ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7701/19 Справа № 214/8565/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 січня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк про стягнення коштів за договорами банківського вкладу, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з уточненим позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк (далі ПАТ КБ ПриватБанк) про стягнення коштів за договорами банківського вкладу, мотивуючи його тим, що 05 листопада 2012 року між нею та банком були укладені договори банківського вкладу, а саме, договір №SAMDN6919 вклад Стандарт на 12 міс. та договір №SAMDN6930 вклад Стандарт на 12 міс.

Вказувала, що на депозитний рахунок №SAMDN6919 за платіжним дорученням № від 04 листопада 2012 року здійснила вклад у розмірі 2.611 грн.47 коп. зі сплатою 18% річних, строком на 366 днів, а за платіжним дорученням № від 04 листопада 2012 року на депозитний рахунок №SAMDN6930 здійснила вклад у розмірі 7.947 грн. 98 коп. зі сплатою 18% річних на строк до 05 листопада 2013 року.

Зазначала, що строк вкладу за депозитними договорами неодноразово було подовжено на строк до 05 листопада 2015 року, про стан своїх депозитних вкладів та нарахування відсотків у відповідності до умов договорів, дізнавалася з відповідного сайту банку, а 06 листопада 2015 року вона дізналась про те, що належні їй депозитні вклади, разом з відсотками, були списані банком в погашення заборгованості.

Посилаючись на те, що грошові кошти з депозитних рахунків вона так і не отримала, що порушує її права як споживача банківських послуг, жодних заборгованостей перед банком вона не мала, доручення на списання належних грошових коштів банку не надавала, а тому просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь банківський вклад у розмірі 5.547 грн.04 коп., з урахуванням 18% річних, за договором від 05 листопада 2012 року, банківський вклад у розмірі 16.499 грн.37 коп., з урахуванням 18% річних, за договором від 05 листопада 2012 року, пеню у розмірі 3% вартості послуги за кожний день прострочення за договорами у загальному розмірі 284.866 грн.97 коп., пеню у розмірі 3% річних за договорами у загальному розмірі 669 грн.41 коп., інфляційні збитки за договорами у загальному розмірі 3.865 грн.35 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 2.200 грн. та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 січня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 5.547 грн.04 коп., з урахуванням 18% річних, за договором №SAMDN6919 від 05 листопада 2012 року; грошові кошти у розмірі 16.499 грн.37 коп., з урахуванням 18% річних, за договором SAMDN6930 від 05 листопада 2012 року; пеню у розмірі 3% вартості послуги за кожний день прострочення за договорами у загальному розмірі 284.866 грн.97 коп.; пеню у розмірі 3% річних за договорами у загальному розмірі 669 грн.41 коп.; інфляційні збитки за договорами у загальному розмірі 3.865 грн.35 коп. Вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неправомірно задовольнив позов, вказували, що ОСОБА_1 має заборгованість перед банком, яка підтверджується їхнім позовом до неї, а у відповідності до п.12 спірних договорів, у разі наявності у клієнта простроченої заборгованості по кредитам або кредитним лімітам, отриманих клієнтом у банку, або по кредитам, за якими клієнт є поручителем, а також по відсоткам за користування кредитом, банк має право на свій розсуд: після завершення строку вкладу, вклад та нараховані відсотки перерахувати на поточний або картковий рахунки клієнта або розірвати договір.

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення суду першої інстанції змінено. Зменшено розмір грошових коштів, стягнутих з банку на користь позивача за договорами, з урахуванням 18% річних, з 5.547 грн.04 коп. до 4.367 грн. 75 коп. та з 16.499 грн.37 коп. до 12.991 грн.63 коп. Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення 3% річних за прострочення виконання зобов`язань за договорами за період з 05 листопада 2015 року по 05 травня 2017 року у загальному розмірі 669 грн.41 коп. скасовано з ухваленням у цій частині нового рішення про часткове задоволення цих позовних вимог. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 проценти за прострочення виконання зобов`язань за договорами за період з 05 листопада 2015 року по 05 травня 2017 року у загальному розмірі 01 грн. 58 коп. Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення 18% річних за договорами за період з 05 листопада 2015 року по 05 травня 2017 року скасовано з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 29 травня 2019 року постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2018 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення пені, нарахованої на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», скасоване, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 січня 2018 року, яка незмінена і не скасована апеляційним судом, та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2018 року залишено без змін.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в скасованій постановою Верховного суду частині, в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні виходячи з наступного.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 05 листопада 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено два договори банківського вкладу (Вклад «Стандарт, на 12 міс.»), відповідно до яких банк прийняв від позивача на відповідний рахунок грошові кошти у розмірі 2.611 грн. 47 коп. та у розмірі 7.947 грн.98 коп. зі сплатою відсотків за користування ними у розмірі 18% річних строком до 05 листопада 2013 року.

На підставі положень пункту 6 договорів, який передбачав продовження строку вкладу, позивач неодноразово продовжувала строк вкладів, в останнє до 05 листопада 2015 року.

06 листопада 2015 року (наступний день після спливу строків вкладів), належні позивачу депозитні вклади з нарахованими відсотками, а саме, сума банківської операції у розмірі 3.285 грн.40 коп. та сума банківської операції у розмірі 12.991 грн.63 коп. списані ПАТ КБ Приватбанк в погашення заборгованості перед ним (відшкодування шкоди, завданої внаслідок нестачі коштів).

Списання вказаних коштів банком відбулося на підставі положеннями пункту 12 укладених договорів, якими передбачено, що у разі наявності у клієнта простроченої заборгованості по кредитам або кредитним лімітам, отриманих клієнтом у банку, або по кредитам, за якими клієнт є поручителем, а також по відсоткам за користування кредитом, банк має право на свій розсуд: після завершення строку вкладу, вклад та нараховані відсотки перерахувати на поточний або картковий рахунки клієнта або розірвати договір. При цьому, банк направляє клієнту письмове повідомлення із зазначенням дати розірвання договору. Вклад та нараховані відсотки перераховуються на поточний або картковий рахунок клієнта. Списання коштів оформлюється меморіальним ордером.

Факт наявності заборгованості ОСОБА_1 перед банком відповідач обґрунтував наявністю на розгляді в суді цивільної справи за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок нестачі коштів.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що банк не виконав зобов`язання з повернення банківських вкладів у строки та в порядку, визначених договорами, що, крім стягнення сум, внесених коштів, є підставою для стягнення з банку процентів за прострочення повернення депозитів у розмірі 18% річних за весь час прострочення виконання зобов`язань з повернення банківських вкладів, пені у розмірі трьох відсотків вартості послуги у відповідності до Закону України «Про захист прав споживачів», інфляційних втрат і трьох відсотків річних від простроченої суми за весь час прострочення, відповідно до статті 625 ЦК України.

З врахуванням постанови апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2018 року, яка залишена без змін постановою Верховного суду від 29 травня 2019 року, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині стягнення пені у розмірі 3% вартості послуги за кожний день прострочення за договорами від 05 листопада 2012 року №SAMDN6919 та №SAMDN6930 у розмірі 284.866 грн. за розрахунком позивача з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до частини п`ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку вкладника з інших підстав.

Згідно із частиною другою статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (статті 549, 551, 611 ЦК України).

Статтею 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансова послуга це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.

Оскільки відповідно до статей 2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг, а клієнтом банку є будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відмова банку виконати розпорядження клієнта з видачі належних йому за договором банківського рахунку сум свідчить про невиконання банком своїх зобов`язань та має наслідком настання відповідальності, передбаченої законом у вигляді сплати пені в розмірі 3 % від суми утримуваних банком коштів за кожен день з моменту звернення клієнта з вимогою про видачу коштів до дня фактичної видачі.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №761/26293/16-ц (провадження №14-64цс19).

Колегія суддів наголошує на тому, що за змістом наведених норм вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем, який несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачених частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: сплати пені у розмірі 3% вартості послуги за кожний день прострочення.

21 лютого 2018 року Верховний Суд по цивільній справі №759/13827/15 (провадження №61-5543св18) навів формулу розрахунку вартості фінансової послуги та розрахунку пені, яку потім було відкореговано ухвалою Верховного Суду від 31 липня 2018 року по цивільній справі №759/13827/15 (провадження №61-5543св18) про виправлення описки та арифметичних помилок, допущених у мотивувальній та резолютивній частинах постанови Верховного Суду від 21 лютого 2018 року по цивільній справі №759/13827/15 (провадження №61-5543св18).

З 05 листопада 2015 року (строк закінчення строку дії депозитних договорів) по 05 травня 2017 року (а межах уточнених позовних вимог) минуло 547 днів.

Тобто банк прострочив строк виконання зобов`язання за спірними депозитними договорами на 547 днів.

Вклад за договором №SAMDN6919 становить 2.611 грн.47 коп. а за договором №SAMDN6930 7.947 грн.98 коп.

У кожному з договорів відсоток встановлений у розмірі 18% річних, тобто вартість послуги за один рік, отже вартість послуги за один день становить 0,931507% від суми вкладу (18 : 365).

3% вартості послуги за 547 за договором №SAMDN6919 становить 2.113 грн.35 коп. та розраховується по наступній формулі: 0,931507 х 3% х 2.611 грн.47 коп. (сума вкладу за договором №SAMDN6919) х 547 днів = 2.113 грн.35 коп.

3% вартості послуги за 547 за договором №SAMDN6930 становить 6.431 грн.98 коп. та розраховується по наступній формулі: 0,931507 х 3% х 7.947 грн.98 коп. (сума вкладу за договором №SAMDN6930) х 547 днів = 6.431 грн.98 коп.

Таким чином доводи апеляційної скарги в частині відсутності правових підстав для стягнення пені у розмірі 3% вартості послуги за кожний день прострочення за договорами у розмірі 284.866 грн за розрахунком позивача заслуговують на увагу та є такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції не сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, допустився порушень норм матеріального права в частині вирішення позовних вимог про стягнення пені у розмірі 3% вартості послуги за кожний день прострочення за договорами у загальному розмірі 284.866 грн., а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні, шляхом зменшення пені у розмірі 3% вартості послуги за кожний день прострочення за договорами від 05 листопада 2012 року №SAMDN6919 та №SAMDN6930 з 284.866 грн. до 8.545 грн.33 коп.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 січня 2018 року змінити, зменшивши пеню у розмірі 3% вартості послуги за кожний день прострочення за договорами від 05 листопада 2012 року №SAMDN6919 та №SAMDN6930 з 284.866 грн. до 8.545 грн.33 коп. В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.