П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2019року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 755/13125/18

Номер провадження № 22-ц/824/544/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В.В., Шахової О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Іваницької О. В.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2018 року, постановлену під головуванням судді Катющенко В. П., у справі за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олени Володимирівни, третя особа на стороні позивача - ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про відновлення становища шляхом скасування державної реєстрації права власності,

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олени Володимирівни, третя особа на стороні позивача - ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Києва Стрельченко Олени Володимирівни, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, індексний номер 31120577 від 28 серпня 2016 року про проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_6 на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, стягнення з державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Києва Стрельченко Олени Володимирівни на користь ОСОБА_3 судовий збір за забезпечення позову та доказів у розмірі 704 грн. 80 коп. та за подання позову у розмірі - 704 грн. 80 коп.

Крім того, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 звернувся із заявою про забезпечення позову та просив заборонити державному реєстратору - приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Стрельченко О. В. та будь-яким іншим особам, у тому числі ОСОБА_6 відчужувати квартиру АДРЕСА_1, та вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи щодо даного об'єкта.

Ухвалою Дніпровського районного суду від 18 вересня 2018 року (а.с. 18) відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2018 року (а.с. 37) позовну заяву ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олени Володимирівни, третя особа на стороні позивача ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про відновлення становища шляхом скасування державної реєстрації права власності, визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2018 року про повернення позовної заяви, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 09 листопада 2018 року направив апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неповне з'ясування обставин справи, просив скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до Дніпровського районного суду міста Києва для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу мотивував, зокрема, тим, що ухвала Дніпровського районного суду міста Києва від 11 вересня 2018 року про залишення позовної заяви без руху була постановлена всупереч вимогам процесуального закону, через 8 днів з дня передачі справи судді. На виконання вимог вищевказаної ухвали 04 жовтня 2018 року було направлене клопотання, яке отримане судом 08 жовтня 2018 року. 08 листопада 2018 року була отримана копія ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2018 року.

На думку скаржника, у позовній заяві в редакції від 31 серпня 2018 року вимоги ухвали від 11 вересня 2018 року виконано в повному обсязі. Разом з тим, у вищезазначеній ухвалі у якості вимоги не вказано необхідності сплати судового збору за нову вимогу немайнового характеру.

Таким чином, вищевказаними діями суд порушив права скаржника на звернення до суду за захистом порушених прав та позбавив останнього доступу до справедливого суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 листопада 2018 року задоволено клопотання ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2018 року, поновлено процесуальний строк на апеляційне оскарження судового рішення, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою та надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 листопада 2018 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду в судове засідання з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В., ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому колегія суддів вважала за можливе на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України розглядати справу за відсутності нез'явившихся осіб.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи представника скаржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Визнаючи позовну заяву неподаною та повертаючи її позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва 11 вересня 2018 року позовну заяву залишено без руху, надано строк на усунення недоліків, позивач виконала вимоги вищевказаної ухвали, уточнила позовні вимоги, разом з тим, матеріали уточненої позовної заяви не містять підтверджуючих відомостей про сплату судового збору за другу позовну вимогу немайнового характеру згідно ставок, встановлених Законом України «Про судовий збір».

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану ухвалу не можна назвати законною та обґрунтованою, з огляду на таке.

Згідно частин першої та другої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Виходячи зі змісту ч.3 ст.185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 11 вересня 2018 року, позов ОСОБА_3 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Разом з тим, у вищезазначеній ухвалі судом не було вказано такої підстави для залишення позовної заяви без руху, як відсутність відомостей про сплату судового збору за другу вимогу немайнового характеру, неподання яких із уточненою позовною заявою вплинула на постановлення оскаржуваної ухвали про повернення позовної заяви.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку та, з порушенням норм процесуального права, постановив оскаржувану ухвалу, оскільки позивачем були усунуті недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі суду від 11 вересня 2018 року.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи, що постановлена судом ухвала не відповідає вимогам процесуального закону, апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2018 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367-368, 369, 371, 374, 379, 381-384, 389-390 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2018 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 07 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач: І.М.Вербова

Судді: В.В. Саліхов

О.В.Шахова