АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/139/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 304090000 Гончаренко Т. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів: Новікова О.М., Храпка В.Д., Вініченка Б.Б., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 01 листопада 2018 року у складі судді Гончаренко Т.В. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (ПАТ "КБ "ПриватБанк") до ОСОБА_4 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (з 21.05.2018 року - АТ "КБ "ПриватБанк") звернулось до суду з вказаним позовом до ОСОБА_4, посилаючись на те, що відповідачка як спадкоємець ОСОБА_5 зобов'язана погасити заборгованість спадкодавця, що виникла внаслідок невиконання останньою своїх обов'язків за укладеним з ПАТ "КБ "ПриватБанк" договором кредиту.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що на підставі заяви ОСОБА_5 № б/н від 18 листопада 2010 року остання отримала кредит у розмірі 8 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ОСОБА_5 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, складає договір про надання банківських послуг.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а саме, надав відповідачці кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором.

Натомість, ОСОБА_5 зобов'язань з погашення кредиту та відсотків не виконувала.

ІНФОРМАЦІЯ_2 позичальник ОСОБА_5 померла.

Серед спадкоємців померлої ОСОБА_5, які звернулись з заявою про прийняття спадщини, є ОСОБА_4

11.09.2017 року на адресу ОСОБА_4 було направлено лист-претензію з вимогою погасити заборгованість, проте ніяких дій не було вчинено.

Станом на дату смерті позичальника розмір заборгованості перед банком становив 12 289 грн. 47 коп., яку банк просив стягнути з відповідачки в судовому порядку.

Заочним рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 01 листопада 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що матеріалами справи не встановлено наявність майна, одержане відповідачкою у спадщину після смерті ОСОБА_5, в межах вартості якого вона зобов'язана задовольнити вимоги кредитора. Інших спадкоємців ніж ОСОБА_4 не встановлено. У зв'язку з тим, що свідоцтво про право на спадщину не видавалось, тому в розумінні ст. 1282 ЦК України відсутня можливість визначити об'єм спадкового майна та його вартість. Тому суд дійшов висновку про передчасність позову. Крім того, суд вказав на право позивача подати до нотаріальної контори заяву про повідомлення його як кредитора спадкодавця в обов'язковому порядку в разі отримання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину.

Заочне рішення оскаржено позивачем в апеляційному порядку з посиланням на його незаконність, порушення норм процесуального та матеріального права, недоведеність обставин, що мають значення у справі, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не взяв до уваги положення ч. 3 ст. 1268 ЦК України, згідно з яким відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, якщо ним не була подана заява до нотаріальної контори про відмову від спадщини. Спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від неї. ОСОБА_4 такої заяви про відмову від спадщини не подавала. Крім того, факт звернення ОСОБА_4 до нотаріуса свідчить про волевиявлення спадкоємця на отримання спадщини.

Посилаючись на вказані доводи, апелянт просить заочне рішення скасувати, позовні вимоги банку задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи ціну позову, суд проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Переглядаючи спір в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Договір є зобов'язанням і, відповідно, підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків (ст. 11 ЦК України).

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зі змісту зобов'язань вбачається, що між сторонами договору кредиту виникли відносини з приводу надання банківських послуг, а саме надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054 ЦК є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно умов договору та вимог закону.

Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З матеріалів справи вбачається, що 18.11.2010 року ПАТ КБ «Приватбанк» за заявою ОСОБА_5 надав кредит у розмірі 8 000 грн.00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 11).

Згідно з розрахунком, наданим позивачем, станом на дату смерті ОСОБА_5 мала заборгованість 12 289 грн. 47 коп., яка складається з наступного: 5 446 грн. 61 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 6 015 грн. 94 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 826 грн. 92 коп. - заборгованість за пенею (а.с. 5-10).

Таким чином, з наведених доказів вбачається, що на момент смерті ОСОБА_5 між позичальником та кредитором існували невиконані боргові зобов'язання.

Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Статтею 1281 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Оскільки зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються і підлягають застосуванню норми ст. 1282 ЦК України, за змістом яких спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Як вбачається із повідомлення від 08.06.2018 року №209/01-16 приватного нотаріуса Звенигородського нотаріального округу Головного управління юстиції в Черкаській області Бедрати-Скляр Н.М. на адресу суду направлено копію наряду спадкової справи за № 61/2017 від 17.05.2017 року, яка заведена після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 97-114).

З матеріалів спадкової справи вбачається, що дочка ОСОБА_4 звернулася з заявою №205 від 17.05.2017 року про прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с. 98).

Відповідно до довідки №382 від 15.05.2017 року, виданої виконкомом Озірянської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, ОСОБА_5 проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2. В даному житловому будинку, в тому числі, була зареєстрована ОСОБА_4 (а.с. 100).

Крім того, в спадковій справі зареєстрована в порядку ст. 1281 ЦК України претензія кредитора ПАТ "КБ "ПриватБанк" щодо включення кредиторських вимог ПАТ "КБ "ПриватБанк" в спадкову масу (а.с. 107).

Колегія суддів звертає увагу, що отримання свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця.

Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець незалежно від отримання свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно (право володіння, користування).

Як роз'яснено в п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця.

Таким чином, відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора, оскільки відповідальність спадкоємців за боргами спадкодавця настає лише за умови додержання кредитором вимог статей 1281, 1282 ЦК України.

Це повністю узгоджується із правовою позицією Верховного суду України, висловленої, зокрема, у Постанові від 12 квітня 2017 року у справі № 6-2962цс16. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду, зокрема від 16 травня 2018 року у справі № 336/3968/16-ц.

З огляду на викладене, суд дійшов невірних висновків про передчасність позову, мотивуючи такий висновок тим, що за відсутності свідоцтва про право на спадщину, відсутня також і можливість визначити об'єм спадкового майна та його вартість.

Банк пред'явив вимоги до спадкоємця боржника у строки, передбачені ч.3 ст. 1281 ЦК України, у зв'язку з чим колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав для застосування ст. 1282 ЦК України та стягнення із відповідачки заборгованості за кредитом.

Таким чином, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги та вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, неповно з'ясував обставин, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норм процесуального права, тому дійшов неправильного висновку про відмову у задоволенні позову.

У зв'язку з цим дане судове рішення підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Визначаючи розмір заборгованості за кредитним договором, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, колегія суддів, враховуючи розрахунок заборгованості, який перевірено колегією суддів та є вірним, вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 18.11.2010 року станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 (день смерті боржника ОСОБА_5.) у розмірі 12 289 грн. 47 коп., яка складається з: 5446 грн. 61 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 6015 грн. 94 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 826 грн. 92 коп. - заборгованість за пенею.

Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог в межах вартості спадкового майна.

Таким чином, з ОСОБА_4 слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 18.11.2010 року, станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 (день смерті боржника ОСОБА_5.) у розмірі 12289 грн. 47 коп., яка складається з: 5446 грн. 61 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 6015 грн. 94 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 826 грн. 92 коп. - заборгованість за пенею, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, відповідно до ч.1 ст. ст. 1282 ЦК України.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог, за сплату судового збору за подання позову до суду першої інстанції в розмірі 1 762 грн. 00 коп. (а.с.1) та за подання апеляційної скарги у розмірі 2 643 грн. 00 коп. (а.с. 169), а всього 4 405 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 35, 258, 376, 381-384 ЦПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 01 листопада 2018 року - скасувати та ухвалити у справі нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 18.11.2010 року в розмірі 12 289 грн. 47 коп., але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

В іншій частині позову - в задоволенні відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 4 405 грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 28 січня 2018 року.

Судді