ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2620/19 Справа № 214/5654/18 Суддя у 1-й інстанції - Євтушенко О. І. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи:

позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження згідно ч.13 ст.7,ч.1 ст.369 ЦПК України у письмовому провадженні без повідомлення осіб цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 листопада 2018 року, ухваленого суддею Євтушенком О.І.у м. Кривому Розі, повний текст рішення суду складено 05 листопада 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі -АТ КБ«ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 21 березня 2013 року за кредитним договором без номера відповідач отримала кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку у розмірі 1000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 30%, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зобов'язання за вказаним кредитним договором ОСОБА_1 належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 30.06.2018 року в розмірі 110424,71 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 4874,77 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у період з 21 березня 2013 р. по 31 січня 2018 р.- 105549,94 грн., яку позивач просить суд стягнути на свою користь та понесені судові витрати.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 листопада 2018 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 21.03.2013 року в загальному розмірі 10286,60 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту станом на 30.06.2018 року в сумі 4874,77грн., заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 21.03.2013 року по 31.01.2018 року в розмірі 5411,83 грн. та компенсацію сплати судового збору в сумі 163,87 грн.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність рішення суду обставинам справи, ставить питання про зміну рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутих відсотків та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі.

В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд дійшов помилкового висновку, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами. Судом не враховано, що не лише заява а й тарифи та умови Банку є складовою частиною укладеного кредитного договору. Позивачем виконувались умови договору, проте не в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вислухавши сторони, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судом встановлено, що 21.03.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «ПриватБанк» (а.с.8).

Підписанням заяви, ОСОБА_1 дала свою згоду на те, що заява разом із запропонованими банком Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складають кредитний договір, який по своїй суті є договором приєднання в розумінні ч.1 ст.634 ЦК України (а.с.8, 10-33).

Згідно умов кредитування та виписки по банківському рахунку позичальника ОСОБА_1 отримала кредит з наданням кредитної картки №925930 зі строком дії до 06/2016 року в початково визначеному розмірі кредитного ліміту 300 грн., збільшеному до 5100 грн. 22.03.2013 року зі сплатою процентів за користування ним за ставкою 2,5% на місяць (30% річних) (а.с.56-65).

За наданим позивачем АТ КБ «ПриватБанк» розрахунком заборгованості, станом на 30.06.2018 року ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 110424,71 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 4874,77 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у період з 21 березня 2013 р. по 31 січня 2018 р.- 105549,94 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції дійшов висновку, що у період строку дії договору, що відповідає строку дії картки застосовується відсотки обумовлені умовами укладеного договору, після закінчення строку дії договору застосовуються відсотки на рівні облікової ставки НБУ, оскільки інше не передбачено договором.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов'язань.

Зі змісту статей 626, 638 ЦК України слідує, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до частини другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України - письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Як видно з матеріалів справи банк, в підтвердження своїх позовних вимог, надав суду копію договору-приєднання (заяву відповідача, Умови та Правила надання банківських послуг та розрахунок заборгованості.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів не може погодитися із доводами апеляційної скарги що судом першої інстанції невірно визначений розмір відсотків за користування кредитними коштами.

Умовами укладеного кредитного договору передбачено нарахування відсотків за його користування в розмірі 30 % на рік лише в межах дії договору, що відповідає строку дії картки.

За даними позивача АТ КБ «ПриватБанк» строк дії картки становить 06/2016, тобто до 30 червня 2016 року. З 01 липня 2017 року дія договору припинена, а умови укладеного договору не містять відомостей про відсоткову ставку за користування кредитними коштами після закінчення строку дії договору.

Умовами укладеного договору не передбачено розмір відсотків за користування кредитними коштами після закінчення дії договору, тому слід дійти висновку про визначення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постановах від 07.09.2016 року у справі №6-1412цс16, від 09.08.2017 року у справі № 6-2322цс16 та від 02.12.2015 року у справі №6-249цс15.

Не наводить й позивач в апеляційній скарзі яким положенням чи умовами укладеного договору передбачено нарахування відсотків та їх розмір по закінченню строку дії договору.

Положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Ураховуючи наведене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Колегія суддів погоджується із наданим судом першої інстанції розрахунком відсотків за користування кредитними коштами, виходячи з розміру кредитної заборгованості 4874,77 грн. та розміру відсоткової ставки 30% річних (2,5% на місяць) за період з 01.09.2014 року по 30.06.2016 року та за період з 01.07.2016 року по 31.01.2018 року на рівні облікової ставки Національного банку України, що разом буде становити 5411,83 грн. Правильність наведеного судом першої інстанції розрахунку заборгованості за відсотками колегією суддів перевірено, вважає його вірним.

З наведеним в додаткових поясненнях представником позивача розрахунком заборгованості за відсотками погодитися неможливо. Відсутній розрахунок із урахуванням відсоткової ставки за умовами укладеного договору та розміром кредитної заборгованості. У розмірі відсотків за ставкою НБУ не взято до уваги, що позовні вимоги заявлено з період до 31 січня 2018 року, проте наведений розрахунок в сумі 1626,65 грн. станом на 01 вересня 2018 року. Проте, згідно положення ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.

Також, колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги щодо розміру стягнутих судом судових витрат понесених позивачем зі сплати судового збору.

Позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. На виконання положення ст.141 ЦПК України, яка передбачає стягнення судових витрат пропорційно задоволеними вимогам, суд першої інстанції вірно визначив та стягнув з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 163,87 грн., що пропорційно частині задоволених вимог, виходячи з розрахунку ( 10286,60х1762/110424,71).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України Апеляційний суд Дніпропетровської області,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 31 січня 2019 року.

Головуючий:

Судді: