Постанова

Іменем України

04 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 756/11469/15-ц

провадження № 61-23839св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто»,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» на рішення Апеляційного суду м. Києва від 21 лютого 2017 року, ухвалене колегією у складі суддів: Мазурик О. Ф., Махлай Л. Д., Кравець В. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» (далі - ТОВ «Авто Просто») звернулося до суду із позовом до

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Позовна заява мотивована тим, що 12 травня 2011 року між

ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_1 укладено угоду № 379994

(далі - Угода) та підписано додатки № 1 та № 2 до неї, які є її невід`ємними частинами. Угода укладена в рамках створеної позивачем в Україні системи надання послуг з придбання автомобілів «АвтоТак».

30 серпня 2012 року на виконання умов даної угоди ОСОБА_1 отримала та зареєструвала за собою право власності на автомобіль марки «KIA VENGA», 2012 року випуску кузов № НОМЕР_1 номерний знак НОМЕР_2 .

Статтею 5 угоди передбачено обов`язок ОСОБА_1 виконувати зобов`язання, передбачені угодою, в порядку та строки, визначені угодою, включаючи, але не обмежуючись: сплатити плату за послуги, пов`язані зі вступом до системи при укладанні угоди; сплатити плату за послуги, пов`язані з видачею автомобіля за системою при наданні такого права; щомісячно сплачувати повні внески; сплачувати внески зі страхування автомобіля після отримання автомобіля; отримати автомобіль за умови виконання зобов`язань, встановлених угодою; підписати відповідний двосторонній акт, що свідчить про виконання зобов`язань за угодою; за вимогою ТОВ «Авто Просто» надавати копії квитанцій про оплату внесків за угодою.

ОСОБА_1 зобов`язалася оплатити 100% ціни автомобіля та вартість наданих їй послуг шляхом сплати 120 (ста двадцяти) щомісячних повних внесків (додаток № 1 до угоди).

Із квітня 2014 року ОСОБА_1 припинила оплату щомісячних внесків, передбачених умовами угоди.

Згідно з пунктом 14.11 додатку № 2 до угоди від 29 листопада 2011 року № 379994 у випадку прострочення виконання учасником, який отримав автомобіль, зобов`язань зі сплати щомісячних внесків, ТОВ «Авто Просто» має право вимагати сплати учасником штрафу в розмірі 5 процентіввід суми кожного простроченого щомісячного повного внеску.

Відповідно до пункту 14.12 додатку № 2 до угоди від 29 листопада 2011 року № 379994 у випадку прострочення виконання учасником, який отримав автомобіль, зобов`язань зі сплати щомісячних внесків, ТОВ «Авто Просто» має право вимагати сплати неустойки у вигляді пені в розмірі 0,5 процентіввід суми простроченого повного внеску за кожен день прострочення, починаючи з 01 числа місяця, який настає через один календарний місяць від місяця, в якому виникло прострочення зобов`язання. Вказана неустойка нараховується на прострочений (-ні) повний (-ні) внесок (-ки) до моменту повної оплати учасником простроченого (-их) повного (-них) внеску (-ів).

У зв`язку із неналежним виконання зобов`язань за угодою загальна сума заборгованості ОСОБА_1 становить 292 684,03 грн, яка складається із: заборгованості зі сплати чистих внесків у сумі 141 753,48 грн; заборгованості за внескам в оплату послуг у сумі 85 140 грн; заборгованості зі сплати штрафу та пені за прострочення виконання зобов`язань

у сумі 65 790,55 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 31 березня

2016 року позов ТОВ «Авто Просто» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь

ТОВ «Авто Просто» заборгованість за угодою від 29 листопада 2011 року № 379994 у сумі 292 684,03 грн, що складається із заборгованості за угодою зі сплати чистих внесків та внесків в оплату послуг у сумі 226 893,48 грн, заборгованості зі сплати штрафу та пені за прострочення виконання зобов`язань у сумі 65 790,55 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Задовольняючи позов у повному обсязі, суд першої інстанції виходив із того, що у зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 умов укладеної угоди утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 12 січня 2017 року заява представника ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду

від 31 березня 2016 року залишена без задоволення.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року скасовано в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 .

В іншій частині заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва

від 31 березня 2016 року залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині вирішення позовних вимог пред`явлених до поручителя, апеляційний суд виходив із недоведеності позивачем того, що зміна розміру зобов`язання відбулася за згодою поручителя ОСОБА_2 .

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що в силу

статті 559 ЦК України, порука ОСОБА_2 є припиненою, а позивач не вправі вимагати солідарного стягнення боргу з поручителя.

Короткий зміст вимог касаційної скарг

У березні 2017 року представник ТОВ «Авто Просто» Римар А. В. подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Апеляційного суду

м. Києва від 21 лютого 2017 року та залишити в силі заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи № 756/11469/15-ц з Оболонського районного суду м. Києва.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»

(далі - ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

05 червня 2019 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 756/11469/15-ц передано судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду від 31 липня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована неправильним застосуванням апеляційним судом положень статті 554 та частини першої статті 559 ЦК України, оскільки пунктом 2.4 договору поруки передбачено, що заборгованість вказана в може бути змінена в порядку, передбаченому статтями 2, 9 додатку № 2 до угоди. Вказане свідчить про обізнаність поручителя з можливістю зміни розміру основного зобов`язання та надання згоди поручителя на таке збільшення.

Висновок апеляційного суду про те, що порука ОСОБА_2 припинена позивач вважав помилковим.

Касаційна скарга містить доводи про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення апеляційного суду виключно в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_2 , у зв`язку із чим згідно статті 400 ЦПК України в іншій частині справа Верховним Судом не переглядається.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на касаційну скаргу

У поданому в липні 2017 року запереченні на касаційну скаргу

представник ОСОБА_2 - адвокат Романцова Т. В. посилалася на те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки мотиви та підстави, зазначені у ній, є необґрунтованими, а оскаржене рішення апеляційного суду ухвалене відповідно до вимог чинного законодавства. Зазначила, що апеляційним судом до спірних правовідносин правильно застосовано норми матеріального права, при розгляді справи не було допущено порушення норм процесуального права.

Також просила врахувати, що ОСОБА_1 припинила виконувати основне зобов`язання у квітні 2014 року, а позивач звернувся до суду із позовом лише 01 вересня 2015 року, пропустивши визначений частиною четвертою статті 554 ЦК України строк для пред`явлення вимоги до поручителя, внаслідок чого порука ОСОБА_2 припинилась.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 29 листопада 2011 року між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_1 укладено угоду № 379994 та підписано додатки № 1 та № 2 до неї, які є невід`ємною частиною до угоди.

Угода укладена в рамках створеної позивачем системи надання послуг з придбання автомобіля «АвтоТак».

На виконання умов угоди за результатами асигнаційного акту від 27 лютого 2012 року ОСОБА_1 отримала та зареєструвала на своє ім`я

30 серпня 2012 року автомобіль марки «KIA VENGA», 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 .

Статтею 5 угоди передбачено обов`язок ОСОБА_1 виконувати зобов`язання, передбачені угодою, в порядку та строки, визначені угодою. Згідно умов угоди ОСОБА_1 зобов`язалася оплатити стовідсоткову вартість автомобіля та вартість наданих їй послуг шляхом сплати 120 щомісячних повних внесків.

У забезпечення виконання зобов`язань за угодою № 379994 між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_2 22 серпня 2012 року укладено договір поруки. Строк дії даного договору сторонами визначено до 30 листопада

2024 року.

Із пункту 2.4 договору поруки суди встановили, що поручитель і кредитор погоджуються, що розмір забезпечених порукою вимог кредитора до боржника дорівнює сумі всіх повних внесків та інших, передбачених угодою платежів, що підлягають сплаті боржником. На момент підписання договору поруки розмір забезпечених порукою вимог складає 115 800 грн. Вказана заборгованість може бути змінена в порядку, передбаченому у статтях 2, 9 додатку № 2 до угоди.

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 213 ЦПК України (в редакції чинній на момент ухвалення оскаржуваних рішень) рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим майновим заходом впливу, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель

(частини перша та друга статті 553 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Тобто закон пов`язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов`язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких інших умов основного договору.

Отже, правове значення має, чи відбулося збільшення обсягу відповідальності поручителя під час виконання боржником основного зобов`язання.

Суди встановили, що при виконанні ОСОБА_1 . угоди, у зв`язку зі зміною виробником поточної ціни автомобіля на час сплати відповідного платежу, розмір внесків збільшувався.

Згідно з додатком № 2 до угоди № 379994, який є невід`ємною її частиною поточна ціна автомобіля це ціна автомобіля, яка встановлюється виробником та/або імпортером та/або дистриб`ютором в останній робочий день кожного місяця та є основою для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених угодою.

Відповідно до пункту 2.1 додатку № 2 поточна ціна автомобіля є критерієм для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених угодою, протягом всього строку існування групи, та повідомляється «Авто Просто» виробником та/або імпортером та/або дистриб`ютором.

Згідно з пунктом 3.2 додатку № 2 розмір авансових внесків розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на момент оплати.

Пунктом 2.5 договору поруки сторони погодили, що протягом дії договору у випадках зміни умов угоди, якщо можливість цих змін прямо передбачена угодою, у випадках зміни розміру зобов`язань, забезпечених порукою та/або зміни строків виконання зобов`язань, якщо такі зміни здійснюються на підставах, передбачених основним зобов`язанням, відповідні зміни вносяться лише до угоди, і не потребують внесення змін до цього договору. На внесення передбачених цим пунктом змін співпоручителі надають згоду під час підписання цього договору.

Зазначена умова договору поруки є результатом досягнення домовленості між сторонами, які є вільними у визначенні змісту зобов`язань за договором та будь-яких інших умов своїх взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Вказаний договір в цій частині не визнавався недійсним у встановленому законом порядку.

Зміни поточної вартості автомобіля передбачені умовами угоди і обумовлені зміною вартості автомобіля протягом дії угоди, а тому вони не призвели до зміни обсягу відповідальності поручителя і припинення поруки, оскільки поручитель, підписавши договір поруки, на такі зміни надав свою згоду.

Такий правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

від 12 грудня 2018 року у справі № 591/3876/16-ц (провадження

№ 61-1160свп17).

30 серпня 2012 року ОСОБА_1 звернулась до ТОВ «Авто Просто» із заявою про надання їй автомобіля іншої марки ніж той, що вказаний в додатку № 1 до угоди, а саме замість автомобіля KIA RIO просила надати автомобіль KIA VENGA, номер кузову НОМЕР_1 . Інших змін до угоди, зокрема і щодо зміни вартості внесків у зв`язку із заміною автомобіля, сторони не вносили.

Cудами встановлено, що 19 січня 2012 року на ім`я ОСОБА_1 зареєстровано транспортний засіб KIA VENGA , номер кузову НОМЕР_1 .

Статтею 5 угоди передбачено, що учасник зобов`язується виконувати зобов`язання, передбачені угодою, в порядку та строки, визначені угодою, включаючи, але не обмежуючись: сплатити вступний внесок при укладанні угоди; сплатити плату за право на отримання автомобіля при наданні такого права; щомісячно сплачувати повні внески; сплачувати внески зі страхування автомобіля після отримання автомобіля; отримати автомобіль за умови виконання зобов`язань, встановлених угодою; підписати відповідний двосторонній акт, що свідчить про виконання зобов`язань за угодою; за вимогою ТОВ «Авто Просто» надавати копії квитанцій про оплату внесків за угодою.

Система придбання автомобіля «АвтоТак», що передбачена укладеною угодою, полягає у створенні групи покупців, які бажають придбати товар високої якості, зокрема, автомобіль, та які стають учасниками такої системи.

Відповідач надає учасникам послуги, що направлені на придбання автомобіля на основі системи «АвтоТак», які полягають у формуванні груп учасників, організацій і проведенні у групах асигнаційних актів, та інших послуг, передбачених угодою.

Додатком № 1 передбачено, що розмір вступного внеску становить

3% + ПДВ - 3 772,80 грн, щомісячний цілий чистий внесок - 0,8333%, щомісячний внесок в оплату послуг - 0,5% + ПДВ, щомісячний внесок в оплату страхового платежу - 0,065%, плата за право на отримання автомобіля - 3% + ПДВ.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, ТОВ «Авто Просто» посилалося на те, що ОСОБА_1 неналежним чином виконує умови укладеної угоди, в результаті чого утворилася заборгованість, яку позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Умовами укладеної між сторонами угоди передбачений обов`язок позивача про повну сплату ціни автомобіля та послуг відповідача шляхом оплати 120 внесків в порядку та розмірі, передбаченому умовами угоди та додатків до неї.

ОСОБА_2 погодився з умовами угоди та договору поруки, підписавши його. Дійсність правочинів не оспорював.

Відповідно до статті 60 ЦПК України в редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи судами кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд першої інстанції, встановивши, що ОСОБА_1 належним чином не виконує зобов`язання за вказаною угодою, внаслідок чого утворилась заборгованість, та відповідач ОСОБА_2 є солідарним боржником за зобов`язаннями ОСОБА_1 , дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати припиненою поруку на підставі частини першої статті 559 ЦК України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що порука ОСОБА_2 припинилася, оскільки позивачем збільшено поточну ціну автомобіля в порушення умов угоди без згоди поручителя, що всупереч положенням частини першої статті 559 ЦК України збільшує обсяг відповідальності поручителя.

Дійшовши вказаного висновку, апеляційний суд не врахував, що зміни поточної вартості автомобіля передбачені умовами угоди і обумовлені зміною вартості автомобіля протягом дії угоди, а тому вони не призвели до зміни обсягу відповідальності ОСОБА_2 і припинення поруки, оскільки поручитель, підписавши договір поруки, на такі зміни надав свою згоду.

За таких обставин апеляційний суд дійшов помилкового висновку про припинення поруки ОСОБА_2 на підставі частини першої статті 559

ЦК України.

Крім того, звертаючись із апеляційною скаргою ОСОБА_2 вказував на відсутність у матеріалах справи доказів того, що вартість отриманого ОСОБА_1 автомобіля у серпні 2017 року складала 330 000 грн. Також ОСОБА_2 зазначав про здійснення позивачем розрахунку пені із застосуванням помилкового періоду та сум платежів з яких розраховано пені, вважав, що цей розрахунок містить математичні помилки.

Апеляційний суд не встановив обставини у справі від яких залежить правильне вирішення спору у повному обсязі, неправильно застосував норми матеріального права та обмежившись помилковим посиланням на припинення поруки ОСОБА_2 у зв`язку зі збільшення відповідальності останнього, не надав оцінки доводам апеляційної скарги ОСОБА_2 в частині недоведення розміру заборгованості та не дослідив докази, які подані позивачем на обґрунтування заявленого до стягнення розміру заборгованості.

За змістом статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина третя статті 400 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, коли суд не дослідив зібрані у справі докази.

З урахуванням викладеного касаційний суд дійшов висновку, що рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції відповідно до частини третьої

статті 411 ЦПК України.

Під час нового розгляду справи суду апеляційної інстанції належить врахувати викладене, дати належну оцінку доказам, поданим сторонами в межах позовних вимог, надати відповідну правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити судове рішення відповідно до встановлених обставин і вимог закону.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416, 418 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 21 лютого 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Є. В. Синельников О. М. Осіян Н. Ю. Сакара С. Ф. Хопта В. В. Шипович