ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/75/19 Справа № 199/7250/17 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
УХВАЛА

01 лютого 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Ткаченко І.Ю., ознайомившись із заявою Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена організації ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за скаргою Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена своєї організації ОСОБА_1, на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова Валентина Олександровича, про визнання неправомірною бездіяльність, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2018 року скаргу Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена своєї організації ОСОБА_1, на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова Валентина Олександровича, про визнання неправомірною бездіяльність, зобов'язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Не погодившись з ухвалою, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся з апеляційною скаргою, справа була призначена до апеляційного розгляду в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2019 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2018 року по цивільній справі за скаргою Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена своєї організації ОСОБА_1, на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова Валентина Олександровича, про визнання неправомірною бездіяльність, зобов'язання вчинити певні дії було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 362 ЦПК України.

23 січня 2019 року Громадська організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена своєї організації ОСОБА_1 звернулась з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про компенсацію судових витрат представнику ГО «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» ОСОБА_1, пов'язаних із прибуттям до суду апеляційної інстанції у судове засідання 16 січня 2019 року.

Ознайомившись із заявою, вважаю, що заява підлягає поверненню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 ЦПК України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Правові та організаційні засади діяльності громадських організацій визначені в Законі України «Про громадські об'єднання» № 4572-VI. Згідно із ч. 1, 3 ст. 1 цього Закону громадське об'єднання - це добровільне об'єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів. Громадська організація - це громадське об'єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи.

При тлумаченні положень зазначеного Закону, Конституційний Суд України у своєму рішенні № 12-рп/2013 від 28 листопада 2013 року вказав на те, що громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, Громадська організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» утворена без статусу юридичної особи, а отже, її статутними документами, відповідно до ст. 9 Закону України «Про громадські об'єднання», є протокол установчих зборів його засновників.

Однак, витяг з протоколу № 1 від 15.09.2014 року Установчих зборів засновників Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» засвідчує факт утворення громадської організації, але не містить повноважень на здійснення представництва інтересів своїх членів в суді та наявності обсягу процесуальних прав і обов'язків, встановлених ЦПК України.

Отже, у відповідності до Закону України «Про громадські об'єднання» Громадська організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» може мати право захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, але лише у випадку, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах, проте, матеріали справи не містять доказів того, що її статутними документами передбачено право звернення до суду за захистом прав чи інтересів членів своєї організації, а також того, що така організація наділена обсягом процесуальних прав і обов'язків, встановлених ЦПК України.

За таких обставин, прихожу до висновку про наявність правових підстав для повернення заяви Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена організації ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись п. 1 ч. 5 ст. 357 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву про ухвалення додаткового рішення повернути Громадській організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація».

Суддя І.Ю. Ткаченко