Справа № 161/3771/19
Провадження № 2/161/1629/19

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2019 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.

при секретарі Грабовській Г.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів.

Свої вимоги обґрунтовує тим, перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак, рішенням Луцького міськрайонного суду від 09.09.2015 року шлюб між сторонами розірвано. В шлюбі у них народилась одна дитина: син ОСОБА_5 , який на даний час проживає разом з позивачкою.

Вказує, що згідно договору про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні від 15.01.2016 р. №53 (далі Договір), було узгоджено місце проживання та способи утримання та виховання дитини.

Зазначає, що в даний час відповідач має не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання, оскільки в договорі вказано, що відповідач зобов`язаний щомісячно сплачувати кошти на утримання дитини в національній валюті України гривні у сумі, що еквівалентна 300 доларів США за офіційним курсом НБУ до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, вказує, що відповідач 23 березня 2016 року надіслав їй пропозицію про внесення змін до Договору, у якій зазначив, що у зв`язку з погіршенням матеріального стану, не має можливості утримувати сина в тому розмірі, що визначений п. 2.1 Договору. Натомість відповідач запропонував зміни до Договору, у якій сума аліментів, яка підлягатиме сплаті, становитиме 2500 грн. щомісячно.

Просить суд, стягнути на її користь з відповідача заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 194 215,00 грн.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 квітня 2019 року розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

У встановлений в ухвалі суду строк представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому вказує, що представником позивача невірно трактуються норми цивільного права. Вказує, що згідно договору відповідач мав право розірвати договір в односторонньому порядку, чим власне і скористався.

Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримала повністю, просила її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримала з підстав в ній зазначених. Крім того суду пояснила, що, Договір не є розірваний, оскільки, позивачем не було порушено п.п. 1.2-1.6 правочину.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову. Пояснив суду, що ОСОБА_4 не відмовляється від сплати аліментів регулярно забезпечує дитину усім необхідним. Крім того, пояснив суду, що відповідач вважав, що договір є розірваним.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину.

Згідно ч. 4 ст. 195 Сімейного кодексу України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, однак, рішенням Луцького міськрайонного суду шлюб між сторонами було розірвано (а.с.11-12).

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.10).

Як вбачається з матеріалів справи 15.01.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні, за умовами якого відповідач зобов`язаний щомісячно сплачувати кошти на утримання дитини в національній валюті України гривні у сумі, що еквівалентна 300 доларів США за офіційним курсом НБУ до досягнення дитиною повноліття (а.с.13-14).

З моменту укладення Договору по квітень 2016 року відповідач сплачував позивачу обумовлену в договорі суму. Зазначена обставина визнана сторонами в судовому засіданні, а тому в силу ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Відповідно до умов Договору, 23.03.2016 року відповідачем у справі на адресу суду було направлено лист - пропозицію про внесення змін до Договору про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні від 15.01.2016 року (а.с. 13 зворот).

Позивач листом від 28.03.2016 р. повідомив відповідача про небажання вносити зміни до Договору (а.с.82-83).

Як вбачається з матеріалів справи, 18 квітня 2016 року відповідач направив на адресу позивача повідомлення про розірвання укладеного між сторонами Договору у зв`язку з порушенням матір`ю умов правочину (а.с.81).

Відтак, на думку суду укладений між сторонами Договір є розірваним, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст. 598 ЦК України припинення зобов?язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов?язання сторін припиняються.

В даному випадку, відповідач скористався своїми правами щодо одностороннього розірвання Договору, а позивач отримавши такий лист, жодним чином не повідомила іншу сторону Договору про небажання розривати правочин. Зазначену обставину позивач підтвердила в судовому засіданні.

Відтак, позивач, як сторона Договору, в силу вимог ст. 14 ЦК України на свій розсуд обрав спосіб виконання своїх обов`язків.

Крім того, факт розірвання Договору між сторонами встановив Апеляційний суд Волинської області в своєму рішенні від 16 грудня 2016 року, зазначивши зокрема, що відповідач у даній справі 19 квітня 2016 року надіслав позивачу письмове повідомлення про розірвання зазначеного Договору, яка отримала таке повідомлення (а.с.19-21).

При цьому суд не бере до уваги доводи позивача та її представника про те, що Договір не є розірваний, у зв`язку із подальшою сплатою відповідачем аліментів в добровільному порядку.

Судом встановлено що відповідач з квітня 2016 року добровільно сплачує на рахунок позивача по 2500 грн. (а.с. 24-48).

Однак, такі дії відповідача жодним чином не свідчать про невиконання ним умов договору, оскільки, згідно призначення платежу це були кошти на утримання дитини, а не аліменти по Договору.

Враховуючи наведене, у зв`язку із припиненням правовідносин між сторонами у зв`язку із розірвання Договору, у відповідача відсутні правові підстави для подальшого нарахування заборгованості за умовами цього правочину.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволені позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, на підставі ст. 189 Сімейного кодексу України, ст.ст. 14, 509, 598, 626, 651, 653, 654 Цивільного кодексу України, суд,-

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 09 вересня 2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.М. Пахолюк