КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції - Підпалий В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 19 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , державного реєстратора філії комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва Петришина Василя Михайловича про скасування державної реєстрації права власності, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , державного реєстратора філії Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» м. Києва Петришина В.М. та просила скасувати державну реєстрацію права власності на ј частину квартири АДРЕСА_1 , яка вчинена на підставі рішення державного реєстратора філії Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» м. Києва Петришина В.М. від 19 квітня 2017 року за ОСОБА_2

Звертаючись до суду із вказаним позовом заявник зазначала, що квартира АДРЕСА_1 належить їй на праві приватної власності на підставі договору дарування від 01 жовтня 2015 року укладеного між заявником та ОСОБА_3

Заявнику стало відомо, що ј частина квартири АДРЕСА_1 зареєстрована державним реєстратором філії Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» м. Києва Петришиним В.М. за ОСОБА_2 Підставою здійснення реєстрації стало рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року, яким визнано за ОСОБА_2 право власності на ј частину вказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4

Вказує, що договір дарування від 01 жовтня 2015 року не оспорений, не розірваний та не визнаний недійсним, а отже дійсний, тому державний реєстратор філії Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» м. Києва Петришин В.М. мав відмовити у державній реєстрації права власності, якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяження.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19 липня 2018 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, заявник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій вважає, посилання суду першої інстанції на необхідність розгляду вказаного спору в порядку адміністративного судочинства безпідставним. Апелянт ОСОБА_1 зазначає, що заявлені нею позовні вимоги про захист порушеного цивільного права відповідачами - фізичною особою та суб`єктом владних повноважень, спірні правовідносини пов`язані з неправомірним припиненням права власності заявника на ј частину квартири АДРЕСА_1 діями відповідачів, й не зважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень, цей спір на її думку не є публічно-правовим, та має вирішуватись судами за правилами ЦПК України. З врахуванням викладеного просила ухвалу Печерського районного суду м. Києва про відмову у відкритті провадження скасувати.

Крім того просила суд апеляційної інстанції за результатами перегляду апеляційної скарги постановити окрему ухвалу щодо судді Підпалого В .В. за порушення норм ЦПК України пов`язані з несвоєчасним направленням копії оскаржуваної ухвали.

При апеляційному розгляді справи ОСОБА_1 доводи викладені в апеляційній скарзі підтримала та просила її задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволеннюз таких підстав.

Так, суд першої інстанції при постановлення оскаржуваної ухвали послався на те, що позивач у справі, подаючи до суду вказану позовну заяву заявив вимоги до державного реєстратора, тобто позивачем оскаржуються дії суб`єкта владних повноважень, тому прийшов до висновку, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку визначеному Кодексом про адміністративне судочинство України.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін, як правило, має бути фізична особа.

Частиною 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України).

Отже, необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Спір у цій справі про скасування державної реєстрації речового права, зокрема права власності ОСОБА_2 на ј частину квартири АДРЕСА_1 , не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки державний реєстратор не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняте державним реєстратором оскаржуване рішення про державну реєстрацію стосувалось реєстрації прав іншої особи, а не позивача.

Отже, позов про скасування державної реєстрації іншого речового права належить розглядати в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства, тому висновки суду першої інстанції є помилковими.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних правовідносинах викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 392/1829/17, від 13 березня 2019 року у справі № 695/500/17 (провадження № 14-60цс19), від 20 березня 2019 року у справі № 587/2110/16-ц (провадження № 14-25цс19), від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18), 12 лютого 2019 року у справі № 823/1755/16 (провадження № 11-1025апп18), від 27 березня 2019 року у справі № 817/2067/15 (провадження № 11-1507апп18), від 20 березня 2019 року у справі № 823/357/17 (провадження № 11-1330апп18), від 20 березня 2019 року у справі 818/237/16 (провадження № 11-1436апп18).

Відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Щодо клопотання апелянта про постановлення відносно судді Підпалого В.В. окремої ухвали, то колегія суддів вважає за не обхідне залишити дане клопотання без задоволення виходячи із наступного.

Так, згідно з частиною першою статті 385 ЦПК України суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

Відповідно до частини першої статті 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду апеляційної інстанції, яке він може реалізувати у випадку виявлення при вирішенні спору по суті порушення певним органом чи особою вимог законодавства.

Відповідно до 22.1. «Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ» затвердженої Наказом голови ДСА України №173 від 17 грудня 2013 року визначено, що у разі постановлення суддею ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення заяви у зв`язку з непідсудністю справи цьому суду копія такої ухвали невідкладно надсилається рекомендованим поштовим відправленням із повідомленням про вручення або видається під розписку позивачеві/заявникові чи представнику позивача/заявника разом із заявою та всіма доданими до неї документами.

Відповідно до п. 2 ч.2 ст. 66 ЦПК України помічник судді здійснює оформлення копій судових рішень для направлення сторонам у справі та іншим учасникам справи відповідно до вимог процесуального законодавства, контролює своєчасність надсилання копій судових рішень.

З врахуванням викладених вище норм права на помічника судді покладений обов`язок своєчасно направляти копії судових рішень, а тому колегія суддів не встановила передбачених законом підстав для задоволення клопотання про постановлення окремої ухвали.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 379, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 19 липня 2018 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 11вересня 2019 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв