ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/3581/19 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин про стягнення аліментів
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.

суддів колегії: Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2019 року, ухвалене у складі судді Поліщук Т.В., по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, починаючи з дня подачі позову та до закінчення навчання.

Також просив стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову та до повноліття дитини.

В обґрунтування вимог зазначив, що з відповідачем по справі перебував у зареєстрованому шлюбі з 12.09.1997. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 02.11.2017 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Від шлюбу у сторін народилися двоє синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які мешкають з позивачем та знаходяться на його утриманні. Повнолітній син ОСОБА_4 є студентом 4-го курсу Харківської державної академії фізичної культури. Після розлучення відповідач залишила дітей на позивача та поїхала на заробітки до Польщі. При цьому жодним чином у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини та повнолітнього сина, який навчається, не надає, тому позивач звернувся з цим позовом до суду.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2019 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Харків, паспорт НОМЕР_1 , виданий Московським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області 20.10.2001 року, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Московським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області 07.07.2010 року, РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягування з 11.10.2018 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягування з 11.10.2018 і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 704 (сімсот чотири) гривень 80 копійок.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Савченко В.С. просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, а у разі якщо суд дійде висновку про доцільність стягнення аліментів на неповнолітню дитину стягнути на його утримання аліменти у сумі 1000 грн. на місяць, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнути з позивача на її користь сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги.

В обґрунтування скарги зазначено, що оскаржуване рішення ухвалено із порушенням норм матеріального та процесуального права за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Вказано, що позивачем не доведено, що старший повнолітній син потребує матеріальної допомоги, та не надав доказів розміру щомісячного утримання повнолітнього сина. Зауважила, що старший син працевлаштований та має самостійні джерела доходу.

Зазначила, що добровільно пересилала кошти на утримання дітей на банківську картку старшого сина, а тому відсутні підстави для стягнення аліментів за рішенням суду.

Представник ОСОБА_3 адвокат Бірючинський Е.О. надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив останню залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Обґрунтовуючи відзив, зазначив, що представником відповідача визнано, що відповідач не проживає разом з дітьми, а лише іноді надає грошову допомогу старшому синові.

Вказав, що вимога відповідача зменшити розмір аліментів на неповнолітню дитину суперечить її інтересами, оскільки становить менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Послався на те, що доходи повнолітнього сина є незначними та не можуть забезпечити потреби дитини, яка продовжує навчання.

Зауважив, що згідно наданих відповідачем документів, її місячний дохід становить 17000 грн.

Представником ОСОБА_1 адвокатом Савченко В.С. до суду було надано відповідь на відзив позивача, в якому вона зазначила, що відзив на апеляційну скаргу позивачем умисно було направлено не за адресою проживання відповідача, що свідчить про зловживання процесуальними правами.

Вказала, що позивачем до суду першої інстанції не було надано доказів на підтвердження щомісячних витрат на утримання неповнолітнього сина, а також не надано доказів на підтвердження наявності у позивача доходу на утримання дітей.

Зауважила, що повнолітній син на час ухвалення оскаржуваного рішення мав самостійний дохід, а також отримував фінансову допомогу від матері, надану у добровільному порядку.

Послалась на те, що з 05.07.2019 неповнолітній син учасників справи перебуває на території Республіки Польща.

Навела розрахунки доходу відповідача з урахуванням сум сплачених податків, які становлять в середньому 12000 грн на місяць. Зазначила, що відповідачем не надано доказів розміру його доходу та розміру витрат на дітей.

Представник ОСОБА_3 адвокат Бірючинський Е.О. надав суду заперечення на відповідь на відзив, де зазначив, що неповнолітній син учасників справи перебував на території Республіки Польща разом з позивачем з 05.07.2019 по 31.08.2019 з метою відвідати відповідача, оскільки остання не хоче приймати участі у вихованні дітей. Протягом липня серпня 2019 року позивач з сином подорожували з метою духовного збагачення.

Послався на те, що повнолітній син не був працевлаштований на час подання позовної заяви до суду.

Зазначив, що судові витрати відповідача належним чином не підтверджені.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Савченко В.С., за відсутності інших учасників судового засідання, належним чином повідомлених про розгляд справи, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності згідно положень ст. 372 ЦПК України перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно із п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає не в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 12.09.1997 зареєстрували шлюб. Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 02.11.2017 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Від шлюбу у сторін народилися двоє синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які мешкають з позивачем (а.с. 13, 14).

Згідно довідки №1602 від 24.09.2018, ОСОБА_4 є студентом 4-го курсу Харківської державної академії фізичної культури, факультету фізичного виховання та здоров`я людини, спеціалізація «Здоров`я людини» (а. с. 10, 11).

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, то суд стягує з нього на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягування від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Також суд стягнув з відповідача на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку щомісячно, починаючи стягування від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років.

При цьому суд взяв до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, а також інші обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України

Апеляційний суд погоджується з висновком районного суду щодо доцільності та розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

У статті 77 ЦПК України вказано про належність доказів:

1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У статті 78 ЦПК України зазначено про допустимість доказів:

1. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Про достатність доказів вказано у ст. 80 ЦПК України:

1. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

З огляду на законодавчо закріплений обов`язок батьків утримувати свою дитину, обґрунтованим є висновок суду про необхідність стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини.

Суд відхиляє посилання представника відповідача на те, що таке стягнення є недоцільним, оскільки відповідач добровільно надає матеріальну допомогу, оскільки стягнення аліментів за рішенням суду є правовою гарантією належного забезпечення права дитини на утримання обома батьками, контроль за виконанням якої покладено на державу, тоді як добровільна участь матері в утриманні дитини, як вбачається з матеріалів справи, носить епізодичних характер (а. с. 80-89, 106). Такі добровільні виплати при їх доведеності можуть бути враховані в межах виконавчого провадження.

Що стосується розміру та способу стягнення вказаних платежів суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Так, позивачем було обрано спосіб стягнення аліментів у частці від доходу матері.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання повинний доводитися сторонами відповідно до правил ст.ст. 12, 81 ЦПК України в контексті обов`язку батьків по утриманню дітей, поєднаного з презумпцією можливості батьків його забезпечувати, що витікає із свідомого рішення батьків народити дітей, яке нерозривно пов`язано з існуючою спроможністю батьків належним чином їх утримувати.

З наданої довідки про доходи відповідача (а. с. 73) та пояснень її представника (а. с. 153) вбачається що ОСОБА_1 після справляння обов`язкових податкових платежів отримала: у листопаді 2018 року 11887,84 грн, у грудні 2018 року 11635,24 грн, у січні 2019 року 9237,50 грн, у лютому 2019 року 12061,92 грн, у березні 2019 року 12061,92 грн, у квітні 2019 року 11672,28 грн.

Вказане свідчить, що відповідач отримує стабільний дохід, та його розмір є достатнім для сплати аліментів розмірі визначеному судом, а вимога про стягнення аліментів у розмірі 1000 грн є такою, що суперечить інтересам дитини, оскільки не забезпечує 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який на період з 01.01.2019 по 30.06.2019 був визначений у сумі 2027, 00 грн.

Таким чином, не підлягає задоволенню апеляційна скарга у частині вимог щодо скасування або зміни рішення суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Що стосується рішення районного суду про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, то колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не було всебічно досліджено обставини, що мають значення для справи.

Згідно зі ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Районним судом не було надано належну оцінку тому факту, що позивачем не було надано доказів на підтвердження того, що його повнолітній син, який продовжує навчання потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, та чи має він самостійні джерела доходу.

Позов було пред`явлено 09.10.2018.

До суду апеляційної інстанції стороною відповідача та свідком ОСОБА_4 було надано Форму ОК-7 Пенсійного фонду України та Довідку № 7 від 12.06.2019, видану ТОВ «РОВЛЕН», з яких вбачається, що ОСОБА_4 з 31.10.2018 працює на умовах неповного робочого дня на посаді продавця непродовольчих товарів у ТОВ «РОВЛЕН».

Допитаний у якості свідка в суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 , який є повнолітнім сином учасників справи, показав, що він не потребує матеріальної допомоги від матері у зв`язку із продовженням навчання, оскільки він самостійно себе утримує.

Таким чином, не перевіривши обставини щодо працевлаштування повнолітньої дитини, на утримання якої просять стягнути аліменти, суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин по справі.

З огляду на те, що при ухваленні рішення судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини по справі, що призвело до порушення норм матеріального права та невірно застосовано норми процесуального права, доводи скарги частково спростовують висновки суду, то на підставі п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України колегія суддів частково задовольняє апеляційну скаргу, скасовує рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, та відмовляє в цій частині у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2019 року скасувати в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 в цій частині.

В іншій частині рішення Московського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 10 вересня 2019 року.

Головуючий суддя В.Б. Яцина.

Судді колегії П.В. Кісь.

О.М. Хорошевський.