ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 року м.Херсон

Номер справи: 766/16914/18

Номер провадження: 22-ц/819/1116/19

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач)Ігнатенко П.Я.,
суддів:Воронцової Л.П.,
Полікарпової О.М.,
за участю секретаряПісоцької Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Майдан С.І. від 09 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що постановою інспектора поліції від 10.04.2018 року її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладено штраф в розмірі 340,00 грн. З винесеною постановою вона не була згодна, оскільки Правил дорожнього руху не порушувала. Вважаючи, що дії працівника поліції по винесенню постанови є протиправними, позивачка вказала, що звернулась до суду з адміністративним позовом, який було частково задоволено та скасовано вказану постанову від 10.04.2018 року.

У зв`язку з викладеним, ОСОБА_1 зазначила, що з квітня 2018 року внаслідок безпідставного притягнення до адміністративної відповідальності постійно переживає стрес, хвилюється, чим їй завдано сильних душевних страждань.

На підставі викладеного, позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі 7000 грн.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області 09 квітня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду та постановити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу Департамент патрульної поліції Національної поліції України просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами завдання неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача моральної шкоди, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями відповідача та його вини в заподіянні моральної шкоди ОСОБА_1 .

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Представник Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в судове засідання не з`явився, подана заява про перенесення судового засідання в зв`язку із зайнятістю в іншому процесі. Разом з тим, судова колегія вважає заявлену причину неявки неповажною.

Згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка до суду апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно роз`яснень, що містяться в п.п. 3,5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

З матеріалів справи вбачається та судом правильно встановлено, що згідно рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02.07.2018 року ОСОБА_1 10.04.2018 року близько 21:40 год. по вул. Херсонська в м.Херсоні керувала автомобілем «ВАЗ 2108», державний номер НОМЕР_1 . У зв`язку з відсутності задніх бризговиків, її зупинено співробітниками поліції та винесено відносно неї постанову серії ВР №086713 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, якою накладено штраф в розмірі 340 грн.

Вказаним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 02.07.2018 року позов ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону УПП у Херсонській області, лейтенанта поліції Бондар Г.С. про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задоволено частково. Скасовано постанову серії ВР №086713, винесену 10.04.2018 року інспектора роти №3 УПП у Херсонській області, лейтенанта поліції Бондар Г.С. по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 340,00 грн. за відсутності складу адміністративного правопорушення. В решті вимог відмовлено (а.с. 4-5).

14.08.2018 року ОСОБА_1 звернулась до начальника патрульної поліції служби УПП в Херсонській області із заявою про анулювання постанови серії ВР №086713 від 10.04.2018 року на підставі рішення суду (а.с. 6).

Звертаючись за захистом свого порушеного права позивачка посилалась на незаконні дії працівника патрульної поліції щодо безпідставної зупинки автомобіля та винесення постанови про її притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, яка в подальшому скасована.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17, статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Наявність цих умов в межах розгляду цивільної справи має довести позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди.

Окрім того, порядок відшкодування шкоди, завданої посадовою або службовою особою органу державної влади врегульовано спеціальною нормою, що міститься у ст. 1174 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

У пункті 10-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом (наприклад, стаття 9 Закону «Про оперативно-розшукову діяльність»). Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

Таким чином, відшкодування шкоди покладається на державу, а співвідповідачем має бути відповідний орган Державного казначейства України.

Разом з тим, позовні вимоги не заявлені до держави і Державне казначейство України не притягнуто до участі у справі, а суд апеляційної інстанції позбавлений такої можливості на стадії апеляційного розгляду. За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог в зв`язку з недоведеністю позову та неналежним суб`єктним складом у справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що у зв`язку із зупинкою її транспортного засобу та винесенням пізніше скасованої постанови ОСОБА_1 могла втратити близьку людину, оскільки їхала до своєї матері, якій було зле, - не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, як і наявність негативних наслідків та моральної шкоди.

Судове рішення, яким скасовано постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.121 КУпАП, безумовно не встановлює доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 09 квітня 2019 року, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Головуючий підпис П.Я.Ігнатенко

Судді: підпис Л.П. Воронцова

підпис О.М.Полікарпова

З оригіналом згідно:

Копія постанови оформлена 06 вересня 2019 року

Постанова набрала законної сили 05 вересня 2019 року

Суддя П.Я. Ігнатенко

Секретар судового засідання Т.І. Пісоцька