Постанова

Іменем України

04 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 521/10381/15-ц

провадження № 61-10253св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Кривцової Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси у складі судді Буран О. М. від 16 грудня 2015 року та рішення Апеляційного суду Одеської області у складі колегії суддів: Сватаненка В. І., Артеменка І. А., Суворова В. О., від 12 жовтня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що 04 серпня 2010 року між ним та ОСОБА_2 укладений попередній договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , відповідно до умов якого відповідач зобов`язалася продати, а він - купити вищевказаний будинок до 30 серпня 2010 року.

04 серпня 2015 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 13 355 дол. США, що підтверджується написаною нею розпискою.

Крім того, відповідно до пункту 6 договору ОСОБА_2 отримала до моменту підписання договору грошову суму у розмірі 107 000 грн у рахунок оплати за житловий будинок, на підтвердження зобов`язання придбання майна та на забезпечення його виконання.

28 січня 2011 року між ним та ОСОБА_2 укладена додаткова угода до попереднього договору купівлі-продажу житлового будинку від 04 серпня 2010 року, якою внесенні зміни до пункту 3 попереднього договору купівлі-продажу житлового будинку від 04 серпня 2010 року та продовжено строк укладення основного договору до 30 квітня 2011 року. Цього ж дня ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 21 435 дол. США, вказавши, що вказана сума є передоплатою за житловий будинок.

Станом на 30 квітня 2011 року основний договір не був укладений, оскільки відповідач ухилилася від укладення основного договору.

З урахуванням зазначеного та уточнених позовних вимог, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача грошові кошти за попереднім договором купівлі-продажу житлового будинку від 04 серпня 2010 року у розмірі 1 806 686,20 грн, які вважав авансовою сплатою.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 1 806 686,20 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що грошова сума, передана ОСОБА_1 відповідачу, є авансом, а тому підлягає поверненню. При цьому суд виходив із того, що позивач передав відповідачу в якості авансу 34 790 дол. США та 107 000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 12 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення суду першої інстанції змінено.

Позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову суму (у відшкодування авансу) - 796 513,57 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

У решті рішення суду залишено без змін

Змінюючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив із того, що позивач довів, що відповідач отримала від нього суму коштів у розмірі 34 790 дол. США, яка станом на день уточнення позовних вимог 10 грудня 2015 року еквівалентна 796 513,57 грн, а тому вказана сума грошових коштів підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що суди попередніх інстанцій застосували до спірних правовідносин статтю 377 ЦК України, яка не підлягала застосуванню, та не застосували положення статті 526 ЦК України, яка підлягала застосуванню.

Також вказувала на те, що вона не була належним чином повідомлена про розгляд справи судом першої інстанції, чим порушено її право на участь у судовому розгляді.

Крім того, суд апеляційної інстанції, зазначивши під час апеляційного розгляду, що апеляційний розгляд справи у разі винесення заочного рішення здійснюється за вимогами до суду першої інстанції, не врахував її заяву про застосування строку позовної давності, яка була подана до суду до ухвалення судового рішення.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У травні 2018 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні касаційної скарги, оскільки доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2016 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 грудня 2016 року зупинено виконання рішення апеляційного суду до закінчення касаційного провадження у справі.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У лютому 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 06 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачу Кривцовій Г. В.

Ухвалою Верховного Суду від 15 липня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

04 серпня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений попередній договір купівлі-продажу житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з умовами якого ОСОБА_1 зобов`язується придбати житловий будинок, а ОСОБА_2 зобов`язується продати житловий будинок. Договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути укладений до 30 серпня 2010 року.

До моменту підписання попереднього договору ОСОБА_2 отримала грошову суму у розмірі 107 000 грн в рахунок оплати за житловий будинок, підтвердження зобов`язання придбання майна та на забезпечення його виконання.

Згідно з розпискою, складеною ОСОБА_2 власноручно 04 серпня 2010 року, остання отримала від ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 13 355 дол. США, що еквівалентна 105 504,00 грн, вказавши, що вказана сума є передоплатою за вказаний житловий будинок.

28 січня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладена додаткова угода до попереднього договору купівлі-продажу житлового будинку від 04 серпня 2010 року, якою внесені зміни до пункту 3 попереднього договору, а саме продовжено строк укладення основного договору до 30 квітня 2011 року.

Згідно з розпискою, складеною 28 січня 2011 року, ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 21 435 дол. США, вказавши, що вказана сума є передоплатою за спірний житловий будинок.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення апеляційного суду не відповідає.

Відповідач у касаційній скарзі посилалась на те, що суд першої інстанції не повідомив її про розгляд справи, судові повістки вона не отримувала.

Перевіряючи доводи касаційної скарги щодо неналежного повідомлення судом про розгляд справи, колегія суддів виходить із такого.

Відповідно до частини першої статті 158 ЦПК України 2004 року встановлено, що розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов`язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Частиною третьою статті 74 ЦПК України 2004 року передбачено, що судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов`язковою.

Згідно із частиною четвертою вказаної статті судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно.

Відповідно до частини п`ятої статті 74 ЦПК України 2004 року судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а в разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини в справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини в справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію в справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Отже, неналежне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи є порушенням вимоги статті 6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.

Так, з матеріалів справи вбачається, що розгляд справи призначено в суді першої інстанції на 05 жовтня 2015 року, відкладено на 17 листопада 2016 року, 10 грудня 2015 року та 16 грудня 2015 року, у якому і ухвалено заочне рішення.

Судові повістки про повідомлення дати та часу проведення судових засідань надсилались відповідачу, але були повернуті до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а. с. 28, 31, 34).

Вказане не є належним повідомленням про дату судового розгляду, що узгоджується, як з нормами ЦПК України, які врегульовують процедуру судових викликів, так і з правовим висновком, який міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 461/10610/13-ц (провадження № 14-108цс19), згідно з яким повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» чи «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» не є доказом належного інформування про час і місце розгляду справи.

Отже, з вищевказаного вбачається, що відповідач не була належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, у зв`язку з чим порушено право на справедливий судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, апеляційний суд на такі порушення норм процесуального права судом першої інстанції уваги не звернув і, незважаючи на наявність доводів в апеляційній скарзі ОСОБА_2 про неналежне повідомлення її про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, про необхідність застосування строку позовної давності (а. с. 78), дійшов помилкового висновку про те, що апеляційний суд немає повноваження розглянути на стадії апеляційного провадження заяву про застосування строку позовної давності, оскільки вона мала бути поданою відповідачем до ухвалення судового рішення, а не під час апеляційного перегляду справи.

При цьому, як слідує із правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц (провадження №14-59цс18), апеляційний суд має повноваження розглянути на стадії апеляційного провадження заяву про застосування строку позовної давності, якщо відповідач належним чином не був повідомлений про час і місце розгляду справи в суді першої інстанції.

При новому розгляді справи апеляційному суду необхідно звернути увагу на вищенаведене, дослідити доводи і заперечення ОСОБА_2 і ухвалити законне і справедливе судове рішення.

Згідно з пунктами 1, 2 частини третьою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки до повноважень Верховного Суду не належить установлення фактичних обставин, збирання доказів, надання оцінки чи переоцінки зібраних у справі доказів, що позбавляє Верховний Суд процесуальної можливості ухвалити нове рішення у цій справі, а апеляційний суд не усунув недоліки, яких припустився суд першої інстанції, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Одеської області від 12 жовтня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді: І. А. Воробйова Б. І. Гулько Г. В. Кривцова Р. А. Лідовець