Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Ліщинська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк" про визнання кредитного договору недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідач уклали кредитний договір № б/н від 16.12.2010 р., за умовами якого, банк надав відповідачу кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач неналежно виконує свої зобов'язання за договором, та допустила виникнення заборгованості, яка станом на 22.08.2018р. становить 38 215 грн. 39 коп., що позивач і просить стягнути з відповідача в судовому порядку, а також відшкодувати судові витрати по справі.

Відповідач ОСОБА_1 подала суду зустрічний позов про визнання недійсним кредитного договору б/н від 16.12.2010 року, вказавши, що згідно частині 4 пункту 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч.1 ст.6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» слід обов'язково зазначати: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача, пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством. АТ КБ «ПриватБанк» протиправно залишив за собою право зміни в односторонньому порядку кредитного ліміту, умов договору, списання коштів з карток клієнта, продовження терміну дії договору. Тобто, банк взяв право змінити на власний розсуд всі істотні умови договору. У повідомлені АТ КБ «ПриватБанк» від 04.03.2018 року вказано номер договору та сума заборгованості 4 580 грн. В позовній заяві АТ КБ «ПриватБанк» від 28.08.2018 року зазначено, що було укладено договір без номеру, сума боргу становить 38 215 грн. 39 коп. АТ КБ «ПриватБанк» вважає, що умови, розміщені на сайті і заявка, на отримання картки і є договір, однак умови надання споживчого кредиту фізичним особам не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі умови не містять підпису позичальника. З розрахунків, наданих АТ КБ «ПриватБанк» неможливо зрозуміти скільки клієнт отримав і скільки він сплатив, а тому позивач за зустрічним позовом просить суд визнати недійсним кредитний договір б/н від 16.12.2010 року, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 Крім того, відповідач за первісним позов подала заяву про застосування строків позовної давності до первісних позовних вимог банку.

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не направив свого представника, подали суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. Також, представник позивача за первісним позовом подав відзив на зустрічний позов, просив відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог, зазначивши, що сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Банком надано до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувалася грошима, отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримала кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів вбачається, що відповідач частково сплачувала заборгованість за договором. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача - баланс станом на дату укладення договору, всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми боргу на балансі рахунку після проведеної операції). Правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов'язання відповідача не виконані та кредитором не прийняті. Враховуючи, що законодавством не встановлений обов'язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту ознайомлення відповідача з умовами кредитування є положення ч.2 ст.638, ч.2 ст.642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією (отримання кредиту боржником та сплата ним періодичних платежів). Таким чином, кредитний договір укладений відповідно до норм чинного законодавства та є чинним. Позивач просить суд застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності та відмовити відповідачу в задоволенні позову в повному обсязі, однак банк заперечує задоволення даного клопотання, оскільки відповідно до виписки по рахунку, вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконувала свої зобов'язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знала про умови кредитування та визнавала свої зобов'язання за договором. Тому посилання відповідача про те, що вона не була ознайомлена з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник первісний позов не визнали, просили задовольнити зустрічні позовні вимоги, а також, застосувати строки позовної давності до позовних вимог позивача про стягнення заборгованості по кредиту та відсотках по сплаті кредиту.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріалами справи, суд приходить до висновку, що первісний позов та зустрічний позов не підлягають до задоволення.

В судовому засіданні було встановлено, що 16.12.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір № б/н відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 15000 грн. 00 коп., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських-послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору.

Заявою відповідача ОСОБА_1 підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в ПАТ КБ "Приватбанк", які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.

Пунктом 1.1.3.2.4 Договору для ПАТ КБ "Приватбанк" передбачена можливість зміни тарифів та інших невід'ємних частин Договору. При цьому у сторін Договору виникають обов'язки:

- у кредитора: інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Договору;

- у позичальника: отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках (п. 1.1.2.1.5 Договору).

На підставі п. 1.1.5.2 Договору, неотримання або несвоєчасне отримання Клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє клієнта від виконання його зобов'язань за даним Договором.

Згідно п. 2.1.1.12.2 Договору в разі непогашення клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Договору.

У разі виникнення прострочених зобов'язань за кредитом згідно п. 2.1.1.12.2.1. Договору клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування.

При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п. 2.1.1.12.6.1. Договору на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.

Відповідно до п.п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6. Договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором.

Зі змісту позовної заяви та наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач не виконала умови договору щодо своєчасної сплати коштів на погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом внаслідок чого станом на 20.08.2018 року за відповідачем рахується прострочена заборгованість в розмірі 38 215 грн. 39 коп., яка складається з наступного: 24 354,78 грн. - нараховано відсотків за користуванням кредитом; 13 909,40 грн. - нараховано пені; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина)., та 1759,97 грн. - штраф (процентна складова).

Відмовляючи в задоволенні первісного позову суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.2 ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 , 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

В клопотання про застосування строку позовної давності, представник відповідача ОСОБА_1 вказав, що відповідач за первісним позовом не отримувала на свій картковий рахунок коштів від позивача з жовтня 2014 року, що підтверджено банківською випискою по рахунку, наданою позивачем за первісним позовом. ОСОБА_1 мала завжди поганий зір, який погіршувався та з 24.06.2011 року її визнано інвалідом 1-групи по зору, в зв'язку з чим відповідач не сплачувала кошти за кредитним договором, не могла контролювати зміни в кредитному договорі. З 2011 року банк самостійно знімав кошти з пенсійної карти відповідача, що вказує на недобросовісність банку.

Так, згідно наданої банком розширеної виписки по рахунку ОСОБА_1, вбачається, що в останнє вона здійснювала операцію по картковому рахунку 18.10.2014 року (знімала кошти в банкоматі), та до 25.11.2014 року ОСОБА_1 мала погасити боргові зобов'язання, бо з 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що передбачено п. 2.1.1.12.6 Договору.

З роздруківки по банківському рахунку вбачається, що з 18.10.2014 року всі інші операції - це автоматичне погашення простроченої заборгованості з пенсійної картки ОСОБА_1, які здійснювалися банком та, які в силу зорової вади ОСОБА_1, без сторонньої допомоги, вона не могла прослідковувати і контролювати.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України викладеній в постанові від 19.03.2014 року (справа №6-14 цс 14), відповідно до правил користування карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту. Перебіг позовної давності ст. 257 ЦК України щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Враховуючи вищезазначене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог за первісним позовом в зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Щодо зустрічних позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У частині 4 пункту 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»та ч.1 ст.6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлено: «У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством.

В п.14. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" вказано, що при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, ЦК (статті 215,1048-1052,1054-1055), статті 18-19 Закону України "Про захист прав споживачів".

Суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог. Позивач за зустрічним позовом не ставить вимоги про визнання недійсними деяких умов оскаржуваного кредитного договору. Відсутність в договорі детального розпису загальної вартості кредиту для споживача та наявність умов, які позичальник вважає несправедливими, не може слугувати підставою для визнання кредитного договору недійсним. При цьому, суд враховує, що ОСОБА_1 тривалий час отримувала кошти, виконувала умови договору, щодо повернення кредитних коштів, процентів, штрафних санкцій, та маючи вади зору, мала можливість отримати консультацію, перепровірити суму платежів, боргу.

Відповідно до ст.217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

За ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, суд вважає, що вимоги про визнання недійсним кредитного договору в цілому, суд вважає необґрунтованими з наведених вище в рішенні підстав.

Керуючись ст.ст.217,257,258,261,526,610,638, 1054 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», ст.ст.12,81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

В задоволені первісного позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк" про визнання кредитного договору недійсним - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

СуддяО. Я. Ярмола