КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №1023/2018/12
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Голопапи Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Славутицького міського суду Київської області постановлену під головуванням судді Теремецької Н.Ф., за участі секретаря Прядко Н.М. 13 червня 2019 року,

у справі за скаргою Акціонерного товариства "Універсал Банк", заінтересовані особи: боржники ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , державний виконавець Васильківського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Бойко Тетяни Олександрівни про визнання дій державного виконавця неправомірними, скасування постанови,-

встановив:

В червні 2019 року АТ "Універсал Банк" звернулось до суду із скаргою, у якій просить:

- поновити строк на оскарження постанови;

- визнати дії державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Бойко Т.О. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №53405560 від 13 березня 2019 року за виконавчим документом №1023/2018/12, виданим 16 липня 2013 року Славутицьким міським судом Київської області, про стягнення боргу в розмірі 570988,76 грн. з ОСОБА_1 на користь АТ "Універсал Банк" у виконавчому провадженні неправомірними;

- скасувати постанову державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Бойко Т.О. про закінчення виконавчого провадження №53405560 від 13 березня 2019 року за виконавчим документом №1023/2018/12, виданим 16 липня 2013 року Славутицьким міським судом Київської області, про стягнення боргу в розмірі 570988,76 грн. з ОСОБА_1 на користь АТ "Універсал Банк" у виконавчому провадженні.

Скаргу обґрунтовує тим, що на виконанні у державній виконавчій службі знаходився зазначений виконавчий лист, відповідно до якого з боржника підлягала стягненню грошова сума, проте оскільки грошових коштів не виявлено, стягнення звернуто на заставлене майно (земельну ділянку), що належало цьому боржнику. Заставлене майно реалізовано за ціною 233310 грн. та після розподілу коштів на рахунок стягувача перераховано 197160,79 грн., тоді як сума за виконавчим листом 570988,76 грн.

13 березня 2019 року державним виконавцем на підставі пункту 15 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" (недостатність коштів після реалізації майна) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Стягувач вважає таку постанову неправомірною, ухвалену з порушенням вимог закону, неправильним застосуванням пункту 15 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження". Вказує, що відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 40 зазначеного Закону у разі закінчення виконавчого провадження воно не може бути розпочато знову, тобто стягувач зазначає, що зазначена постанова перешкоджає йому повторно пред`явити виконавчий лист до виконання.

Ухвалою Славутицького міського суду Київської області від 13 червня 2019 року вирішено:

Поновити строк подання скарги АТ "Універсал Банк" на дії державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Бойко Т.О. та постанову про закінчення виконавчого провадження від 13 березня 2019 року.

Визнати дії державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Бойко Т.О. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №53405560 від 13 березня 2019 року за виконавчим документом №1023/2018/12, виданим 16 липня 2013 року Славутицьким міським судом Київської області, про солідарне стягнення боргу в розмірі 570998,76 грн. з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь АТ "Універсал Банк" у виконавчому провадженні неправомірними.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Бойко Т.О. про закінчення виконавчого провадження №53405560 від 13 березня 2019 року за виконавчим документом №1023/2018/12, виданим 16 липня 2013 року Славутицьким міським судом Київської області, про солідарне стягнення боргу в розмірі 570998,76 грн. з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь АТ "Універсал Банк" у виконавчому провадженні.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, в задоволенні скарги відмовити.

В апеляційній скарзі посилається на безпідставне поновлення судом строку для подання скарги, оскільки вважає, що подання довіреності, за якою строк повноважень скінчився та повернення у зв`язку із цим першої скарги, не є поважною обставиною для поновлення строку для наступної скарги. Окрім того, зазначає, що суд мав поновити строк шляхом постановлення окремої ухвали.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник стягувача ОСОБА_6 проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Інші учасники в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що заочним рішенням Славутицького міського суду Київської області від 21 березня 2013 року у справі №1023/2018/12 провадження №2/377/29/13), з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 стягнуто солідарно на користь ПАТ "Універсал Банк" заборгованість за кредитним договором №054-2008-001 від 04 січня 2008 року в сумі 570998,76 грн.

На виконання рішення суду 16 липня 2013 року на адресу ПАТ "Універсал Банк" направлено виконавчі листи.

15 лютого 2017 року державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Бойко Т.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду за №53405560.

22 серпня 2018 року державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Бойко Т.О., на підставі протоколу про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна від 06 серпня 2018 року складено акт про реалізацію предмета іпотеки, шляхом проведення електронних торгів з реалізації нерухомого майна: земельної ділянки за кадастровим номером :01:010:0009 , загальною площею 0,1100 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності боржнику ОСОБА_1 Переможець електронних торгів згідно з протоколом проведення електронних торгів: ОСОБА_3 Ціна продажу 233310 гривень. На депозитний рахунок Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області 09 серпня 2018 року перераховано кошти в сумі 221644,50 грн.

В результаті розподілу коштів після реалізації земельної ділянки на рахунок стягувача перераховано кошти в розмірі 197160,79 гривень.

13 березня 2019 року державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Бойко Т.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №53405560 на підставі пункту 15 частини 1 статті 39, статті 40 Закону України "Про виконавче провадження".

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 15 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", є неправомірним, оскільки зазначена норма закону застосуванню не підлягає з огляду на те, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, виданий для виконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором у солідарному порядку, а не на підставі рішення про звернення стягнення на заставне майно чи про звернення на майно, яке є предметом іпотеки. Рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором у солідарному порядку не виконано в повному обсязі, а винесення постанови про закінчення виконавчого провадження позбавило стягувача права повторно пред`явити виконавчий лист до виконання.

Окрім того, судом в ухвалі за наслідками розгляду скарги вирішено про поновлення строку для звернення до суду із скаргою та висновки суду мотивовані тим, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 13 березня 2019 року отримана стягувачем засобом поштового зв`язку 02 травня 2019 року. 10 травня 2019 року представником АТ "Універсал Банк" на адресу Славутицького міського суду Київської області направлено скаргу на дії державного виконавця та постанову про закінчення виконавчого провадження. Проте, ухвалою Славутицького міського суду Київської області від 16 травня 2019 року скаргу повернуто у зв`язку із закінченням строку дії повноважень представника АТ "Універсал Банк" згідно довіреності, яка була отримана засобами поштового зв`язку 23 травня 2019 року. При направленні скарги від 10 травня 2019 року було помилково додано копію довіреності, строк дії якої закінчився 10 квітня 2019 року. Відповідно до довіреності №1345 від 22 березня 2019 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Падалка Р.О., строк повноважень представника закінчується 23 вересня 2019 року. Після отримання копії ухвали Славутицького міського суду Київської області про повернення скарги 23 травня 2019 року, 28 травня 2019 року скарга була повторно направлена до суду, яка надійшла до канцелярії суду 05 червня 2019 року, відтак причини пропуску строку звернення зі скаргою суд визнав поважними.

Як зазначено апеляційним судом вище, частинами 1 та 2 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Мотиви незгоди із ухвалою суду першої інстанції та доводи поданої ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_5 апеляційної скарги зводяться лише щодо вирішення судом питання стосовно строків подання скарги.

Перевіряючи такі доводи, суд апеляційної інстанції зазначає про таке.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України визначено такі строки звернення до суду із скаргою:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;

б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Частина 2 статті 449 ЦПК України дає суду право для поновлення пропущеного строку за наявності поважних причин для цього.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (його добросовісність як учасника виконавчого провадження), інших осіб, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором.

При цьому судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини та основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини 3 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26 червня 2013 року є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Європейський суд з прав людини рішенні від 20 липня 2004 року "Шмалько проти України" вказав, що право виконання судового рішення є складовою права судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

З матеріалів справи убачається належна заінтересованість стягувача у питанні виконання рішення суду.

Помилка у прикладенні до першої скарги, що подана в травні 2019 року, довіреності на ім`я ОСОБА_6 із строком дії до 09 квітня 2019 року виправлена при поданні скарги у 28 травня 2019 року тим самим представником, повноваження якого закріплені у довіреності від 22 березня 2019 року із строком дії до 23 вересня 2019 року. При цьому, виходячи із даних цієї довіреності, представник фактично мав повноваження діяти в інтересах банку станом на дату подання першої скарги, проте помилково не вчинив дії на їх підтвердження.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та окремі рішення Європейського суду з прав людини, не дають підстав ставити під сумнів або уважати такими, що не відповідають зазначеній Конвенції або практиці Європейського суду з прав людини висновки щодо обставин пропуску строків на звернення до суду із скаргою та добросовісність стягувача, що проявляється у відсутності зволікань з його боку.

Щодо вирішення питання про поновлення строку одночасно із розглядом по суті самої скарги, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Питання поновлення та продовження процесуальних строків визначено у статті 127 ЦПК України:

1. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

2. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

3. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

4. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

5. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

6. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

7. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

8. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Стаття 127 ЦПК України лише вказує, що питання про поновлення строку має бути вирішено ухвалою, яка постановлена письмово, проте ані зазначена стаття, ані відповідний розділ ЦПК України, який врегульовує порядок розгляду скарг, не встановлюють, що питання про поновлення строку та розгляд вимог за скаргою мають бути вирішені окремо.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність поважних причин для поновлення строків звернення до суду та доводами апеляційної скарги такий висновок не спростовано.

В іншій частині висновків суду першої інстанції апеляційна скарга не містить будь-яких доводів, яким мала б бути надана оцінка.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які давали б підстави для скасування ухвали суду, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381- 384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а ухвалу Славутицького міського суду Київської області від 13 червня 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 вересня 2019 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова