Житомирський апеляційний суд
Справа №279/3392/18 Головуючий у 1-й інст. Волкова Н. Я.
Категорія 53 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Трояновської Г.С.

Галацевич О.М.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу №279/3392/18

за позовом ОСОБА_2 до Берестовецької сільської ради Коростенського району Житомирської області про встановлення факту трудових відносин, стягнення компенсації за невикористану відпустку, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 листопада 2018 року, ухвалене під головуванням судді Волкової Н.Я. в м.Коростень,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом про встановлення факту трудових відносин, стягнення компенсації за невикористану відпустку в розмірі 1989грн.79коп., середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 5245грн.81коп., моральної шкоди в розмірі 4000 грн. В обґрунтування позову зазначила, що 01.12.2017 року влаштувалась на роботу на посаду секретаря Берестовецької сільської ради Коростенського району Житомирської області за цивільно-правовим договором, 02.01.2018 року укладено ще один договір строком до 30 квітня 2018 року. З огляду на характер та режим роботи фактично вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем. При звільненні відповідач не виплатив їй компенсацію за невикористану відпустку тривалістю 11 днів в розмірі1989грн.79 грн. На день звільнення, тобто на 30 квітня 2018 року, відповідач не здійснив з нею остаточний розрахунок, який було проведено лише 29.05.2018 року. Внаслідок порушення трудових прав позивачка зазнала моральної шкоди.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 листопада 2018 року позов задоволено частково. Встановлено факт перебування у трудових відносинах, стягнуто з відповідача на користь позивачки середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. В решті вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити рішення в частині відмови у позові і ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення компенсації за невикористану відпустку в розмірі 1989грн.79коп та моральної шкоди в розмірі 4000грн. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено факт перебування ОСОБА_2 у трудових відносинах з Берестовецькою сільською радою Коростенського району Житомирської області з 01.12.2017 року по 30.04.2018 року. Рішення в цій частині не оскаржується і набрало законної сили.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. З урахуванням положень ст.47 України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_2 має право на 11 днів відпустки пропорційно відпрацьованому часу. Отже, ОСОБА_2 має право на компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 1989грн.79коп.

Висновок суду про безпідставність даної вимоги суперечить нормам матеріального права. Рішення в частині відмови у стягненні компенсації за відпустку належить скасувати і ухвалити цій частині нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівника провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Допустивши порушення трудових прав позивачки, відповідач завдав їй моральної шкоди, яка полягала у тому, що під час дії цивільно-правової угоди вона була позбавлена прав та гарантій, передбачених Кодексом законів про працю України, мала вживати додаткових зусиль для організації свого життя. З урахуванням засад виваженості, розумності та справедливості апеляційний суд визначає грошовий еквівалент моральної шкоди в розмірі 1000 грн.

За таких обставин рішення в оскаржуваній частині належить скасувати і ухвалити нове рішення про часткове задоволення зазначених вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 - 391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково. Скасувати рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 листопада 2018 року в частині відмови у позові про стягнення компенсації за невикористану відпустку і про відшкодування моральної шкоди, ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з Берестовецької сільської ради Коростенського району Житомирської області на користь ОСОБА_2 компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 1989грн.79коп. та 1000грн. на відшкодуваання моральної шкоди.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з Берестовецької сільської ради Коростенського району Житомирської області на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1057грн.20коп.

Постанованабирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча: Судді: