Постанова

Іменем України

28 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 757/2087/18

провадження № 61-46921св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київської області,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційні скарги ОСОБА_1 та Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київської області на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 30 травня 2018 року, у складі судді Овсієнко Ю. К. та постанову Чернігівського апеляційного суду від 22 жовтня 2018 року у складі колегії суддів: Вінгаль В. М., Губар В. С., Кузюри Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київської області про поновлення на роботі, в обґрунтування якого вказав, що на підставі наказу відповідача №16-К від 01 березня 2017 року його переведено на посаду сторожа.

26 січня 2018 року його звільнено з 31 січня 2018 року відповідно до пункту другого статті 40 КЗпП України.

Вважає звільнення незаконним.

Вказує на те, що пропустив з поважних причин строк звернення до суду, передбачений статтею 233 КЗпП України, оскільки не мав необхідних доказів для обґрунтування своєї позиції.

Просив поновити строк звернення до суду з відповідною позовною заявою; визнати незаконним та скасувати наказ начальника Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київської області Мухіна В. М. №3-К від 26 січня 2018 року про звільнення його з посади сторожа; поновити його на роботі сторожа Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київської області; зобов`язати Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київської області нарахувати та виплатити йому заробітну плату за весь час вимушеного прогулу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанцій

Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 30 травня 2018 року в задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач не зміг одержати задовільну оцінку при повторній перевірці з питань охорони праці, можливість його переведення на іншу посаду в установі відповідача відсутня у зв`язку з відсутністю вакантних посад, а тому дії відповідача по звільненню позивача за пунктом другим ст. 40 КЗпП України є правомірними, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 22 жовтня 2018 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 30 травня 2018 року скасовано.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київської області про поновлення на роботі відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що посада сторожа не передбачає перевірку кваліфікації, а перевірка знань з охорони праці та її незадовільна оцінка не є підставою для звільнення за пунктом другим статті 40 КЗпП України, проте позивач пропустив встановлений частиною першою статті 233 КЗпП України місячний строк звернення до суду без поважних причин, підстави для поновлення якого відсутні.

Короткий зміст вимог та доводів касаційних скарг

У листопаді 2018 року Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київської області подало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Чернігівського апеляційного суду від 22 жовтня 2018 року, в якій просило в мотивувальній частині змінити незаконне звільнення ОСОБА_1 на визнання правомірним звільнення ОСОБА_1 з посади сторожа Київського рибоохоронного патруля, залишити в силі рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 травня 2018 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивача звільнено з посади сторожа відповідно до пункту другого частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку з виявленої невідповідністю займаної посаді, а не внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я. Відповідно до пункту 21 статті 40 Науково-практичного коментаря до законодавства України про працю встановлено, що законодавство про працю передбачає обов`язок працівників проходити навчання, інструктажі і перевірку знань з охорони праці та пожежної безпеки. Якщо працівник не може одержати задовільну оцінку при перевірці знань, він може бути звільнений за пунктом другим статті 40 КЗпП України.

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Чернігівського апеляційного суду від 22 жовтня 2018 року, в якій просив скасувати рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 травня 2018 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 22 жовтня 2018 року, ухвалити нове рішення яким поновити строк на звернення до суду з відповідним позовом та задовольнити позовні вимоги.

Касаційна скарга мотивована тим, що строк, встановлений ч. 1 ст. 233 КЗпП України був пропущений позивачем з поважних причин, оскільки він не мав на момент звернення до суду усіх необхідних доказів для обґрунтування своєї позиції. Суд апеляційної інстанції визнав, що відповідач порушив трудове законодавство при звільненні позивача з роботи, але не відновив його конституційне право на працю. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 квітня 2018 року йому поновлено строк звернення до суду з даною позовною завою, вказана ухвала не скасована.

Позиція інших учасників справи

У березні 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу відповідача, в якому просив суд ухвалити рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

У березні 2019 року Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київської області подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу позивача, в якій просило задовольнити касаційну скаргу подану Управлінням Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київської області та відмовити у задоволенні касаційної скарги поданої ОСОБА_1 .

У березні 2019 року Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київської області подало до Верховного Суду відповідь на відзив, в якому вказало, що касаційна скарга позивача та його відзив на касаційну скаргу є такими, що не підлягають задоволенню.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 14 лютого 2019 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу.

У березні 2019 року матеріали цивільної справи № 757/2087/18 надійшли до Верховного Суду.

21 червня 2019 року цивільна справа № 757/2087/18 передана судді-доповідачу Дундар І. О.

Ухвалою Верховного Суду від 27 червня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно наказу начальника Управління державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області від 01 березня 2017 року № 16-к ОСОБА_1 , старшого інспектора, переведено за його згодою 01 березня 2017 року на посаду сторожа.

Відповідно до Плану перевірки охорони праці на 2017 рік, затвердженого начальником Київського рибоохоронного патруля від 18 січня 2017 року та службового листа від 04 вересня 2017 року заплановано проведення перевірки знань сторожів рибоохоронного патруля № 1, 2, 3 в період з вересня по лютий.

Згідно з протоколом № 6 засідання комісії з перевірки знань з питань охорони праці від 07 листопада 2017 року ОСОБА_1 не пройшов перевірку знань.

Відповідно до протоколу № 8 засідання комісії з перевірки знань з питань охорони праці від 27 грудня 2017 року ОСОБА_1 повторно не пройшов перевірку знань з охорони праці.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов`язків вимагає доступу до державної таємниці.

При розгляді справ про звільнення за пунктом 2 статті 40 КЗпП України суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов`язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров`я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. З цих підстав, зокрема, може бути розірваний трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації або підрозділу у зв`язку з нездатністю забезпечити належну дисципліну праці у відповідній структурі.

Відповідно до положень статті 18 Закону України «Про охорону праці» працівники під час прийняття на роботу і в процесі роботи повинні проходити за рахунок роботодавця інструктаж, навчання з питань охорони праці, з надання першої медичної допомоги потерпілим від нещасних випадків і правил поведінки у разі виникнення аварії. Посадові особи, діяльність яких пов`язана з організацією безпечного ведення робіт, під час прийняття на роботу і періодично, один раз на три роки, проходять навчання, а також перевірку знань з питань охорони праці за участю профспілок. Порядок проведення навчання та перевірки знань посадових осіб з питань охорони праці визначається типовим положенням, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці. Не допускаються до роботи працівники, у тому числі посадові особи, які не пройшли навчання, інструктаж і перевірку знань з охорони праці. У разі виявлення у працівників, у тому числі посадових осіб, незадовільних знань з питань охорони праці, вони повинні у місячний строк пройти повторне навчання і перевірку знань.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що посада сторожа не передбачає перевірку кваліфікації, а перевірка знань з охорони праці та її незадовільна оцінка не є підставою для звільнення за пунктом другим частини першої статті 40 КЗпП України.

Колегія судів не приймає посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року по справі № 289/548/16, оскільки рішення у справах ухвалені за різних фактичних обставин.

В іншій частині доводі касаційної скарги Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київської області зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

В частині доводів касаційної скарги позивача ОСОБА_1 колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статей 233, 234 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду у тримісячний строк з дня , коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі пропуску строку з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Даною статтею не визначається перелік поважних причин, які можуть бути підставою для поновлення строку, що свідчить про те, що їх поважність оцінюється судом у кожному конкретному випадку окремо залежно від фактичних обставин. Під поважними причинами пропуску строку, встановленого частиною першою статті 233 КЗпП України, варто розуміти такі причини, що об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду і підтверджуються належними доказами.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції питання дотримання строків звернення до суду з позовом не досліджував, оскільки дійшов висновку про правомірність дій відповідача та відсутність підстав для визнання незаконним звільнення та скасування наказу, тобто відмовив в задоволенні позову по суті позовних вимог.

Апеляційний суд, оцінивши доводи, зазначені ОСОБА_1 в обґрунтування поважності причин пропуску місячного строку на звернення до суду, правильно послався на те, що вказані позивачем причини не є такими, що об`єктивно унеможливлювали звернення до суду.

Встановивши, що копію наказу про звільнення і трудову книжку позивач отримав 17 лютого 2018 року, однак до суду звернувся лише 29 березня 2018 року, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові у зв`язку з пропуском позивачем визначеного статтею 233 КЗпП України строку звернення до суду та відсутністю підстав для його поновлення.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 не дають підстав для висновку, що судові рішення постановлені без додержання норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів вважає, що касаційні скарги слід залишити без задоволення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За змістом частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постанова апеляційного суду ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому їх необхідно залишити без змін, а касаційні скарги - без задоволення.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_1 та Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київської області залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського апеляційного суду від 22 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков