01.02.2019 Суддя Бугера О. В..
Справа № 644/673/19
Провадження № 6/644/38/19
УХВАЛА

Іменем України

01 лютого 2019 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова у складі:

Головуючого судді Бугери О.В.,

За участю секретаря судового засідання Ступницького К.В.,

За участю старшого державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м.Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_1,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м.Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2019 року до суду подано відповідне подання. В обґрунтування подання зазначено, що на виконанні Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м.Харків ГТУЮ у Харківській області перебуває виконавче провадження №56407312 за яким боржником є ОСОБА_2, з примусового виконання виконавчого листа у справі №644/3749/17 від 12.12.2017 року Орджонікідзевського районного суду м.Харкова про стягнення з ОСОБА_2 (боржник за виконавчим провадженням) заборгованості в розмірі 157000,00 гривень на користь ОСОБА_3. Обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 необхідно для забезпечення виконання рішення суду, з огляду на необхідність участі боржника у виконавчому провадженні.

В судовому засіданні державний виконавець вимоги подання підтримала, просила його задовольнити, вважала, що є підстави для задоволення подання, оскільки боржник ухиляється від виконання судового рішення.

Суд, вислухавши доводи державного виконавця, дослідивши матеріали подання, матеріали виконавчого провадження, встановив наступне.

17.05.2018 року було відкрито виконавче провадження №56407312 із примусового виконання виконавчого листа №644/3749/17 від 12.12.2017 року, боржник копію постанови отримав особисто 04.12.2018 року.

Згідно даних, зазначених у поданні, за відповідями уповноважених органів, боржник не має зареєстрованих на праві власності автотранспортних засобів та нерухомого майна.

Також, органом ДВС було отримано інформацію з УПФУ, що боржник пенсію не отримує, інформацію з ДФС про те, що боржник отримує заробітну плату за цивільно-правовою угодою, укладеною з ОСОБА_4 (м. Житомір, пров.Тютюновий 6, кімн. 20) та інформацію з АТ УкрСиббанк про те, що на імя ОСОБА_2 відкрито рахунок.

Державним виконавцем 05.06.2018 року було винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все рухоме майно, 14.06.2018 була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, 17.10.2018 року було винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все нерухоме майно, 02.11.2018 року було винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти боржника і яка надіслана на виконання до АТ УкрСиббанк.

Також державним виконавцем 19.10.2018 року був зроблений вихід за адресою зареєстрованого місця проживання боржника АДРЕСА_1, за яким боржника виявлено не було. 17.10.2018 року державним виконавцем було зроблено виклик боржника, за яким останній також не зявився.

Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби №0184-25508/0/15-18 від 20.06.2018 року відомостей про перетинання ОСОБА_2 державного кордону не виявлено.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Пунктом 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

Відповідно до п.19 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до положень частини першої статті 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Необхідною передумовою обрання такого заходу забезпечення виконання рішення суду, як обмеження боржника у праві виїзду за межі України, є встановлення судом дійсних обставин ухилення боржника від виконання судового рішення. Такі обставини суд повинен установити, виходячи з відомостей зазначених у поданні, матеріалів виконавчого провадження та пояснень державного виконавця.

В силу ч.1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Відповідно наявність умислу та інші факти, як обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

З аналізу приписів ст.81 ЦПК України у системному зв'язку з п.19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що на державного виконавця покладено обов'язок надання доказів стосовно наявності навмисного чи іншого свідомого ухилення боржника від виконання обов'язків за рішенням суду, та доведення перед судом їх переконливості.

Державним виконавцем будь-яких доказів, що свідчать про навмисне чи інше свідоме ухилення боржника від виконання обов'язків, покладених на нього рішенням суду, до суду надано не було.

Як свідчать матеріали справи та дослідженого виконавчого провадження боржник отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження особисто 04.12.2018 року, при цьому, в своїх поясненнях державному виконавцю зазначив, що про існування рішення суду він дізнався виключно від державного виконавця, має намір оскаржувати прийняте заочне рішення суду на підставі якого видано виконавчий документ, окрім того, зазначав, що він працює, заробітна плата, яку він отримує та на яку накладено арешт є єдиним джерелом його доходу, він після розірвання шлюбу утримує неповнолітню доньку, яка залишилась проживати із ним, тобто, невиконання судового рішення було зумовлене не ухиленням боржника від його виконання, а об'єктивними причинами: не згодою із судовим рішенням, відсутністю майна у боржника та недостатності наявних коштів через незадовільний фінансовий стан.

Даних про оскарження судового рішення, про отримання закордонного паспорту та виїзди за кордон боржника, досліджені матеріали виконавчого провадження не містять.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 12, 81, 441 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м.Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, - відмовити.

Повний текст ухвали виготовлений 01.02.2019 року.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Харкова або безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: суддя О.В.Бугера