності не застосовується, оскільки предметом позову є грошові кошти, а не нерухоме майно - земельна ділянка. Суд дійшов висновку, що даний позов слід розглядати за місцем реєстрації відповідача.

Постановою Луганського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року апеляційну скаргу виконувача обов`язки керівника Лисичанської місцевої прокуратури задоволено.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 23 серпня

2018 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та направляючи справу до Лисичанського міського суду Луганської області, апеляційний суд виходив із того, що оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції помилково визначив територіальну підсудність, адже відповідно до правил визначення виключної підсудності позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Так як у випадках, коли вимоги пов`язуються з іншими вимогами з приводу земельної ділянки чи розташованої на ній нерухомості, зокрема про відшкодування шкоди, заподіяної порушенням земельного законодавства, суди обов`язково застосовують правила про виключну підсудність.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги:

27 грудня 2018 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Луганського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Одночасно у касаційній скарзі заявник порушує питання про передачу справи № 415/4214/15-ц на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що постанова Луганського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року є незаконною та такою, що не відповідає обставинам справи та винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з одночасним закриттям провадження у справі, оскільки вказаний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки позивач не може бути учасником цивільних правовідносин.

Особа, в інтересах якої подано позов, не є утвореною і зареєстрованою юридичною особою, не має правоздатності та не може бути позивачем у суді. Жодного документу, який підтверджує державну реєстрацію Лисичанської міської ради не існує, а відомості в ЄДРЮО є підробленими.

Доводи інших учасників справи:

07 лютого 2019 року Лисичанська місцева прокуратура Луганської області через засоби поштового зв`язку подала до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Луганського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року залишити без змін.

14 лютого 2019 року Лисичанська міська рада Луганської області через засоби поштового зв`язку подала до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Луганського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року залишити без змін.

Відповідь заявника щодо доводів наведених у відзиві:

15 лютого 2019 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подав до Верховного Суду заперечення проти доводів, викладених у відзиві Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області.

Рух касаційної скарги та матеріалів справи:

Ухвалою Верховного Суду від 21 січня 2019 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи

№ 415/4214/15-ц з Лисичанського міського суду Луганської області.

05 лютого 2019 року матеріали цивільної справи № 415/4214/15-ц надійшли до Верховного Суду.

07 лютого 2019 року матеріали цивільної справи № 415/4214/15-ц передано судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 11 лютого 2019 року цивільну справу

№ 415/4214/15-ц призначено до судового розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 13 березня 2019 року клопотання ОСОБА_1 про передачу цивільної справи № 415/4214/15-ц на розгляд Великої Палати Верховного Суду задоволено.

Справу № 415/4214/15-ц передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстав, передбачених частиною шостою статті 403 ЦПК України.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року справу

№ 415/4214/15-ц повернуто на розгляд до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду вважала, що учасник справи не оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції, а вказує лише на неможливість розгляду справи у зв`язку з відсутністю у Лисичанської міської ради процесуальної правоздатності та дієздатності.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ:

Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзивах на касаційну скаргу, врахувавши аргументи наведені у запереченні на відзив, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд:

Відповідно до частини першої статті 27 ЦПК Українипозови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною першою статті 30 ЦПК Українипередбачено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Як роз`яснено у пунктах 41 та 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 30 ЦПК України).

Згідно з положеннями статті 181 ЦК Українидо нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним; про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна; про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна; про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Оскільки, як встановлено судом апеляційної інстанції, позовні вимоги виникли з приводу нерухомого майна, а саме відшкодування збитків, заподіяних безоплатним користуванням земельною ділянкою, то підсудність за цим позовом має визначатися відповідно до правил, визначених частиною першою статті 30 ЦПК України, згідно з якими дана справа підсудна Лисичанському міському суду Луганської області. Таким чином, Луганський апеляційний суд, направляючи справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, дійшов правильного висновку про підсудність даної справи саме Лисичанському міському суду Луганської області, оскільки спір виник щодо нерухомого майна.

Щодо доводів касаційної скарги:

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанцій, щодо визначення територіальної підсудності цієї справи, а свідчать про умисне затягування розгляду справи, що є порушенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в контексті розумних строків розгляду справи, яка перебуває на розгляді в судах з липня 2015 року.

Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а постанову Луганського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційної цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Луганського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. П. Курило