Житомирський апеляційний суд
Справа №283/1707/18 Головуючий у 1-ій інст. Ярмоленко В.В. Категорія 2 Суддя-доповідач Талько О.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

з участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі цивільну справу № 283/1707/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5, на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 1 жовтня 2018 року, постановлене під головуванням судді Ярмоленко В.В.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просив визнати за ним право власності на майновий пай, до складу якого входить нерухоме майно, розташоване АДРЕСА_1 а саме: приміщення сторожки площею 17,9 кв. м; заправка площею 12,2 кв. м; зерносховище площею 609,2 кв. м.; корівник 4-хрядний площею 1615,3 кв. м; телятник 2х- рядний площею 735,3 кв. м.; пункт штучного осіменіння площею 29,0 кв. м.; телятник 4х- рядний площею 1559,9 кв.м. з прибудовою 35,6 кв.м.; будівля зерноскладу площею 631,7 кв.м.; силосна яма площею 267,1 кв.м.; силосна яма площею 361,9 кв. м.; телятник 2х- рядний площею 745 кв.м.; майстерня площею 80,8 кв.м.; кузня площею 48,2 кв. м.; будинок механізатора площею 69,3 кв.м; лазня цегляна площею 82,0 кв.м; контора площею 64,0 кв.м.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що23 листопада 2009 року між ним та ОСОБА_4 укладений договір позики, згідно з умовами якого він надав останній грошові кошти в розмірі 570000 грн., строком до 24 листопада 2010 року.

Оскільки ОСОБА_4 у встановлений строк не повернула позику, рішенням Обухівського районного суду Київської області від 22 грудня 2010 року стягнуто з неї суму боргу в розмірі 1208757 грн. 49 коп.

Позивач також зазначає, що в подальшому між ними досягнуто згоди про передачу ОСОБА_4 на його користь відступного - належного їй майнового паю, до складу якого входить вищезазначене майно. Зазначена обставина підтверджується розпискою від 26 липня 2011 року.

ОСОБА_3 вказує, що впродовж багатьох років він використовує дані приміщення у своїй підприємницькій діяльності, а на базі зазначеного нерухомого майна функціонує ферма. Рішенням №40 засідання виконавчого комітету №9 від 20 вересня 2012 року даному об'єкту нерухомого майна присвоєно фактичну адресу на території Старовороб'ївської сільської ради за межами населеного пункту - комплекс будівель і споруд №1.

У зв'язку з тим, що законом не передбачено реєстрації права власності на нерухоме майно, яке передано в якості відступного, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

Враховуючи вищезазначене, просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 1 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та постановити нове, - про задоволення позовних вимог.

Зазначає, що ОСОБА_4 передала позивачеві не індивідуально визначене майно, а частину майнового паю, який виділений в натурі та до складу якого входить нерухоме майно.

Право власності ОСОБА_4 на майновий пай підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства та актом приймання-передачі майна пайового фонду СП « Світанок».

Таким чином, набувши у передбачений законом спосіб право власності на майновий пай, ОСОБА_4 вправі розпоряджатися ним на власний розсуд. Отже, висновок суду про те, що відповідач не набула права власності на нерухоме майно, є безпідставним.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать, що 23 листопада 2009 року між сторонами укладений договір позики, за умовами якого ОСОБА_3 передав ОСОБА_4 570000 грн., строком до 24 листопада 2010 року.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 22 грудня 2010 року стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованість за вказаним договором позики у розмірі 1208757 грн. 49 коп.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_3 надав суду розписку, зміст якої свідчить про те, що 26 липня 2011 року ОСОБА_4 в рахунок погашення заборгованості за вказаним договором позики передала йому відступне - майновий пай, який складається з: приміщення сторожки площею 17,9 кв. м; заправки площею 12,2 кв. м; зерносховища площею 609,2 кв. м.; корівника 4х-рядного площею 1615,3 кв. м; телятника 2х-рядного площею 735,3 кв. м.; пункту штучного осіменіння площею 29,0 кв. м.; телятника 4х- рядного площею 1559,9 кв.м. з прибудовою 35,6 кв.м.; будівлі зерноскладу площею 631,7 кв.м.; силосної ями площею 267,1 кв.м.; силосної ями площею 361,9 кв. м.; телятника 2х- рядного площею 745 кв.м.; майстерні площею 80,8 кв.м.; кузні площею 48,2 кв. м.; будинку механізатора площею 69,3 кв.м; лазні цегляної площею 82,0 кв.м; контори площею 64,0 кв.м.

На підтвердження належності майнового паю ОСОБА_4 суду надано свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства « Світанок» ( майновий сертифікат) серії ЖИ-6 №278452, виданого Старовороб'ївською сільською радою 20 лютого 2007 року. На вказаному свідоцтві міститься відмітка приватного сільськогосподарського підприємства « Світанок» про те, що згідно із протоколом зборів співвласників від 15 березня 2007 року відповідачці виділено в натурі майно на загальну суму 606389 грн.

Окрім того, до матеріалів справи також долучений акт приймання-передачі майна пайового фонду П (ПО) СП «Світанок», відповідно до якого ОСОБА_4 на підставі рішення загальних зборів співвласників майна від 15 березня 2007 року передано майно, в тому числі об'єкти нерухомості: корівник 4х-рядний, телятник 2х-рядний, майстерню, кузню, лазню, пункт штучного осіменіння, зерносховище, телятник 4х-рядний,контору, телятник 2х-рядний, будинок механізатора, силосні ями.

Також позивачем надано дублікат свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок», виданого Старовороб'ївською сільською радою 25 липня 2011 року на ім'я ОСОБА_4

Пунктами 8,9,15 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України №62 від 14 березня 2001 року, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, зокрема, передбачено, що кожен із співвласників має право отримати свій майновий пай у натурі індивідуально чи разом із членами своєї сім'ї і використати його на свій розсуд.

Виділення із складу пайового фонду майна у натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється підприємством-правонаступником (користувачем) на підставі рішення зборів співвласників.

При виділенні майна в натурі конкретному власнику підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна робить відмітку про виділення майна в натурі у свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства ( далі - свідоцтво), що засвідчується підписом керівника підприємства та печаткою.

Свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально, акт приймання-передавання майна можуть бути підставою для оформлення прав власності на зазначене майно в установленому порядку.

Отже, матеріали справи свідчать, що ОСОБА_4 було виділено в натурі нерухоме майно, про що зроблено відповідну відмітку на свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок». Проте, виділення майна в натурі не призводить до виникнення у неї права власності на це майно. Для цього необхідно пройти обов'язкову процедуру державної реєстрації права власності на таке майно.

За правилами ч.1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

На час виділення зазначеного майна в натурі був чинним наказ Міністерства юстиції України №7/5 від 7 лютого 2002 року « Про затвердження Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно", яким передбачено, що до 1 січня 2012 року державна реєстрація права власності та права користування ( сервітуту) на об'єкти нерухомого майна проводилась реєстраторами бюро технічної інвентаризації.

Згідно з ч.ч.2,3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Враховуючи ту обставину, що право власності за ОСОБА_4 на вказане нерухоме майно не зареєстроване у встановленому законом порядку, остання була позбавлена можливості здійснити його відчуження. Розписка про передачу вказаного нерухомого майна позивачеві не створює для сторін жодних правових наслідків та не підтверджує факт правомірного набуття ОСОБА_3 права власності на це нерухоме майно.

Згідно з положеннями ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки ОСОБА_3 не набув право власності на дане нерухоме майно у встановленому законом порядку, правила ст. 392 ЦК України не поширюються на спірні правовідносини.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 259, 268,367,368,374,375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5, залишити без задоволення, а рішення Малинського районного суду Житомирської області від 1 жовтня 2018 року,- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів дня складення повного судового рішення.

Головуюча : Судді :

Повний текст постанови складений 4 лютого 2019 року.