Ухвала

05 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 753/23412/17

провадження № 61-44581сво18

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),

суддів: Висоцької В. С., Гулька Б. І., Луспеника Д. Д., Синельникова Є. В., Червинської М. Є.,

учасники справи:

стягувач - товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

боржник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Дарницький районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду м. Києва від 29 серпня 2018 року у складі колегії суддів: Кулікової С. В., Волошиної В. М., Лапчевської О. Ф.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована тим, що 23 січня 2014 року Дарницький районний суд м. Києва ухвалив заочне рішення, яким у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 12 червня 2007 року у розмірі 1 116 993,95 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , 2/3 частини якої належить на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_1 , та 1/3 частина якої належить на підставі договору міни ОСОБА_4. , шляхом проведення прилюдних торгів. Це рішення набрало законної сили 05 серпня 2015 року.

07 березня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») на підставі відповідних положень договору іпотеки відчужило зазначений предмет іпотеки у позасудовий спосіб - за рішенням державного реєстратора Сіволіна М. Ю. від 26 березня 2014 року № 11944729.

Листом від 7 березня 2014 року ТОВ «Кредитні ініціативи» повідомило ОСОБА_1. про відсутність претензій та заборгованості за кредитним договором від 12 червня 2007 року. Незважаючи на вказані обставини, 25 травня 2016 року ТОВ «Кредитні ініціативи» отримало виконавчий лист, на підставі якого постановою державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - Дарницький ВДВС м. Київ ГТКЮ у м. Києві) від 28 вересня 2016 року відкрито виконавче провадження № 52352448. 16 червня 2017 року в ході вказаного виконавчого провадження постановою державного виконавця накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1

ОСОБА_1. просив визнати таким, що не підлягає виконанню повністю виконавчий лист № 753/6416/13, виданий Дарницьким районним судом м. Києва 25 травня 2016 року.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 753/6416/13, виданий Дарницьким районним судом м. Києва 25 травня 2016 року, на виконання заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 січня 2014 року, у цивільний справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є погашення заборгованості за кредитним договором № 2706/0607/88-196 від 12 червня 2007 року, укладеного між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_1 , у сумі 1 116 993,95 грн. Оскільки рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 січня 2014 року виконано, а саме звернуто стягнення на предмет іпотеки, то суд першої інстанції зробив висновок про визнання виконавчого листа про стягнення заборгованості у справі № 753/6416/13 таким, що не підлягає виконанню.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 29 серпня 2018 року ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року скасовано та прийнято нову постанову, якою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 25 травня 2016 року, таким, що не підлягає виконанню. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що оскаржений виконавчий лист виданий 25 травня 2016 року, тобто після скасування постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2015 року рішення за індексним номером № 11944729 державного реєстратора Сіволіна М. Ю. державної реєстраційної служби України у реєстрі прав власності на нерухоме майно про реєстрацію прав власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» на нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , тому суд першої інстанції дійшов зробив помилковий висновок про наявність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Наявність довідки ТОВ «Кредитні ініціативи» про відсутність заборгованості за кредитним договором боржника ОСОБА_1. перед ТОВ «Кредитні ініціативи» не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки на момент видачі виконавчого листа 25 травня 2016 року рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження» виконане не було.

Також суд апеляційної інстанції зазначив, що ОСОБА_1 не звертався до державного виконавця із заявою про закінчення виконавчого провадження, а до ТОВ «Кредитні ініціативи» з пропозицією відкликати виконавчий лист, оскільки відсутня заборгованість за кредитним договором та претензії до нього, тому його заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є безпідставною.

Аргументи учасників справи

У вересні 2018 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Апеляційного суду м. Києва від 29 серпня 2018 року та залишити в силі ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд безпідставно прийняв докази, які не були подані до суду першої інстанції, оскільки постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2015 року не була предметом дослідження суду першої інстанції. Вказує, що апеляційний суд неправильно застосував частину другу статті 432 ЦПК України, оскільки обов`язок боржника перед стягувачем відсутній. Вважає, що заявником правильно обраний спосіб захисту.

У грудні 2018 року надійшов відзив ТОВ «Кредитні ініціативи» на касаційну скаргу, у якому ТОВ «Кредитні ініціативи» просить залишити постанову Апеляційного суду м. Києва від 29 серпня 2018 року без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Відзив мотивований тим, що висновки суду апеляційної інстанції відповідають висновкам Верховного Суду, які викладені у постанові від 30 травня 2018 року у справі № 752/18892/16-ц. Зазначає, що виконавчий лист виданий 25 травня 2016 року, тобто після скасування постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2015 року рішення за індексним номером № 11944729 державного реєстратора Сіволіна М. Ю. державної реєстраційної служби України у реєстрі прав власності на нерухоме майно про реєстрацію прав власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» на нерухоме майно, тому заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 січня 2014 року є невиконаним.

Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції

Ухвалою Верхового Суду від 08 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 05 березня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року справу передано на розгляд Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвала суду касаційної інстанції мотивована необхідністю відступлення від висновку викладеному у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 лютого 2019 року у справі №643/6399/14-ц (провадження №61-25282св18), а тому справу необхідно передати на розгляд об`єднаної палати щодо застосування пунктів другого та третього частини першої статті 389 ЦПК України у подібних правовідносинах. Стаття 389 ЦПК України містить норму, яка визначає перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку після їх перегляду в апеляційному порядку. Ухвала суду щодо виправлення помилки у виконавчому документі або визнання його таким, що не підлягає виконанню (пункт 25 частини першої статті 353 ЦПК України) у цьому переліку не міститься.

Вказано, що постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року у справі № 1715/8579/12 (провадження №61-44124св18) з аналогічними вимогами касаційне провадження за скаргою на постанову суду апеляційної інстанції закрито з тих підстав, що визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до положення закріпленого в статті 353 ЦПК України (пункт 25 частини першої статті 353 ЦПК України). Оскарження ухвал про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.

Водночас постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 лютого 2019 року в справі № 643/6399/14-ц (провадження №61-25282св18), прийнятою за результатами розгляду касаційної скарги на ухвали суду першої та апеляційної інстанцій про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист у цивільній справі № 643/6399/14-ц відмовлено та ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 10 серпня 2017 року й ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 30 жовтня 2017 року залишено без змін. Тобто касаційну скаргу розглянуто по суті.

Ухвалою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 04 липня 2019 року прийнято та призначено до розгляду справу № 753/23412/17 Верховним Судом у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Позиція Верховного Суду

Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду заслухав суддю-доповідача, перевірив наведені у касаційній скарзі доводи, за результатами чого робить висновок про необхідність закриття касаційного провадження, з таких мотивів.

Згідно пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення;

Згідно з частиною другою статті 352 ЦПК України, ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

У частині першій статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до пункту 25 частини першої статті 353 ЦПК України ухвала суду щодо задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Водночас стаття 389 ЦПК України містить норму, яка визначає перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку після їх перегляду в апеляційному порядку.

Тлумачення пункту 25 частини першої статті 353 та частини першої статті 389 ЦПК України свідчить, що оскарження ухвал про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у касаційному порядку, не передбачено.

За таких обставин та з урахуванням вказаних норм процесуального права постанова Апеляційного суду м. Києва від 29 серпня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 звернувся про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не підлягає оскарженню у касаційному порядку, а касаційне провадження, відкрите за касаційною скаргою ОСОБА_1 підлягає.

Аналіз змісту постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 лютого 2019 року у справі № 643/6399/14-ц (провадження № 61-25282св18) за заявою ОСОБА_6 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, свідчить, що ОСОБА_7 звернулася у листопаді 2017 року із касаційною скаргою на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 10 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 30 жовтня 2017 року. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 324 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання ОСОБА_7 касаційної скарги) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку, зокрема, ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 1, 3, 4, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 20, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 31-33 частини першої статті 293 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку і ухвали апеляційного суду, якщо вони перешкоджають подальшому провадженню у справі.

У постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року у справі № 6-33цс17 вказано, що «ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 4 серпня 2016 року визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист, виданий Дніпровським районним судом м. Києва 26 травня 2015 року за ухвалою цього ж суду від 26 травня 2015 року про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 19 грудня 2014 року у справі про стягнення на користь ПАТ «Укрсоцбанк» з ОСОБА_1 як поручителя заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року скасовано та в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено. Питання про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є перешкодою в завершенні судового провадження. Ураховуючи зазначене, суд касаційної інстанції безпідставно повернув касаційну скаргу ОСОБА_1, подану на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року. Отже, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 жовтня 2016 року суд касаційної інстанції порушив норми процесуального права, а саме статтю 324 ЦПК України».

Таким чином на момент подання ОСОБА_7 касаційної скарги у справі № 643/6399/14-ц (провадження № 61-25282св18) на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 30 жовтня 2017 року, якою залишено без змін ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 10 серпня 2017 року про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа у справі № 643/6399/14-ц, ухвала апеляційного суду Харківської області від 30 жовтня 2017 року, з урахуванням висновку Верховного Суду України, який міститься у постанові від 22 березня 2017 року у справі № 6-33цс17, підлягала касаційному оскарженню.

Тому у справах № 753/23412/17 та № 643/6399/14-ц вирішення питання про відкриття касаційного провадження регулювалося нормами ЦПК України різної редакції (статтею 389 ЦПК України та статтею 324 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання ОСОБА_7 касаційної скарги та відкриття касаційного провадження), і підстави для відступу від висновку викладеному у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 лютого 2019 року у справі №643/6399/14-ц (провадження №61-25282св18) відсутні.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За таких обставин, з урахуванням того, що постанова Апеляційного суду м. Києва від 29 серпня 2018 року не підлягає касаційному оскарженню, Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду вважає, що відкрите ухвалою Верхового Суду від 08 жовтня 2018 року касаційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись статтями 260, 353, 389, 400 ЦПК України, Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі № 753/23412/17 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду м. Києва від 29 серпня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Б. І. Гулько

В. С. Висоцька

Д. Д. Луспеник

Є. В. Синельников

М. Є. Червинська