Справа № 603/13/19
Провадження №2/603/130/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2019 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Галіяна І. М.

секретаря судового засідання Бішко І.М.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Коропецька селищна рада

предмет позову: визнання права власності на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст вимог та заперечень учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовом до Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області, в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме на:

- земельну ділянку площею 0,13 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №674042;

- земельну ділянку площею 1,19 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №674042;

- земельну ділянку площею 0,12 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №674041;

- земельну ділянку площею 1,19 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №674041.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 11.06.2005 року помер його батько ОСОБА_2. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з:

- земельної ділянки площею 0,12 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №674041;

- земельної ділянки площею 1,19 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №674041.

Вказану спадщину прийняла дружина спадкодавця ОСОБА_3, оскільки проживала на час відкриття спадщини з спадкодавцем.

04.09.2015 року померла його мати ОСОБА_3. Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з:

- земельної ділянки площею 0,13 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №674042;

- земельної ділянки площею 1,19 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №674042;

- земельної ділянки площею 0,12 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №674041;

- земельної ділянки площею 1,19 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №674041.

ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилося, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки.

Окрім цього в позовній заяві позивач просить встановити факт родинних відносин, а саме того, що він є сином ОСОБА_3, яка померла 04.09.2015 року.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді Монастириського районного суду Тернопільської області Галіяна І.М. від 09.01.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

ІІІ. Позиції сторін.

Позивач вважає, що саме він повинен успадковувати за померлим спадкодавцем, оскільки є спадкоємцем за законом першої черги, спадщину належним чином прийняв, оскільки проживав на час відкриття спадщини із спадкодавцем.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, в позовній заяві просить розгляд справи проводити в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач - представник Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області в судове засідання не зявився, суду подав відзив на позовну заяву про визнання права власності в якій просить розгляд справи проводити у відсутності їхнього представника, позовні вимоги визнають повністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що 11.06.2005 року у віці 80 років в м.Київ помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БК №018021 виданого Відділом реєстрації смерті у м.Києві 23.07.2005 року, актовий запис №13543.

Ще за життя померлому належали:

-земельна ділянка площею 0,12 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №674041, що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №211/111-18 від 28.03.2018 року, виданого Відділом у Монастириському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області;

-земельної ділянки площею 1,19 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №674041, що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №211/111-18 від 28.03.2018 року, виданого Відділом у Монастириському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області.

Як вбачається з матеріалів справи вказане майно ОСОБА_2 успадкувала його дружина, як спадкоємець першої черги ОСОБА_3, оскільки проживала на час смерті з померлим, що підтверджується довідкою наданою Коропецькою селищною радою за №144/10-07 від 30.10.2017 року.

Шлюбні відносини між спадкодавцем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя за №3 сформованого 05.01.2018 року.

04.09.2015 року у віці 88 років в с.Нові Петрівці Вишгородського району Київської області померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК №348410 виданого Виконавчим комітетом Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис №86.

Ще за життя померлій належали:

- земельна ділянка площею 0,13 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №674042, що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №211/111-18 від 28.03.2018 року, виданого Відділом у Монастириському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області;

- земельна ділянка площею 1,19 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №674042, що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №211/111-18 від 28.03.2018 року, виданого Відділом у Монастириському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області;

- земельна ділянка площею 0,12 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №674041, яка належала ОСОБА_2 і яку фактично успадкувала ОСОБА_3;

- земельна ділянка площею 1,19 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №674041, яка належала ОСОБА_2 і яку фактично успадкувала ОСОБА_3

Вказану спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв її син ОСОБА_1.

Факт проживання ОСОБА_1 з спадкодавцем ОСОБА_3 підтверджується поясненнями викладеними в заявах ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили, що позивач до дня смерті своєї матері ОСОБА_3 протягом останніх років до дня її смерті проживав із нею, доглядав за нею, допомагав по господарству.

Разом з тим, з позовної заяви та доданих до матеріалів справи документів убачається, що у свідоцтві про народження позивача ОСОБА_1 його мати зазначена як ОСОБА_6, а у свідоцтві про смерть серії І-ОК №348410 як ОСОБА_3 та в Державному акті на право приватної власності на землю серії Р1 №674042 як ОСОБА_3.

Факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (ОСОБА_3) ОСОБА_7 підтверджується:

-Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя за №3 сформованого 05.01.2018 року, згідно якого ОСОБА_3 (дів.Савко) ОСОБА_7 та ОСОБА_2 є подружжям;

-Свідоцтвом про народження серії І-ИД №029310 виданого повторно Відділом реєстрації актів громадянського стану Монастириського району Тернопільської області згідно якого ОСОБА_2 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_1;

-заявами сусідів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які містяться в матеріалах справи, згідно яких останні підтвердили, що ОСОБА_3 є матірю ОСОБА_1.

Аналізуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3, яка померла 04.09.2015 року.

Окрім зазначеного судом встановлено, що оригінали правовстановлюючих документів на право власності на земельні ділянки втрачено, про що свідчить повідомлення в засобах масової інформації, а саме в газеті «Вісті Придністровя» №4 (7236) від 26.01.2018 року.

В звязку з втратою вищевказаних оригіналів правовстановлюючих документів на земельні ділянки, нотаріусом Монастириської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області було відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальних дій у відповідності до ч. 3 ст. 47 Закону України «Про нотаріат», що підтверджується письмовою відмовою нотаріуса за №688/01-16 від 30.10.2018 року.

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Беручи до уваги вищевказане суд дійшов висновку, що ОСОБА_3, згідно ст. 1261 ЦК України має право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_2 який помер 11.06.2005 року, як дружина спадкодавця та спадкоємець за законом першої черги.

Також судом встановлено, що спадкоємець ОСОБА_3 померла 04.09.2015 року не встигши оформити в нотаріальній конторі спадкові права на вказане майно.

Проте, в ч. 2 ст. 1220 ЦК України зазначено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

В звязку з наведеним та у відповідності до розяснень Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року щодо питання визначення належності майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 як спадкоємець за законом першої черги і як особа, яка проживала на час відкриття спадщини з спадкодавцем.

Щодо спадкових прав позивача ОСОБА_1 на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що при зверненні позивача до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3, йому було відмовлено в звязку з тим, що існують розбіжності в актових записах, а саме у свідоцтві про народженняі позивача його мати записана як ОСОБА_6, а у свідоцтві про смерть як ОСОБА_3 в звязку з чим ОСОБА_1К заявлено вимогу про встановлення родинних відносин між ним та ОСОБА_3, а саме, що ОСОБА_3 є його мамою.

Визначаючись із заявленою вимогою про встановлення юридичного факту, а саме встановлення родинних відносин суд враховує наступне.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

В даному випадку встановлення факту родинних відносин необхідно позивачу для звернення до нотаріальної контори, оскільки він претендує на спадкове майно після смерті своєї матері ОСОБА_3

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до розяснень, викладених в інформаційному листі Верховного Суду України від 19.06.2013 року щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в графі «Встановлення факту родинних відносин між фізичними особами» факт родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК в старій редакції) встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв'язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, факт, що просить встановити заявник має юридичне значення.

Судом виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту повязане з вирішенням спору про право.

Факт родинних відносин спадкоємця з спадкодавцем на час відкриття спадщини доведено матеріалами справи та поясненнями викладеними в заявах сусідів ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що позивач ОСОБА_1 є сином спадкодавця ОСОБА_3, то заявлені вимоги про встановлення родинних відносин в даній частині підлягають задоволенню.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів Державних актів на право власності на земельні ділянки, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, так як згідно ч. 3 ст. 47 Закону України «Про нотаріат» нотаріусом не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства, що підтверджується відмовою нотаріуса Монастириської Державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у тернопільській області за №688/01-16 від 30.10.2018 року.

Як слідує з матеріалів справи оригінал Державного акту був втрачений.

З 01.01.2013 року, на виконання законів України «Про Державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» правовстановлюючим документом, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно є не державний акт на право власності на земельну ділянку, а свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме, Державні акти на право власності на земельну ділянку з 01.01.2013 року не видаються, а право власності посвідчується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації.

Окрім цього, на даний час виготовити (отримати) правовстановлюючі документи на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як фізичної особи, припинена у момент його смерті, а отримати дублікат державного акта на право власності на земельну ділянку міг лише її власник.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.

При цьому в положенні п. 3.1 ОСОБА_8 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, розяснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Отже судом встановлено, що відсутність оригіналів правовстановлюючих документів стали причиною неможливості оформлення спадкових документів на земельну ділянку згідно закону після смерті ОСОБА_3 в нотаріальній конторі.

На підставі вищевикладеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд дійшов висновку про необхідність захистити права позивача, як спадкоємця, шляхом визнання права власності останнього на земельні ділянки.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст. 392, 1216, 1218, 1220, 1222, 1223, 1225, 1261, 1268, 1269 ЦК України, 81 ЗК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області, про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту родинних відносин задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (ОСОБА_3) ОСОБА_7, яка померла 04.09.2015 року, а саме, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 (ОСОБА_3) ОСОБА_7.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно а саме, на:

- земельну ділянку площею 0,13 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №674042;

- земельну ділянку площею 1,19 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №674042;

- земельну ділянку площею 0,12 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №674041, яка належала ОСОБА_2 і яку фактично успадкувала ОСОБА_3;

- земельну ділянку площею 1,19 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №674041, яка належала ОСОБА_2 і яку фактично успадкувала ОСОБА_3, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла 04 вересня 2015 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі ухвалення рішення за відсутності учасників справи протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення чи ухвалення рішення за відсутності учасників справи або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (паспорт серії СС №417780 ІПН НОМЕР_1), проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач: Коропецька селищна рада, (), юридична адреса місцезнаходження: вул.М.Каганця №10 смт.Коропець Монастириський район Тернопільська область.

Повний текст судового рішення складено 06.02.2019 року.

Суддя ОСОБА_9