КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/9268/2019 Головуючий в суді 1 інстанції Шум Л.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 року м. Київ

справа № 753/945/18

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

за участю секретаря судового засідання Макарової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс», яка подана представником Гудзерою Тарасом Сергійовичем, на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року, ухвалене у складі судді Шум Л.М.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» про зобов`язання вчинити діїОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя,

встановив:

У січні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» про зобов`язання вчинити дії, посилаючись на те, що він є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, надавачем яких є відповідач.

Позивачу стало відомо, що постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.03.2014 року, залишеною без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 01.12.2015 року визнано незаконними і нечинними з моменту прийняття розпорядження Київської міської державної адміністрації №1221 від 29.12.2010 року «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території та їх структури». Проте відповідач продовжував до 30.11.2016 року нараховувати послуги за тарифами, встановленими розпорядженням №1221.

З огляду на викладене, позивач просив зобов`язати відповідача здійснити щомісячний перерахунок вартості послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.06.2009 року по 30.11.2016 року за тарифами, затвердженими розпорядженням КМДА №748 від 19.05.2000 року та повернути кошти, що були сплачені надмірно за тарифами, також просив стягнути судові витрати.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Зобов`язано Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» здійснити помісячний перерахунок вартості послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 за період з 10.07.2014 року по 30.11.2016 року за тарифами, затвердженими відповідно до розпорядження КМДА № 748 від 19.05.2000 року «Про встановлення розмірів тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій в м. Києві» (в редакції від 18.04.2008 року).

В задоволенні інших вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» - Гудзера Т.С. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Вказує, що перерахунок розміру плати за житлово-комунальні послуги відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» проводиться виключно у випадку неналежного надання житлово-комунальних послуг. Перерахунок розміру плати за житлово-комунальні-послуги у зв`язку із зміною тарифів законом не передбачено. Тому вважає, що суд першої інстанції незаконно зобов`язав відповідача здійснити перерахунок вартості послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території за відсутністю правових підстав.

Крім того, позивач обрав неналежний спосіб захисту порушеного права, оскільки мав звернутися до суду з позовом про повернення надмірно сплачених коштів за житлово-комунальні послуги на підставі нечинного розпорядження. Між сторонами виникло зобов`язання щодо надання житлово-комунальних послуг, яке є предметом правового регулювання, в тому числі, норм ЦК України щодо надання послуг. Відповідач виконав належним чином свої зобов`язання щодо надання житлово-комунальних послуг у період з 01.06.2009 року по 30.11.2016 року, а позивач їх спожив за цінами, що існували на час надання таких послуг, тому зміна розміру цін за виконанні житлово-комунальні послуги у цей період є незаконною.

Посилання позивача на те, що між сторонами не укладався договір про надання житлово-комунальних послуг, а тому до цих правовідносин не підлягають застосуванню ст.ст. 632, 901 ЦК України, є необґрунтованим. Оскільки суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення на вказані обставини уваги не звернув, та зв`язку із цим порушив норми матеріального права, то просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та безпідставною, рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з повним з`ясуванням обставин справи та дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що по аналогічній справі № 757/31606/15-ц Велика Палата Верховного Суду 16 січня 2019 року зазначила, що суд першої інстанції помилково вважав, що оскільки в момент нарахування плати за житлово-комунальні послуги тарифи були чинними, не зважаючи на те, що в подальшому їх було скасовано, позивач не має права на здійснення перерахунку нарахованих йому платежів.

Вважає, що він обрав належний спосіб захисту порушеного права, оскільки звернувся з позовною заявою про зобов`язання вчинити дії, здійснити щомісячний перерахунок вартості послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території по квартирі АДРЕСА_1 та повернути кошти, що були сплачені надмірно за тарифами, які визнані нечинними.

Посилання відповідача на наявність між сторонами договірних відносин позивач вважає неправомірним, оскільки на даний час між ОСОБА_2 та відповідачем немає чинного, належним чином узгодженого та укладеного договору про надання житлово-комунальних послуг.

В судовому засіданні представник Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» - Гудзера Т.С. підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду скасувати.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду апеляційної інстанції заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів, проти задоволення апеляційної скарги заперечує.

Враховуючи наявність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності, колегія суддів вважала можливим розглянути справу у відсутність позивача у відповідності до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, вислухавши пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу у спірний період виставлено рахунки по оплаті послуг утримання будинків і споруд та прибудинкових територій із застосуванням тарифів, які в судовому порядку визнано незаконними і нечинними з моменту їх прийняття. Тому позивачу має бути здійснений відповідачем перерахунок на підставі чинних розпоряджень за послугу утримання будинку і прибудинкової території відповідно до розпорядження КМДА № 748 від 19.05.2000 року «Про встановлення розмірів тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій в м. Києві».

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність здійснення позивачу перерахунку за період з 10.07.2014 року по 30.11.2016 року за послугу з утримання будинку і прибудинкової території відповідно до розпорядження КМДА № 748 від 19.05.2000 р. «Про встановлення розмірів тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій в м. Києві» (в редакції від 18.04.2008 року).

З висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог колегія суддів погоджується виходячи з наступного.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с. 3) та відповідно позивач є споживачем житлово-комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території за вказаною адресою. Позивач отримував вказані послуги в спірний період, а саме з 1 червня 2009 року по 30 листопада 2016 року.

Житловий будинок АДРЕСА_1 перебуває на балансі та обслуговуванні відповідача Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс».

Листом Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу КМР (КМДА) від 21.07.2016 року повідомлено позивачу, що тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для будинку за адресою: АДРЕСА_1 встановлені розпорядженням виконавчого органу КМР (КМДА) від 29.12.2010 року №1221. При розрахунку тарифу на зазначені послуги виконавцем послуг - КП «Житло-сервіс» враховано площу прибудинкової території в розмірі 11425 кв.м., зокрема: площу дворів - 6169 кв.м., площу проїзду та вулиць - 1061 кв.м., площу газонів вулиць - 3061 кв.м., площу газонів дворів - 1134 кв.м. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва скасовано розпорядження виконавчого органу КМР (КМДА) від 29.12.2010 №1221 (а.с. 51).

При зверненні до відповідача щодо повернення надміру сплачених коштів за комунальні послуги від 26.01.2017 року (а.с. 52), відповідач повідомив про відсутність підстав для задоволення вимог претензії, додатково зазначив, що тариф на послуги на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 розрахований відповідно до «Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» затвердженого постановою КМУ від 20.05.2009 р. №529 (а.с. 53).

Листом Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу КМР (КМДА) від 10.02.2017 року, 07.03.2017 року повідомлено, що перерахунок розміру плати у разі визнання нечинним розпоряджень про встановлення тарифів законодавством не передбачений. Рішенням суду, яким визнано нечинним розпорядження, не зобов`язано КМДА проводити перерахунки (а.с. 60-63, 66-69).

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.03.2014 року у справі № 2а-118/11 (2а/761/4/14), в якій ухвалою від 04.04.2014 р. виправлено описку і яка залишена без змін ухвалою КААС від 10.07.2014 року, визнано незаконними і нечинними з моменту прийняття Розпорядження Київської міської державної адміністрації:

- № 978 від 31 серпня 2009 р. «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій»; № 979 від 31 серпня 2009 р. «Про погодження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій»; № 980 від 31 серпня 2009 року «Про встановлення та погодження тарифів на комунальні послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення холодної та гарячої води для населення»; № 981 від 31 серпня 2009 року «Про затвердження тарифів на теплову енергію, встановлення та погодження тарифів на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для населення»;

- № 1141 від 30 вересня 2009 року «Про продовження дії розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.08.2009 № 978, № 979, № 980 та №981»; № 1192 від 15 жовтня 2009 року «Про затвердження тарифів на теплову енергію, встановлення та погодження тарифів на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для населення»; № 1193 від 15 жовтня 2009 року «Про продовження дії розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.08.2009 № 978, № 979, № 980»;

- № 1292 від 17 листопада 2009 року «Про погодження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій»; № 1332 від 30 листопада 2009 року «Про встановлення та погодження тарифів на комунальні послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення холодної та гарячої води для населення»; № 1333 від 30 листопада 2009 року «Про затвердження тарифів на теплову енергію, встановлення та погодження тарифів на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для населення»; № 1334 від 30 листопада 2009 року «Про погодження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій»; № 1335 від 30 листопада 2009 року «Про продовження дії розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.08.2009 № 978, № 979»;

- № 191 від 30 березня 2010 р. «Про подовження дії розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.08.2009 N 978, N 979»; № 392 від 31 травня 2010 року «Про затвердження тарифів на теплову енергію, встановлення та погодження тарифів на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для населення»;

- № 1164 від 24 грудня 2010 р. «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та їх структури і внесення змін до розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.08.2009 №978, № 979, від 14.08.2009 №902, від 02.03.2010 №114»; № 1221 від 29 грудня 2010 р. «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та їх структури»; № 1222 від 29 грудня 2010 р. «Про встановлення тарифів на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води виконавцям цих послуг усіх форм власності для здійснення розрахунків з населенням, згідно з тарифами на теплову енергію, затвердженими Національною комісією регулювання електроенергетики України»; № 1241 від 30 грудня 2010 р. «Про подовження дії розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.08.2009 №978 та від 31.08.2009 №979»;

- № 75 від 25 січня 2011 р. «Про внесення змін до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 29.12.2010 № 1221»; № 80 від 25 січня 2011 р. «Про внесення змін та доповнень до розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.06.2009 №758 та від 29.12.2010 №1220»; № 99 від 27 січня 2011 р. «Про встановлення тарифів на теплову енергію та встановлення тарифів на комунальні послуги з централізованого постачання гарячої води виконавцям цих послуг усіх форм власності для здійснення розрахунків з населенням»; № 101 від 27 січня 2011 р. «Про встановлення тарифів на комунальні послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення холодної та гарячої води для населення та тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що надаються Київським квартирно-експлуатаційним управлінням Міністерства оборони України» (із змінами і доповненнями, внесеними розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 22 лютого 2011 року № 234);

- № 857 від 31.05.2011 «Про встановлення тарифів на теплову енергію та встановлення тарифів на комунальні послуги з централізованого постачання гарячої води виконавцям цих послуг усіх форм власності для здійснення розрахунків з населенням»; № 858 від 31 травня 2011 р. «Про встановлення тарифів на комунальні послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення холодної та гарячої води для населення та тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення»; № 859 від 31 травня 2011 р. «Про встановлення тарифів на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води виконавцям цих послуг усім форм власності для здійснення розрахунків з бюджетними та іншими споживачами».

Як встановлено рішенням суду у цій справі, Київрадою VI скликання не утворено власного Виконавчого органу на базі КМДА. Отже, з червня 2008 р. по червень 2014 р. (протягом каденції Київради VI скликання) усі нормативні акти з питань встановлення тарифів для населення в порушення вимог ст. 28 Закону України № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» приймалися не уповноваженим на це органом місцевого самоврядування (Виконавчим органом Київради на базі КМДА), а місцевим органом виконавчої влади (КМДА), внаслідок чого вони (тарифи) є незаконними навіть через наявність їхньої державної реєстрації.

Згідно з ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Частиною 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Статтями 20 та 21 вказаного Закону, визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, відповідно до яких споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком виконавця - є надання таких послуг вчасно та відповідної якості. Частиною 3 ст. 20 цього Закону передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно зі ст. 162 ЖК України, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до пп. 2 п. «а» ч. 1 ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг), транспортні та інші послуги.

Відповідно до ст. 21, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо ціну продукції (вартість послуги) визначено неналежним чином. Захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.

Скасування акта суб`єкта владних повноважень означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням. Рішення суб`єкта владних повноважень є скасованими з моменту набрання постановою законної сили.

З матеріалів справи вбачаться, що нарахування коштів за житлово-комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_1 у спірний період (з 10.07.2014 року по 30.11.2016 року) здійснювалися відповідно до тарифів на житлово-комунальні послуги, прийнятих розпорядженням Київської міської державної адміністрації, які в подальшому були скасовані постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 березня 2014 року, що набрала законної сили 10 липня 2014 року.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , оскільки судовим рішенням визнано незаконними та нечинними з моменту прийняття розпорядження виконавчого органу Київської міської ради - Київської міської державної адміністрації про зміну тарифів, а отже відповідач зобов`язаний здійснити перерахунок нарахованих платежів виходячи із тарифів, які були чинними до тарифів, визнаних незаконними.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції незаконно зобов`язав відповідача здійснити перерахунок вартості послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території за відсутністю правових підстав, колегія суддів вважає необґрунтованими враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, відповідно до вищенаведених положень Конституції України та Конвенції кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не забороненийзаконом.

Відповідно норм ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 2 статті 16 ЦК України передбачені способи захисту цивільного права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Внаслідок прийняття Київською міською державною адміністрацією актів щодо встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги, які в подальшому були скасовані у встановлений законом спосіб, були порушені права позивача, як власника квартири АДРЕСА_1 , і споживача цих послуг, оскільки йому нараховувалась і стягувалась плата у розмірах, встановлених цими нечинними розпорядженнями, тому позивач має право на відновлення свого права, яке існувало до його порушення, тобто до прийняття розпоряджень Київської міської державної адміністрації у сфері житлово-комунальних послуг, які визнані незаконними з моменту їх прийняття.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 757/31606/15-ц з аналогічних правовідносин, вказано на помилковість висновків суду першої інстанції, який вважав, що оскільки в момент нарахування плати за житлово-комунальні послуги тарифи були чинними, не зважаючи на те, що в подальшому їх було скасовано, позивач не має права на здійснення перерахунку нарахованих йому платежів.

Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту про зобов`язання відповідача здійснити помісячний перерахунок за надані комунальні послуги у зв`язку із визнанням тарифів незаконними, із моменту набрання чинності судовими рішеннями, якими такі тарифи визнанні незаконними, відповідає способам захисту, визначеним ст. 16 ЦК України та Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а тому доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів вважає безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що зміна розміру ціни в договорі за надані житлово-комунальні послуги є незаконною, оскільки суперечить положенням ст. 901, 903, 632 ЦК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такі доводи не ґрунтуються на належних та допустимих доказах. Будь-яких доказів відповідно до статей 76-80 ЦПК України, які б підтверджували факт укладення договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, в якому були б зазначені фіксовані ціни за надані послуги, в матеріалах справи відсутні та суду надано не було.

Разом з тим, встановивши, що нарахування вартості послуг з утримання будинку та прибудинкової території позивачу здійснювалися відповідачем відповідно до тарифів на житлово-комунальні послуги, прийнятих розпорядженнями Київської міської державної адміністрації, які в подальшому були скасовані постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 березня 2014 року, що набрала законної сили 10 липня 2014 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у вказаній частині.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що судом першої інстанції дана належна правова оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374 - 375, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 25 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 06 вересня 2019 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Чобіток А.О.