РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2019 року м. Рівне

Справа № 567/814/18

Провадження № 22-ц/4815/224/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання: Брикса Ю.Ю.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі - Острозька районна державна адміністрація Рівненської області, Почапківська сільська рада Острозького району Рівненської області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області,

за участю: позивача та його представника-адвоката ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Острозького районного суду Рівненської області в складі судді Венгерчук О.А. від 8 листопада 2018 року, проголошене в 11 год. 59 хв. в м. Острог, дата складання повного судового рішення - 15 листопада 2018 року,

в с т а н о в и в:

21.06.2018 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Острозької районної державної адміністрації Рівненської області, Почапківської сільської ради Острозького району Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області про визнання права власності на земельну частку (пай).

Позов мотивовано тим, що з 22.03.1993 року по 30.08.1996 року він був членом КСП "Хлібороб" с. Почапки Острозького району Рівненської області.

25.09.1995 року КСП "Хлібороб" Почапківською сільською радою народних депутатів Острозького району Рівненської області було видано Державний акт на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1, загальною площею 1436,8 га, призначену для сільськогосподарського використання.

Вважає, що оскільки на день видачі для КСП "Хлібороб" вказаного Державного акта на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1, він був членом КСП та був зазначений в списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, як такий, що має право на земельну частку (пай) в КСП "Хлібороб" с. Почапки Острозького району Рівненської області у розмірі земельної частки (паю), що становить 3,67 в умовних кадастрових гектарах на одного члена господарства, то він має право на земельну частку (пай).

Однак, сертифікат на право на земельну частку (пай) чи державний акт на право власності на земельну ділянку він не отримував.

Вказує, що розпорядженням голови Острозької районної державної адміністрації Рівненської області № 513 від 18.09.2001 року "Про скасування державної реєстрації підприємницької діяльності КСП "Хлібороб" скасовано державну реєстрацію підприємницької діяльності КСП "Хлібороб". Проте, в зв'язку з виключення його із списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства Острозька районна державна адміністрація не має можливості виділити земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю) КСП "Хлібороб" на території Почапківської сільської ради Острозького району Рівненської області.

Звертає увагу суду, що не був повідомлений про виключення зі списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, що є додатком до державного акту на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого 25.09.1995 року, а про своє порушене право дізнався після перегляду по телебаченні в грудні місяці 2017 року інтерв'ю Міністра юстиції України, у якому він відповів на питання щодо включення та виключення громадян зі списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства.

Доводить, що строк позовної давності ним був пропущений з поважної причини, так як в період з 16.06.2001 року по 29.09.2009 року, тобто в час видачі його односельцям та співробітникам по КСП "Хлібороб" с. Почапки Острозького району Рівненської області, державних актів на право приватної власності на землю, він перебував на постійному лікуванні у зв'язку з перенесеною важкою відкритою черепно-мозковою травмою, переломом основи черепа, забоєм головного мозку важкого ступеня, субарахноїдальною гематомою правої півкулі головного мозку, та наслідками спричиненими ними.

Просив визнати поважними причини пропуску ним строку звернення до суду з даним позовом та поновити його, а також визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 3,67 в умовних кадастрових гектарах, у землі, яка перебувала у колективній власності КСП "Хлібороб" с. Почапки Острозького району Рівненської області відповідно до Державного акта серії НОМЕР_1, виданого 25.09.1995 року.

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 8 листопада 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що з даним позовом позивач звернувся до суду з пропуском трирічного строку позовної давності від часу, коли позивач мав можливість довідатись про порушення права, та не надав переконливих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку позовної давності, через які не мав можливості занадто тривалий час реалізувати свої права особисто або через представника.

У апеляційній скарзі ОСОБА_4 покликається на незаконність та необґрунтованість рішення суду через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначає, що суд першої інстанції протиправно та безпідставно застосував до його вимог позовну давність, посилаючись на п. 6 "Прикінцевих та перехідних положень" ЦК України 2004 року, за яким правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом.

Твердження суду першої інстанції про те, що розпаювання земель КСП "Хлібороб" та, відповідно, отримання його членами сертифікатів, які підтверджують право на земельну частку (пай) відбулося у 2001 році, а отже строк на пред'явлення даного позову закінчився до 2004 року суперечать висновкам суду про те, що в період з 16.06.2001 року по 29.09.2009 року, тобто і в час видачі громадянам та співробітникам по КСП "Хлібороб" с. Почапки Острозького району Рівненської області, державних актів на право приватної власності на землю, позивач перебував на постійному лікуванні у зв'язку з перенесеною важкою відкритою черепно-мозковою травмою.

Стверджує, що про своє порушене право він дізнався після перегляду по телебаченні в грудні 2017 року інтерв'ю Міністра юстиції України, у якому він відповів на питання щодо включення та виключення громадян зі списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства.

Вважає, що оскільки в період з 16.06.2001 року по 29.09.2009 року він перебував на постійному лікуванні та об'єктивно не міг дізнатися про своє порушене право та вжити заходів для його захисту, то причини пропущення ним строку позовної давності є поважними та в суду першої інстанції були обґрунтовані та законні підстави для поновлення йому строку звернення до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай).

Крім того, ні від відповідачів, ні від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, заяв про застосування строку позовної давності не надходило, його позов вони визнали повністю, та проти його задоволення не заперечували, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, є підставою для задоволення його позову.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу Острозька районна державна адміністрація вказує, що апеляційна скарга ОСОБА_4 є обґрунтованою, а причини пропуску ним строку позовної давності поважними.

Просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задовольнити.

Почапківсько сільською радою Острозького району Рівненської області також подано відзив на апеляційну скаргу, в якому позов визнає повністю, підтверджує обставини, викладені позивачем, та просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.03.1993 року ОСОБА_4 був прийнятий у члени КСП "Хлібороб" с. Почапки Острозького району Рівненської області та прийнятий на роботу різноробочим. 30.08.1996 року позивач був звільнений з роботи в КСП "Хлібороб", що підтверджується записами у його трудовій книжці серії НОМЕР_2.

25.09.1995 року Почапківською сільською радою народних депутатів Острозького району Рівненської області видано КСП "Хлібороб" Державний акт на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 14, відповідно до якого останньому передано у колективну власність для сільськогосподарського використання 1436,8 га землі на території Почапківської сільської ради. (а.с. 13-15)

Відповідно протоколу № 1 засідання комісії КСП "Хлібороб" Острозького району від 20.12.1996 року та списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, що є додатком № 1 до Державного акта серії НОМЕР_1, ОСОБА_4 був зазначений під №205 у списку громадян - членів КСП. (а.с. 16-24).

Згідно протоколу № 2 засідання комісії КСП "Хлібороб" Острозького району від 20.12.1996 року, додатку № 2 до протоколу комісії КСП "Хлібороб" від 18.12.1996 року "Зміни та доповнення в списках громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства "Хлібороб" Острозького району, додатку №1 до Державного акту на право колективної власності на землю, серії НОМЕР_1, виданого 25.09.1995 року", станом на 18.12.1996 року, позивач був виключений з списків, підстава виключення вказана як "вибув 5.06.96 пр. №5". (а.с.25-27).

Розпорядженням голови Острозької районної державної адміністрації Рівненської області №513 від 18.09.2001 року "Про скасування державної реєстрації підприємницької діяльності колективного сільськогосподарського підприємства "Хлібороб" скасовано державну реєстрацію підприємницької діяльності КСП "Хлібороб" (а.с. 28-29).

10.12.2001 року Почапківською сільською радою Острозького району Рівненської області прийнято рішення №76 "Про виділення земельних часток (паїв) та видачу державних актів на право приватної власності на землю", яким вилучено із земель КСП "Хлібороб" земельні ділянки та передані в приватну власність для ведення товарного сільськогогосподарського виробництва власникам сертифікатів у розмірах згідно додатку №1 та видано їм державні акти на право приватної власності на землю. У додатку № 1 до вказаного рішення Почапківської сільської ради від 10.12.2001 №76 ОСОБА_4 відсутній (а.с.99-105).

Позивач сертифікат на право на земельну частку (пай) чи державний акт на право власності на земельну ділянку не отримував, що відповідачами не заперечується.

3.05.2018 року ОСОБА_4 звернувся до голови Острозької районної державної адміністрації із заявою, в якій просив виділити йому земельну частку (пай) із земель, які перебували у колективній власності КСП "Хлібороб" с. Почапки Острозького району Рівненської області.

Згідно повідомлення Острозької районної державної адміністрації Рівненської області № 208/01-49 від 11.05.2018 року позивачу роз'яснено, що в зв'язку з виключенням його із Списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства Острозька районна державна адміністрація не має можливості виділити земельну ділянку в розмірі земельної частки (паю) КСП "Хлібороб" на території Почапківської сільської ради Острозького району Рівненської області (а.с. 32).

Відповідно до ч.9 ст. 5 ЗК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Згідно пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Водночас відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Таким чином, оскільки на момент отримання 25.09.1995 року КСП "Хлібороб" державного акта на право колективної власності на землю позивач був членом цього КСП і був внесений до списку осіб на розпаювання землі, то останній набув права на земельну частку (пай).

Виключення у подальшому ОСОБА_4 із списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, не має правового значення для наявності у нього вказаного права.

Згідно з пунктом 6 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню правила про позовну давність, визначені ЦК УРСР.

Відповідно до статті 71 ЦК УРСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Згідно зі статтею 74 ЦК УРСР вимога про захист порушеного права приймається до розгляду судом, арбітражем або третейським судом незалежно від закінчення строку позовної давності.

У статті 76 ЦК УРСР визначено, що перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Винятки з цього правила, а також підстави зупинення і перериву перебігу строків позовної давності встановлюються законодавством Союзу РСР і статтями78 і 79 цього Кодексу.

Закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові (стаття 80 ЦК УРСР).

За наведеного, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав пропуску строку позовної давності, суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, із урахуванням вказаних норм матеріального права, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що право на позов у ОСОБА_4 виникло ще у 1996 році, трирічний строк позовної давності, встановлений статтею 71 ЦК УРСР, 1963 року, минув ще до набрання чинності ЦК України, 2003 року.

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про безпідставне застосування судом першої інстанції позовної давності, посилаючись на п. 6 "Прикінцевих та перехідних положень" ЦК України 2004 року, оскільки позивачем не доведено, що до набрання чинності зазначеним Кодексом строк позовної давності, встановлений ЦК УРСР, не закінчився.

Твердження ОСОБА_4 про те, що він довідався про своє порушене право після перегляду по телебаченні в грудні 2017 року інтерв'ю Міністра юстиції України, не свідчить про початок перебігу позовної давності із вказаного моменту, оскільки право на позов виникає не лише з дня, коли особа дізналася про порушення свого права, а й з дня коли вона повинна була дізнатися про його порушення.

Покликання позивача на те, що в період з 16.06.2001 року по 29.09.2009 року він перебував на постійному лікуванні та об'єктивно не міг дізнатися про своє порушене право та вжити заходів для його захисту, не заслуговують на увагу, так як надані ним копії епікризів та інших медичних документів підтверджують періодичні перебування його на стаціонарному лікуванні протягом вказаного періоду, однак не свідчать про не можливість звернутись до суду за захистом свого порушеного права особисто або через представника протягом такого тривалого часу.

Доводи апеляційної скарги про те, що від відповідачів, ні від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, заяв про застосування строку позовної давності не надходило та позов вони визнали повністю, є безпідставними, оскільки згідно зі статтею 75 ЦК УРСР позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам і ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ч.1 та ч. 13 ст.141 ЦПК України підлягають пропорційному розподілу понесені сторонами судові витрати.

Позивач є інвалідом ІІ групи та у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України „Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору.

Таким чином, судовий збір за подачу апеляційної скарги слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375,376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Острозького районного суду Рівненської області від 8 листопада 2018 року залишити без змін.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги віднести за рахунок держави.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 6 лютого 2018року.

Судді: Бондаренко Н.В.

Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.