КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 758/12749/17

номер провадження: 22-ц/824/668/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач), суддів: Мережко М.В., Савченка С.І., ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 25 квітня 2018 року у складі судді Ларіонової Н.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Київський завод шампанських вин « Столичний» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Київський завод шампанських вин «Столичний» (далі - ПАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний») про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовна заява мотивована тим, що 04 вересня 2017 року ОСОБА_1 звільнено з посади заступника директора з виробничих питань ПАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний» за одноразове грубе порушення трудових обов'язків згідно з п.1 ст. 41 КЗпП України. Підставою для звільнення позивача стало укладення ним з ПАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний» договору оренди транспортного засобу від 16 серпня 2017 року. Позивач вважав, що його звільнення відповідачем із займаної посади відбулось з грубим порушенням конституційного права на працю, а підстави для звільнення не відповідають нормам матеріального права та не підтверджені належними і допустимими доказами. Зазначав, що внутрішніми документами на підприємстві, в тому числі посадовою інструкцією заступника директора з виробничих питань, не встановлено заборон щодо укладення договорів оренди транспортних засобів між підприємством та працівником. Вказував, що даний договір був укладений ним саме з метою більш ефективного та оперативного виконання своїх трудових обов'язків в інтересах ПАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний». Зазначав, що відповідачем не підтверджено доказами протягом одного місяця, що передує звільненню позивача, факт умисного одноразового грубого порушення ним трудових обов'язків, які б призвели до настання певної шкоди на підприємстві та перебували б у причинно - наслідковому зв'язку внаслідок укладення договору оренди транспортного засобу від 16 серпня 2017 року. Ці обставини не зазначені ні в наказі про звільнення позивача, ні в його трудовій книжці.

З наведених підстав позивач ОСОБА_1, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просив визнати незаконним та скасувати наказ № 247-0 від 04 вересня 2017 про застосування до ОСОБА_1 заходу дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення на підставі п.1 ст.41 КЗпП України, поновити його на роботі в ПАТ «Київський завод шампанській вин «Столичний» на посаді заступника директора з виробничих питань та стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу до моменту прийняття судового рішення у даній справі.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 25 квітня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що ОСОБА_1, обіймаючи посаду заступника директора з виробничих питань ПАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний», всупереч антикризовим заходам, запроваджених на підприємстві, без необхідності, ігноруючи факт надання йому службового автомобіля, надав розпорядження працівникам підприємства про укладення з ним договору оренди належного йому на праві власності транспортного засобу та в подальшому 16 серпня 2017 року уклав договір оренди цього транспортного засобу. Після укладення даного договору належний позивачу транспортний засіб не використовувався підприємством, а виконував функцію особистого транспорту ОСОБА_1 За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач обґрунтовано звільнив ОСОБА_1 з роботи на підставі п.1 ст. 41 КЗпП України, оскільки позивач одноразово грубо порушив трудові обов'язки заступника директора з виробничих питань ПАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний». Оскільки судом не встановлено обставин, які б давали підстави для поновлення позивача на займаній посаді, то суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, так як ці вимоги є похідними від позовних вимог про поновлення позивача на роботі, у задоволенні яких судом відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не встановив чи була діями позивача, які визначені у наказі про його звільнення від 04 вересня 2017 року, завдана шкода підприємству, її вид та розмір. При цьому, суд першої інстанції не звернув уваги на положення пункту 2.2 посадової інструкції заступника директора з обліку, економічних та кадрових питань, згідно яких заступник директора з обліку, економічних та кадрових питань контролює заходи по зниженню затрат підприємства і реалізація цього обов'язку із обов'язком заступника директора з виробничих питань ОСОБА_1 є збереження власності роботодавця, недопущення псування майна, зокрема, службового автомобіля «Шкода Октавія», д.н.з. НОМЕР_1. Вказує, що суд першої інстанції не встановив чи видавалось директором підприємства розпорядження підлеглим працівникам укласти договір оренди транспортного засобу від 16 серпня 2017 року, що може підтвердити чи спростувати вину в діях позивача, а відповідач не довів факт відсутності такого розпорядження. Вважає, що суд надав перевагу письмовим поясненням працівників підприємства про те, що укладення договору транспортного засобу від 16 серпня 2017 року здійснювалось за розпорядженням ОСОБА_1, які ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені будь-якими доказами. Зазначає, що відповідач не довів, а суд першої інстанції не встановив відсутність факту скорочення матеріальних витрат у зв'язку з укладенням договору оренди транспортного засобу від 16 серпня 2017 року, а також в чому полягало порушення фінансової дисципліни. Також у справі відсутні докази складної фінансово-економічної ситуації на підприємстві. Тому вважає, що висновки суду про те, що ОСОБА_1 порушив запроваджені на підприємстві антикризові заходи та фінансову дисципліну, грунтуються на припущеннях. Крім того, вказує, що суд не встановив чи було враховано відповідачем при звільненні позивача його попередню роботу, а саме те, що за весь час роботи до нього не застосувались дисциплінарні стягнення.

Представник ПАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний» - адвокат ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. Вказує, що відповідно до вимог чинного законодавства, вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду. Тобто, факт завдання шкоди не є обов'язковим для кваліфікації правопорушення як грубого, важливим є те, що така шкода могла бути завдана. Зазначає, що факт відсутності розпорядження директора ПАТ «Київський завод шампанській вин «Столичний» ОСОБА_4 щодо укладення договору оренди транспортного засобу від 16 серпня 2017 року підтверджується тим, що на час укладення цього договору ОСОБА_4 перебував у відпустці. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 03 лютого 2003 року працював у ПАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний», з 01 серпня 20017 року його було переведено на посаду заступника директора з виробничих питань.

Відповідно до пункту 2.11 посадової інструкції заступника директора з виробничих питань (далі - посадова інструкція), в обов'язки заступника директора з виробничих питань входить виконання доручень керівника підприємства.

Згідно з пунктом 4.1 посадової інструкції, заступник директора з виробничих питань несе відповідальність за несвоєчасне, неналежне виконання своїх обов'язків, покладених цією інструкцією, а також за неналежну, несвоєчасну роботу підпорядкованих йому підрозділів.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з наказом ПАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний» від 16 червня 2016 року № 25-П у зв'язку з фінансово-економічною кризою в Україні та з метою стабілізації фінансової ситуації на підприємстві введено в дію розроблену програму заходів скорочення матеріальних затрат, згідно додатку №1 до даного наказу (пункт 1), наказано заступнику директора з обліку, економічних та кадрових питань ввести жорсткий режим економії витрат (пункт 2), наказано заступникам директора по напрямкам посилити фінансову дисципліну на всіх рівнях структури підприємства (пункт 3).

Відповідно до додатку №1 до вказаного наказу від 16 червня 2016 року затверджено програму заходів скорочення матеріальних витрат, якою встановлено, зокрема, обмеження витрат на ТО транспорту (пункт 2), а також встановлено додатковий контроль за витратами палива (пункт 3) (а.с.79).

По справі встановлено, що ОСОБА_1 був ознайомлений з вказаним вище наказом 21 червня 2016 року (а.с.78).

Також встановлено, що з метою поліпшення фінансово-економічного становища підприємства, 15 травня 2017 року директором ПАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний» видано наказ № 88-А «Про створення антикризового штабу», згідно з яким створено антикризовий штаб, до членів якого увійшов позивач ОСОБА_1 На членів штабу, в тому числі, на позивача, було покладено завдання щодо зниження затрат на обслуговування автотранспорту (а.с.81).

Судом першої інстанції встановлено, що наказом відповідача від 01 серпня 2017 року № 141-А «Для вирішення виробничих потреб» ОСОБА_1, як заступнику директора з виробничих питань, надано право керування службовим автомобілем «Шкода Октавія», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 (а.с.83).

По справі встановлено, що згідно з наказом від 14 серпня 2017 року № 64-П на період відпустки директора ПАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний» ОСОБА_4 обов'язки директора, з правом підпису на всіх документах, покладено на заступника директора з обліку, економічних та кадрових питань ОСОБА_5

Судом першої інстанції встановлено, що 16 серпня 2017 року між ОСОБА_1 (орендодавець) та ПАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний» (орендар) в особі заступника директора з обліку, економічних та кадрових питань ОСОБА_5, укладений договір оренди транспортного засобу, згідно з яким ОСОБА_1 передає, а ПАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний» приймає в тимчасове платне користування легковий автомобіль «КІА ОПТІМА», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виданого Центр ДАІ 8008 24 жовтня 2015 року (а.с.86-89).

Відповідно до пункту 8 договору оренди, цей договір оренди транспортного засобу укладається строком на один рік.

Згідно з пунктом 9 договору оренди, щомісячна плата за користування транспортним засобом встановлюється у розмірі 1 200 грн на місяць. Загальна сума орендної плати за період дії цього договору складає 14 400 грн.

Пунктом 4 договору оренди передбачено, що ПАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний» в період дії даного договору власним коштом здійснюватиме заправлення транспортного засобу на суму, що не перевищує 3 000 грн в місяць.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом ПАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний» від 04 вересня 2017 року № 247-0 ОСОБА_1 було звільнено з посади заступника директора з виробничих питань за одноразове грубе порушення трудових обов'язків на підставі п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України, оскільки укладення договору оренди транспортного засобу між ПАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний» та ОСОБА_1 здійснювалось за розпорядженням останнього, наданого відповідним службам, що порушувало затверджені на підприємстві антикризові заходи та фінансову дисципліну (а.с.95).

Згідно з п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації всіх форм власності, його заступниками, а також службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами державної контрольно-ревізійної служби та органів державного контролю за цінами.

Перелік працівників, наведений у п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до положень ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Згідно з ч.1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, у чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3, 4, 7, 8 ст. 40, п.1 ст.41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст.147(1), 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок і попередня робота працівника.

Згідно з пунктом 27 (абз.2) вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

Встановлено, що по обставинах укладення 16 серпня 2017 року між ПАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний» та ОСОБА_1 договору оренди транспортного засобу відповідачем було проведено службове розслідування.

Так, з письмових пояснень заступника начальника управління правового забезпечення підприємства ОСОБА_6 вбачається, що 07 серпня 2017 року ОСОБА_1 викликав його до свого кабінету та повідомив про необхідність укладення договору оренди належного позивачу автомобіля між ПАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний» та ОСОБА_1 При цьому, ОСОБА_1 повідомив йому інформацію, необхідну для укладення даного договору оренди, а саме, вартість автомобіля у розмірі 350 000 грн, вартість орендної плати на місяць у розмірі 1 200 грн, необхідність заправлення автомобіля підприємством на суму 3000 грн. щомісяця та те, що автомобіль буде використовуватись безпосередньо позивачем. Також ОСОБА_1 надав йому документи, необхідні для укладення договору оренди, які ОСОБА_7 надіслав на електронну адресу приватного нотаріуса (а.с. 91).

З письмових пояснень начальника управління правового забезпечення підприємства ОСОБА_8 видно, що 15 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до нього з проханням уточнити коли приїде нотаріус для посвідчення договору оренди транспортного засобу. 16 серпня 2017 року текст договору оренди транспортного засобу готувала приватний нотаріус. Істотні умови договору, а саме, строк оренди, вартість орендної плати та вартість заправлення автомобіля нотаріусу повідомив заступник начальника управління правового забезпечення ОСОБА_7 Зі слів ОСОБА_6 йому стало відомо, що вказівка щодо необхідності укладення договору оренди транспортного засобу, а також про істотні умови договору, була надана йому ОСОБА_1 (а.с.90).

Вказані пояснення ОСОБА_6 та ОСОБА_8 позивачем не спростовані, а тому колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, що пояснення працівників підприємства про те, що укладення договору транспортного засобу від 16 серпня 2017 року здійснювалось за розпорядженням ОСОБА_1 ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені будь-якими доказами, є необґрунтованими.

Також встановлено, що згідно пояснень начальника відділу транспортної логістики ОСОБА_9, позивач ОСОБА_10 не використовував службовий автомобіль «Шкода Октавія», д.н.з. НОМЕР_1, а використовував власний автомобіль «КІАОПТІМА», д.н.з. НОМЕР_2 на підставі договору оренди транспортного засобу, який заправляв за рахунок коштів підприємства (а.с.92).

Встановлено, що ОСОБА_1 відмовився надавати пояснення по факту надання розпорядження відповідним службовим особам щодо укладення договору оренди транспортного засобу від 16 серпня 2017 року, про що комісією ПАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний» складено відповідний акт від 04 вересня 2017 року (а.с.94 ).

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1, обіймаючи посаду заступника директора з виробничих питань ПАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний», у порушення вимог наказу від 16 червня 2016 року № 25-П та наказу 15 травня 2017 року № 88-А, якими запроваджено на підприємстві програму заходів скорочення матеріальних затрат та покладено на нього завдання щодо зниження затрат на обслуговування автотранспорту, проігнорував факт надання йому службового автомобіля, надав розпорядження працівникам підприємства щодо укладення з ним договору оренди транспортного засобу, який належить йому на праві власності та в подальшому 16 серпня 2017 року уклав даний договір оренди з підприємством, за умовами якого підприємство зобов'язалось щомісячно сплачувати позивачу орендну плату у розмірі 1 200 грн та заправляти автомобіль щомісячно не менше ніж 3 000 грн. Після укладення даного договору оренди транспортного засобу належний позивачу автомобіль не використовувався підприємством, а виконував функцію особистого транспорту ОСОБА_1

Отже, виходячи з характеру вчиненого ОСОБА_1 проступку, обставин, за яких його вчинено, та враховуючи можливість завдання шкоди підприємству внаслідок вчиненого позивачем проступку, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що наведені вище обставини свідчать про одноразове грубе порушення ОСОБА_1 своїх трудових обов'язків, а тому його звільнення відповідачем на підставі п.1 ч.1 ст.41 КЗпП Україниє правомірним.

Оскільки позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними та залежать від вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про поновлення на роботі, у задоволенні яких судом відмовлено, то суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні цих вимог.

Таким чином рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не встановив чи була діями позивача, які визначені у наказі про його звільнення від 04 вересня 2017 року, завдана шкода підприємству, її вид та розмір, не заслуговують на увагу з таких підстав.

У пункті 27 (абз.2) постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

Тобто, одним із критеріїв для визначення судом чи є порушення особою трудових обов'язків грубим, є не тільки завдання шкоди, внаслідок вчиненого цією особою проступку, а й можливість завдання такої шкоди.

За таких обставин, наведені вище доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про вчинення ОСОБА_1 одноразового грубого порушення своїх трудових обов'язківу розумінні п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України.

З наведених підстав також не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач не довів, а суд першої інстанції не встановив відсутність факту скорочення матеріальних витрат у зв'язку з укладенням договору оренди транспортного засобу від 16 серпня 2017 року, а також в чому полягало порушення фінансової дисципліни.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції не встановив чи видавалось директором підприємства розпорядження підлеглим працівникам укласти договір оренди транспортного засобу від 16 серпня 2017 року, а відповідач не довів факт відсутності такого розпорядження, не заслуговують на увагу з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що представник відповідача заперечує обставини видання директором ПАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний» ОСОБА_4 розпорядження підлеглим працівникам укласти договір оренди транспортного засобу від 16 серпня 2017 року з ОСОБА_1 та наявність такого розпорядження на підприємстві.

При цьому колегія суддів враховує, що згідно з наказом від 14 серпня 2017 року № 64-П на період відпустки директора ПАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний» ОСОБА_4 обов'язки директора, з правом підпису на всіх документах, покладено на заступника директора з обліку, економічних та кадрових питань ОСОБА_5, а договір оренди транспортного засобу між ОСОБА_1 та ПАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний» в особі заступника директора з обліку, економічних та кадрових питань ОСОБА_5, був укладений 16 серпня 2017 року.

Тобто, на момент укладення договору оренди транспортного засобу директор ПАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний» ОСОБА_4 перебував у відпустці.

Крім того, встановлено, що наказом відповідача від 01 серпня 2017 року № 141-А «Для вирішення виробничих потреб» ОСОБА_1, як заступнику директора з виробничих питань, надано право керування службовим автомобілем «Шкода Октавія», д.н.з. НОМЕР_1, що свідчить про відсутність необхідності укладення з ОСОБА_1 договору оренди належного йому на праві власності транспортного засобу.

Колегія суддів вважає, що наявна у справі письмова заява заступника директора з обліку, економічних та кадрових питань підприємства ОСОБА_5 про те, що договір оренди транспортного засобу від 16 серпня 2017 року був укладений з ОСОБА_1 за вказівкою директора підприємства ОСОБА_4, суперечить наведеним вище доказам у їх сукупності, яким суд надав належну правову оцінку, а тому її відхиляє.

Доводи апеляційної скарги про те, що необхідність укладення договору оренди транспортного засобу від 16 серпня 2017 року з ОСОБА_1 зумовлена підвищенням ефективності його роботи на підприємстві, є необґрунтованими, оскільки спростовуються наказом відповідача від 01 серпня 2017 року № 141-А, яким ОСОБА_1 надано право керування службовим автомобілем «Шкода Октавія», д.н.з. НОМЕР_1, для вирішення виробничих потреб.

Інші обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції і висновки з цього приводу, зроблені судом, ґрунтуються на встановлених обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно з ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 25 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: