Справа № 306/208/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 серпня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Собослоя Г.Г.,

з участю секретаря Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Свалявського районного суду від 18 лютого 2019 року (у складі судді Уліганинця П.І.) за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення головного державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця у лютому 2019 р.

Просив:

-визнати закінченою постанову про відкриття виконавчого провадження № 514131085 від 16.06.2016 р., відкриту за виконавчим листом, виданим Свалявським районним судом від 03.01.2013 р. у цивільний справі № 710/2117/12 про стягнення солідарно із ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості по кредитному договору в розмірі 72 955,85 грн., винесену головним державним виконавцем Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області;

-скасувати постанову про звернення стягнення на доходи боржника від 31 жовтня 2016 р., винесену головним державним виконавцем Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області в рамках виконавчого провадження № 514131085.

На обґрунтування вказав, що оскаржувані документи виконавчого провадження винесені з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Свалявського районного суду від 18 лютого 2019 р. у задоволенні скарги відмовлено.

ОСОБА_1 просить скасувати цю ухвалу, а вимоги скарги задовольнити в повному обсязі. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені доводи апеляційного скарги зводяться до такого:

-суд першої інстанції не звернув уваги, що за виконавчим листом, виданим Свалявським районним судом у цивільній справі № 710/2117/12 уже було відкрито виконавче провадження № 524550012 і винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.10.2016 р.;

-скаржник стверджує, що за одним і тим самим виконавчим листом відкрито два виконавчі провадження різними відділами державної виконавчої служби (Ужгородським і Свалявським) на однакову суму боргу, з однаковим стягувачем, що може свідчити про притягнення боржника двічі до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення;

-виконавчий лист, виданий 03 січня 2013 р., однак постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 16 червня 2016 р., тобто з пропуском строків, установлених нормами відповідного матеріального закону;

-боржник не отримував документів виконавчого провадження.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу Ужгородський МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Узагальнені доводи заперечення зводяться до законності оскаржуваної ухвали та безпідставності доводів апеляційної скарги.

Суд виходив із необґрунтованості та безпідставності вимог, заявлених у скарзі.

Згідно з положеннями ст. 367 ч.1 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції через їх відповідність установленим обставинам, що мають значення для справи, належно оціненим доказам, нормам процесуального та матеріального права.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України - сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі Закон) виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець має право проводити інші дії, передбачені ст. 18 Закону, в тому числі перевіряти майновий стан боржника, звертати стягнення на його заробітну плату, доходи, пенсію, стипендію, встановлювати наявність іншого майна, на яке можна звернути стягнення тощо.

Відповідно до ч.3 ст. 68 Закону про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

16.06.2016 р. головним державним виконавцем Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області було відкрито виконавче провадження №51431085 на виконання виконавчого листа №710/2117/12 від 03.01.2013 р. про стягнення солідарно із ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості в сумі 72955,85 грн. Боржником у вказаному виконавчому провадження указаний ОСОБА_1 (а.с.8), якому було надано строк для самостійного виконання виконавчого листа до 23.06.2016 р.

31.10.2016 р. у рамках указаного виконавчого провадження було винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 (а.с.9).

Ухвалою Свалявського районного суду від 07 грудня 2016 р. у задоволенні скарги ОСОБА_2 про визнання дій заступника начальника відділу ДВС Свалявського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №524550012 від 03.10.2016 р. відмовлено. Судом установлено правомірність і законність винесення такої постанови (а.с.10).

Відтак, доводи апеляційної скарги про те, що за одним і тим самим виконавчим листом відкрито два виконавчі провадження різними відділами державної виконавчої служби (Ужгородським і Свалявським) на однакову суму боргу, з однаковим стягувачем, що може свідчити про притягнення боржника двічі до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення, не заслуговує на увагу, оскільки боржники у виконавчих провадженнях № №51431085 та №524550012 є відмінними.

Із цих самих підстав не заслуговує на увагу довід апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не звернув уваги, що за виконавчим листом, виданим Свалявським районним судом у цивільній справі № 710/2117/12 уже було відкрито виконавче провадження № 524550012 і винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.10.2016 р.

Довід апеляційної скарги про те, що виконавчий лист виданий 03 січня 2013 р., однак постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 16 червня 2016 р., тобто з пропуском строків, установлених нормами відповідного матеріального закону, не заслуговує на увагу, оскільки як видно з матеріалів виконавчого провадження, що містяться у відзиві на апеляційну скаргу, постанова про відкриття виконавчого провадження на виконання виконавчого листа №710/2117/12 від 03.01.2013 р. про стягнення солідарно із ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості в сумі 72 955,85 грн. уперше МВ ДВС Ужгородського МРУЮ була винесена 30.04.2014 р., надалі, як убачається із матеріалів виконавчого провадження, строк примусового пред`явлення виконавчого листа до виконання переривався із тих чи інших підстав. Тобто вказаний довід є безпідставним.

Також як видно з матеріалів виконавчого провадження, боржнику надсилалася копія постанови про відкриття виконавчого провадження, а тому довід апеляційної скарги про те, що боржник не отримував документів виконавчого провадження, не заслуговує на увагу.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і в контексті спірних правовідносин на їх правильність не впливають.

З а наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 376 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 2.Ухвалу Свалявського районного суду від 18 лютого 2019 року залишити без змін. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 4.Повне судове рішення складено 10 вересня 2019 р.

Судді: