ПОСТАНОВА

Іменем України

22 січня 2019 року

м. Кропивницький

справа № 404/7795/17

провадження № 22-ц/4809/47/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С.М., суддів: Дьомич Л.М., Кіселика С.А.,

секретар судового засідання Кравченко Я.С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - ОСОБА_3,

представник позивача - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 30 травня 2018 року у складі судді Панфілової А.В. за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_3, до ОСОБА_5 про встановлення факту прийняття спадщини, скасування свідоцтва про право власності на майно,-

УСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_1, в інтересах якої діють її представники: ОСОБА_3 та адвокат ОСОБА_4, звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5 про встановлення факту прийняття спадщини, скасування свідоцтва про право власності на майно.

Позовна заява мотивована тим, що вона є дружиною ОСОБА_6, який був громадянином Америки, у березні 2016 року вилетів до України, де в м. Кіровограді (Кропивницькому) захворів і ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить: квартира АДРЕСА_9 і нежитлове приміщення по АДРЕСА_10

Вона, як дружина померлого, є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, однак у зв'язку з тим, що проживає в Сполучених Штатах Америки не мала можливості приїхати до м. Кропивницького, щоб поховати свого чоловіка та прийняти спадщину, оскільки через імміграційний статус їй було заборонено залишати Сполучені Штати Америки без дозволу Міністерства внутрішньої безпеки.

У листопаді 2016 року позивач дізналась, що відповідач ОСОБА_10 як спадкоємець другої черги подала заяву про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_6, в якій зазначила, що крім неї інших спадкоємців немає, та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом.

Позивач вважає, що вона є спадкоємцем за законом першої черги, як дружина спадкодавця, і відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_6 на на тих підставах, що вони весь час проживали разом за адресою: АДРЕСА_11, де було фактичне місце проживання померлого.

На даний час у позивача виникла необхідність оформлення спадщини, тому з питання отримання свідоцтва про право на спадщину її представник звернувся до Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1, де одержав роз'яснення про необхідність надання відповідних документів про підтвердження фактичного спільного проживання зі спадкодавцем.

На підставі вказаного, ОСОБА_1 просила суд встановити факт, що вона постійно проживала разом з її чоловіком ОСОБА_6 (громадянином Сполучених Штатів Америки), ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року в Україні - на час відкриття спадщини; встановити факт, що місцем відкриття спадщини є АДРЕСА_12. Визнати недійсними: свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.11.2016 року, зареєстроване в реєстрі № 3005, видане приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Зубко О.П., згідно якого спадкоємець ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом отримала спадщину, яка складається із квартири АДРЕСА_2, та свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.11.2016 року, зареєстроване в реєстрі № 3006, видане приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Зубко О.П., згідно якого спадкоємець ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом отримала спадщину, яка складається із вбудованого в житловий будинок нежитлового приміщення площею 30,1 кв. м, за адресою АДРЕСА_13

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 30 травня 2018 року позов задоволено повністю.

Встановлено факт, що ОСОБА_1 постійно проживала разом з її чоловіком ОСОБА_6 (громадянином Сполучених Штатів Америки), ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року в Україні - на час відкриття спадщини.

Встановлено факт, що місцем відкриття спадщини є АДРЕСА_14

Визнане недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.11.2016 року, зареєстроване в реєстрі № 3005, видане приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Зубко О.П., згідно якого спадкоємець ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом отримала спадщину, яка складається із квартири АДРЕСА_3.

Визнане недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.11.2016 року, зареєстровано в реєстрі № 3006, видане приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Зубко О.П., згідно якого спадкоємець ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом отримала спадщину, яка складається із вбудованого в житловий будинок нежитлового приміщення площею 30,1 кв.м., яке знаходиться за адресою АДРЕСА_15

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що він є обгрунтованим та доведеним, а доводи відповідача не спростовують обставин, встановлених судом при розгляді справи.

Суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги, як дружина спадкодавця дійсно прийняла спадщину, оскільки постійно проживала з померлим ОСОБА_6 як його дружина в Сполучених Штатах Америки, м. Маямі, штат Флорида.

Позивач вимушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини з метою оформлення права на спадщину, відповідно до вимог законодавства України та одержання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідач ОСОБА_5 як сестра спадкодавця, будучи обізнаною про наявність у її брата громадянства США, наявність інших спадкоємців, не сприяла дотриманню законодавства при спадкуванні, ввела нотаріуса в оману та неправомірно отримала свідоцтва про право на спадщину, які мають бути визнані недійсними.

Мотивуючи свої висновки, суд першої інстанції також зазначив, що позивач є громадянином Ямайки, мешкає не в Україні, законодавство різних країн має відмінності, вона не мала реальної можливості за такий короткий проміжок часу прибути до м. Кропивницький для звернення з заявою до нотаріальної контори.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати вказане судове рішення з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Зазначає, що суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Відповідач вважає, що судом не було враховано, що померлий ОСОБА_6 мав громадянство України, мав в Україні зареєстроване місце проживання у м. Кіровоград, що зазначено як в українському паспорті, довідці ЖЕО № 3, в свідоцтві про смерть. Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на належне йому нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_16 та за адресою: АДРЕСА_4. ОСОБА_5 як спадкоємець другої черги (рідна сестра померлого) подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори і оформила свої спадкові права.

На момент смерті ОСОБА_6 перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачем ОСОБА_2, яка заяву про прийняття спадщини після його смерті у встановлений законом строк не подавала. Питання про визначення ОСОБА_2 додаткового строку для прийняття спадщини вирішується у іншій цивільній справі (№ 404/251/17).

Відповідач вважає. що оскільки в матеріалах справи відсутні дані про відмову ОСОБА_6 від громадянства України, при розгляді спору необхідно враховувати, що померлий був громадянином України, що має значення для визначення його постійного місця проживання.

На думку ОСОБА_5, позивачем не доведено факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за місцем відкриття спадщини, а визнання судом факту, що ОСОБА_1 як дружина спадкодавця постійно проживала з померлим ОСОБА_6 в Сполучених Штатах Америки, м. Маямі, штат Флорида, не дає підстав для визнання позивача такою, що прийняла спадщину на спірне нерухоме майно.

В апеляційній скарзі також зазначено, що у порушення п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 судом першої інстанції при ухваленні рішення не взято до уваги відсутність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії з мотивів документальної недоведеності ОСОБА_1 факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Крім того відповідач вказує на порушення судом норм процесуального права, зокрема щодо наявності підстав для відводу судді, який розглядав справу через необ'єктивність і упередженість.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_4подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. Не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що у померлого було громадянство України і він мав в Україні зареєстроване місце проживання відповідно до довідки ЖЕО №3.

Зазначає, що це не відповідає дійсності, оскільки на запит адвоката до КП «ЖЕО № 3» стосовно достовірності довідки КП «ЖЕО № 3» № 3180 від 09.08.2016 року, була надана відповідь про те, що дана довідка не зареєстрована, як така, що видана. В 2016 році будь-які довідки за адресою АДРЕСА_5 на ім'я ОСОБА_6 не видавались. Таким чином, вважає, що відповідач вводить суд в оману, оскільки дана довідка є сфальшованою і на підставі сфальшованої довідки нотаріусом була заведена спадкова справа та незаконно видані свідоцтва про право на спадщину за законом відповідачу.

Посилається на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією нотаріально посвідченого апостильованого перекладу свідоцтва про шлюб та проживали спільно за однією адресою в Америці штат Флорида, місто Маямі, їх спільна адреса вказана в самому свідоцтві про шлюб, а також апостильованим письмовим свідченням адвоката ОСОБА_21.

Копією Свідоцтва про смерть громадянина США за кордоном виданої Посольством Сполучених Штатів Америки 21 липня 2016 року та засвідчений Апостилем підтверджується, що ОСОБА_6 був громадянином США, що також підтверджується копією паспорта громадянина США, його адреса в США: АДРЕСА_17

Згідно апостильованого свідоцтва про смерть громадянина США закордоном видно, що свідоцтво було видане 21.07.2016 року із зазначенням номеру звичайного паспорта громадянина США з вказаною адресою місця проживання в США, адреси за кордоном в м. Кіровограді. Постійна або тимчасова адреса за кордоном: АДРЕСА_18. Також в свідоцтві зазначено, що адреса ОСОБА_1 - АДРЕСА_19. Така сама адреса спадкодавця та позивача зазначені в свідоцтві про їх шлюб.

Стверджує, що ОСОБА_6 перебував тимчасово в Україні, де і помер. Фактичним місцем його проживання є АДРЕСА_20

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши пояснення ОСОБА_5 та її представника адвоката ОСОБА_14, які підтримали доводи апеляційної скарги, представників позивача ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_15, які заперечували проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. (частина перша статті 80 ЦПК України).

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частина друга статті 80 ЦПК України). Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (частина четверта статті 77 ЦПК України).

Спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України (частина перша статті 71 Закону України від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право»)

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Судом установлено і підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, що з 15 квітня 2014 року ОСОБА_6 і ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було укладено у церкві Літл Уайт Веддінг Чепел, м. Лас-Вегас, штат Невада, Сполучені Штати Америки (а.с.57-58 т.1).

Позивач ОСОБА_2 є громадянкою Ямайки, що підтверджується копією її паспорта (а.с. 48-50 т.1), 89-119 т. 3).

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 05 травня 2016 року Кіровоградським міським відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_6 помер в м. Кіровоград Кіровоградської області Україна (а.с.126 т.1).

ОСОБА_6 мав паспорт громадянина Сполучених Штатів Америки (а.с.52 т.1, а.с. 119 т.3).

Згідно з копією свідоцтва про смерть громадянина Сполучених Штатів Америки за кордоном, виданого посольством Сполучених Штатів Америки 21 липня 2016 року (а.с. 44, 45-46 т.1),ОСОБА_6 був громадянином Сполучених Штатів Америки, що підтверджується звичайним паспортом від 24 вересня 2013 року № НОМЕР_1, адреса проживання в Сполучених Штатах Америки: АДРЕСА_21; постійна або тимчасова адреса за кордоном: АДРЕСА_22. Місцем смерті зазначено Районна лікарня, Університетська 2/5, Україна, похований в Україні. Зауваження: паспорт громадянина США НОМЕР_2 українських структурах.

Також в свідоцтві зазначено, що адреса проживання ОСОБА_1 - АДРЕСА_21.

За життя ОСОБА_6 заповіт не залишив, мав нерухоме майно на території України: АДРЕСА_23), та нежитлове приміщення по АДРЕСА_24 (а.с. 162-163, 166, 169-174, 176 т. 1), на яке після його смерті відкрилась спадщина .

Спадкоємцем за законом другої черги після смерті ОСОБА_6 є його рідна сестра ОСОБА_18, змінила прізвище із ОСОБА_1 після реєстрації шлюбу (а.с.155 т.1), яка прийняла спадщину і отримала свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно (а.с.142-144,160-165,211 т.1, а.с.9-67 т.3).

Спадкова справа після смерті ОСОБА_6 була заведена приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Зубко О.П. на підставі заяви ОСОБА_18 про прийняття спадщини від 12.05.2016 р., її копія долучена за взаємним клопотанням представників сторін до матеріалів цивільної справи (а.с. 9-67 т. 3).

Згідно матеріалів спадкової справи ОСОБА_18 було подано до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом на належне померлому майно, місце відкриття спадщини та коло спадкоємців, які прийняли спадщину, встановлене нотаріусом з урахуванням виданої ОСОБА_18 довідки КП «ЖЕО №3» від 12.05.2016 року №2163 про склад сім'ї, місце реєстрації та проживання померлого ОСОБА_6 (а.с.145-146 т.1, а.с.15 т.3).

Відповідно зазначеної довідки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_25, з 04.02.2004 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 року, склад сім'ї: один (а.с.152 т.1, а.с. 15 т. 3).

Заяви інших спадкоємців (осіб, які бажають прийняти спадщину) у матеріалах спадкової справи відсутні.

ОСОБА_18 набула право власності на квартиру АДРЕСА_26, та нежитлове приміщення по АДРЕСА_27 на підставі посвідчених приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Зубко О.П. свідоцтв про право власності на спадщину, зареєстрованих в реєстрі за № 3005 і № 3006 відповідно (а.с.166,201,212-215 т.1, а.с.62-67 т.3).

До матеріалів даної цивільної справи в суді першої інстанції долучено фотокопію сторінок паспорта громадянина України на ім'я ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, серія НОМЕР_3, виданого Кіровським РВ УМВС України в Кіровоградській області 05.12.2003 р., з вклеєною 24.09.2008 р. фотокарткою, відомості про місце проживання за адресою: АДРЕСА_28 зареєстровано 14.02.2004 р. Кіровським РВ м. Кіровограда (а.с. 23-24 т.2), та копію картки фізичної особи - платника податків Кіровоградської ОДПІ про одержання ОСОБА_6 ідентифікаційного номера і занесення до Державного реєстру фізичних осіб 05.03.2004 р. (а.с. 25 т.2).

Згідно копії довідки КП «ЖЕО №3» від 09.08.2016 року № 3180 власник квартири ОСОБА_6 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_25, помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року, з дати смерті зареєстрованих осіб немає (а.с.29 т.2).

Згідно відповіді державного нотаріуса Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 Бикова С.Є. від 05.12.2017 року представнику позивача ОСОБА_3 було роз'яснено, що з урахуванням положень статей 71, 72 Закону України „Про міжнародне приватне право" спадкові відносини регулюються правом держави, у якій спадкодавець мав останнє місце проживання, якщо спадкодавцем не обрано в заповіті право держави, громадянином якої він був. Вибір права спадкодавцем буде недійсним, якщо після складання заповіту його громадянство змінилося. Спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України. При видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріус перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Місце відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо спадкодавець, якому належало майно на території України, мав останнє місце проживання на території іноземної держави, місце відкриття спадщини визначається на підставі Закону України "Про міжнародне приватне право". У разі відсутності у спадкоємців документів, що підтверджують місце відкриття спадщини, нотаріус роз'яснює спадкоємцям їх право на звернення до суду із заявою про встановлення місця відкриття спадщини. У такому випадку місце відкриття спадщини підтверджується копією рішення суду, що набрало законної сили. Враховуючи вищевикладене, в разі відсутності у спадкоємця документів необхідних для встановлення місця відкриття спадщини, спадкоємець має право звернутись до суду за встановленим місцем відкриття спадщини (а.с.6 т.1).

Згідно листа консультативного відділу Посольства США в Україні служби Громадян США від 10.07.2018 року, наданого на запит адвоката ОСОБА_20, значення графи «постійна або тимчасова адреса за кордоном» у консульському звіті свідоцтва про смерть за кордоном означає постійну або тимчасову адресу за кордоном померлої людини, за якою вона проживала. Посольство не встановлює чи ця адреса була постійним місцем проживання чи тимчасовим (а.с.169 т.2).

На підставі вказаних доказів, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, місцем відкриття спадщини є - АДРЕСА_29

З таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він зроблений без урахування встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, без належної оцінки досліджених доказів та з порушенням норм матеріального і процесуального права.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина перша статті 1218 ЦК України).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частини перша та друга статті 1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (частина перша статті 1221 ЦК України). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (частина третя статті 1223 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї згідно з частинами першою та третьою статті 1268 ЦК України.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

У відповідності до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Встановлено, що померлий ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, мав паспорт громадянина України (а.с.23-24 т.2) та паспорт громадянина Сполучених Штатів Америки (а.с.52 т.1, а.с.119 т.3), місце відкриття спадщини Україна, м. Кіровоград (м. Кропивницький), був зареєстрований з 04.02.2004 року за адресою: АДРЕСА_8 за НОМЕР_4, виданим 05.12.2003 року Кіровським РВ УМВС України в Кіровоградській області та знятий з реєстрації місця проживання 12.05.2016 року у зв'язку з державною реєстрацією смерті (актовий запис №1223 від 05.05.2016 року) (а.с.245 т.2), дружина померлого ОСОБА_2, яка є громадянкою Ямайки і проживає у США, до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини не зверталася (а.с.157-158 т.1).

Особливості спадкування за участю іноземного елемента наведені у витязі з узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом» від 16.05.2013 року № 24-754/0/4-13. Зокрема в п. 16 вказано, що у міжнародних договорах, нормативних актах України поняття «Обсяг прав, пов'язаних зі спадкуванням» охоплює не тільки право на спадкування майна, але і право на укладання і скасування заповіту на майно, що знаходиться на території іншої договірної країни ( а також спадкові права, що можуть бути здійснені в майбутньому).

Права іноземців щодо спадщини виникають на тих самих підставах, що і в громадян України, і спадщина переходить до спадкоємців незалежно від громадянства. Принцип зрівняння в правах є основою національного режиму та визначає головні аспекти здатності іноземців мати права, що виникають при спадкуванні. Суть спадкових справ залишається незмінною як у випадку набуття їх іноземцями, так і у випадку набуття громадянами України, об'єкт також залишається незмінним - спадщина (сукупність об'єктивних прав та обов'язків спадкодавця). Таким чином, іноземці здійснюють свої спадкові права на території України нарівні з громадянами України.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" надано роз'яснення, що при вирішенні спору щодо спадкування прав на майно, яке знаходиться за кордоном, або за участю іноземця, необхідно з'ясовувати, чи існує договір про правову допомогу з цією країною, і чи в цьому договорі не передбачені інші правила щодо спадкування, ніж в українському законодавстві. У разі розбіжностей застосовуються норми міжнародного договору. Право на успадкування нерухомого майна, згідно зі статтею 71 Закону України "Про міжнародне приватне право", регулюється законодавством країни, на території якої знаходиться це майно.

Згідно ст. 70 Закону України «Про міжнародне приватне право», з урахуванням положень статей 71,72 цього Закону спадкові відносини регулюються правом держави, у якій спадкодавець мав останнє місце проживання, якщо спадкодавцем не обрано в заповіті право держави, громадянином якої він був. Вибір права спадкодавцем буде недійсним, якщо після складання заповіту його громадянство змінилося.

Статтею 71 цього Закону визначено, що спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України.

Відповідно до ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Враховуючи, що на час смерті ОСОБА_6 перебував у державі Україна, проживав за своїм зареєстрованим місцем проживання, мав нерухоме майно, що йому належало на праві власності на території України, спадкування регулюється правом України.

За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до частин третьої та четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до статті 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України.

Частиною першою статті 68 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Згідно положень глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, при зверненні спадкоємця у зв'язку з відкриттям спадщини нотаріус з'ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна (п.1.2).

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України (п.1.12.). Якщо спадкодавець мав декілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Якщо спадкодавець, якому належало майно на території України, мав останнє місце проживання на території іноземної держави, місце відкриття спадщини визначається на підставі Закону України „Про міжнародне приватне право". Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна. Якщо об'єктів нерухомого майна декілька і їх місцезнаходження різне, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження одного із об'єктів цього майна на вибір спадкоємця(ів).

Місце відкриття спадщини підтверджується: довідкою житлово-експлуатаційної організації, довідкою правління житлово-будівельного кооперативу про реєстрацію (постійне місце проживання) спадкодавця; записом у будинковій книзі про реєстрацію (постійне місце проживання) спадкодавця, довідкою адресного бюро, довідкою райвійськкомату про те, що спадкодавець до призову на військову службу проживав за відповідною адресою.Місце відкриття спадщини не може підтверджуватись свідоцтвом про смерть (1.13).

У разі відсутності у спадкоємців документів, що підтверджують місце відкриття спадщини, нотаріус роз'яснює спадкоємцям їх право на звернення до суду із заявою про встановлення місця відкриття спадщини. У такому випадку місце відкриття спадщини підтверджується копією рішення суду, що набрало законної сили (1.14).

Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї (п. 3.21). У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем (п. 3.22). Своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу (п. 3.23).

У пункті 1 ст. 2 Закону України «Про громадянство України» зазначено, якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Відповідно до норм Закону України «Про громадянство України» датою припинення громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата видання відповідного указу Президента України . Громадянин України, який подав заяву про вихід з громадянства України або щодо якого оформляється втрата громадянства, до видання указу Президента України про припинення громадянства України користується всіма правами і несе всі обов'язки громадянина України. (ст.ст. 18, 19, 20 Закону).

Відомості про припинення ОСОБА_6 громадянства України у матеріалах справи відсутні.

Місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання (частини перша та шоста статті 29 ЦК України).

У частині першій статті 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (частина перша статті 1297 ЦК України).

За правилом частини першої статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Суд першої інстанції, визнаючи недійсними свідоцтва про право на спадщину стосовно спірного майна, зазначив, що ОСОБА_5 не повідомила нотаріуса про інших спадкоємців, знаючи про наявність у її брата громадянства США, наявність інших спадкоємців, не сприяла спадкуванню відповідно до норм чинного законодавства, ввівши нотаріуса в оману та отримала відповідні свідоцтва про право власності на майно з порушенням вимог чинного законодавства.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, тому що вони грунтуються на припущеннях і суперечать встановленим обставинам і вимогам норм матеріального права .

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом

Обставини, на які посилається позивач в обгрунтування своїх вимог, не вказують на наявність підстав, передбачених ст. 1301 ЦК України для визнання недійсними оспорюваних свідоцтв про право на спадщину.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції не взяв до уваги, що спадкова справа померлого ОСОБА_6 була заведена за останнім місцем його проживання, на підставі заяви спадкоємця за законом другої черги ОСОБА_5 про прийняття спадщини, свідоцтво про право на спадщину видане на нерухоме майно, яке знаходиться на території України, відомості про інших спадкоємців, які прийняли спадщину, відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення не відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

У зв'язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що на підставі ст. 376 ЦПК України, судове рішення першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову задоволенні позовних вимог в повному обсязі за їх безпідставністю і необгрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 30 травня 2018 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, до ОСОБА_5 про встановлення факту прийняття спадщини, скасування свідоцтва про право власності на майно відмовити у повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.М. Єгорова

Судді: Л.М. Дьомич

С.А. Кіселик