Справа № 631/862/18
Провадження № 2/615/110/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2019 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Логвінова А.О.,

за участю секретаря судового засідання - Партоли О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Валківського районного суду Харківської області цивільну справу

за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк"

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі по тексту позивач, АТ КБ "ПриватБанк") звернулось до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту відповідач, ОСОБА_1), в якому просить стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором від 06.10.2010 року у розмірі 104229,91 грн., що складається з заборгованості за кредитом - 1638,13 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 91827,13 грн., заборгованості по пені - 5325,13 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 4939,52 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 06.10.2010 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, у відповідності до умов якого останній отримав кредит у розмірі 2000,00 грн., зі сплатою 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В порушення умов кредитного договору від 06.10.2010 року про належне, повне і своєчасне виконання зобов'язань, ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, не сплачував щомісячні платежі, в результаті чого має заборгованість у розмірі 104229,91 грн., що складається з заборгованості за кредитом - 1638,13 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 91827,13 грн., заборгованості по пені - 5325,13 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 4939,52 грн.

Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, у судове засідання не з'явився. Про причини неявки суд не повідомив. Надіслав до суду заяву, в якій позов підтримав та просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, у судове засідання не з'явився. Через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності та застосувати передбачені законом наслідки спливу позовної давності.

Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

З вищевикладеного вбачається, що зобов'язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов'язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

З матеріалів справи судом встановлено, що 06.10.2010 року ОСОБА_1 підписано анкету - заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанкі, згідно якої останній отримав кредит у розмірі 2000,00 грн., зі сплатою 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 9).

Із змісту анкети - заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанкі від 06.10.2010 року вбачається, що відповідач згоден, що дана заява разом з пам'яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг.

Пунктом 2.1.1.5.5. умов та правил надання банківських послуг передбачено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених вказаним кредитним договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.6. умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язаний у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку.

Пунктом 2.1.1.12.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що строки та порядок погашення кредиту (кредитний ліміт) за кредитними картками з встановленим мінімальним обов'язковим платежем, а також овердрафту, який виник за такими картками, наведено в Пам'ятці клієнта/довідці про умови кредитування, яка є невід'ємною частиною договору, а також встановлюються даним пунктом. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами, і частину заборгованості за кредитом. У разі наявності простроченого кредиту (овердрафту) строком повернення кредиту (овердрафту) у повному обсязі є 211-й день з моменту виникнення такої заборгованості; строк повернення овердрафту у повному обсязі - протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту; строк погашення процентів за овердрафтом - щомісячно за попередній місяць до 25-го числа.

Відповідно до довідки Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», ОСОБА_1 була надана та відкрита 29.09.2010 року кредитна картка НОМЕР_2, термін дії якої до 09.2014 року (а.с. 70 зворот).

Пунктом 1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг у разі незгоди зі зміною Правил та/або Тарифів банку, позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість.

У відповідності до пункту 1.1.7.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Пунктом 2.1.1.2.12 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), за зверненням клієнта до банку згідно чинних тарифів.

З довідки про рух коштів по картковому рахунку НОМЕР_2 вбачається, що останнє погашення заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 Григоровчем здійснено 23.12.2013 року (а.с. 71-74).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 31.05.2018 року ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 104229,91 грн., що складається з заборгованості за кредитом 1638,13 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 91827,13 грн., пені 5325,13 грн., штрафу (фіксованої частини) 500,00 грн., штрафу (процентної складової) 4939,52 грн. (а.с. 7-8).

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята цієї статті).

Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Такий підхід відповідає правовій позиції, яка сформульована Великою палатою Верховного Суду у постанові від 26 вересня 2018 року (справа за № 477/841/16-ц) та від 03 жовтня 2018 року (справа № 233/2056/17).

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 2698,51 грн., що складається з: заборгованості за кредитом 1638,13 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом за період строку дії кредитного договору 1060,38 грн., сплив, в тому числі щодо останнього щомісячного платежу зі сплати процентів, оскільки останнє погашення заборгованості за кредитним договором здійснено відповідачем 23.12.2013 року, строк дії договору закінчився 09.2014 року, в той час як позивач звернувся із вказаним позовом до суду 27.07.2018 року, що в свою чергу є підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині.

Позовні вимоги в частині стягнення заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 01.09.2014 року по 31.05.2018 року у розмірі 90766,75 грн., також задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відтак, у межах строку кредитування до 09.2014 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами. Починаючи з 01.09.2014 року, відповідач мав обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Аналогічна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12.

Що стосується застосування передбачених законом наслідків спливу позовної давності в частині даних позовних вимог, суд з цього приводу зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

З вищевикладеного випливає, що позовна давність може бути застосована лише щодо вимог про захист прав або інтересів. Оскільки після спливу строку кредитування у позивача було відсутнє право нараховувати проценти за кредитом, то до вимоги позивача про стягнення таких процентів позовна давність не може бути застосована.

Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (частина перша статті 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті).

З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 06.10.2010 року, станом на 31.05.2018 року, вбачається, що банком нарахована пеня у розмірі 5325,13 грн.

У відповідності до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Відтак, стягнути неустойку можливо лише у межах спеціальної позовної давності.

Згідно з частиною першою статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього кодексу.

У постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13 Верховний Суд України, аналізуючи приписи статей 266 і частини другої статті 258 ЦК України, дійшов висновку, що можливість стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається у межах позовної давності за основною вимогою з дня (місяця), з якого вона нараховується.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, зокрема, про стягнення неустойки.

Позовна вимога про стягнення неустойки може бути додатковою як до вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, так і до вимоги про стягнення процентів за кредитом.

Як вже було встановлено, позивачем щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом пропущений строк позовної давності, у зв'язку з чим, оскільки після спливу визначеного договором строку кредитування право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося, то спливла і позовна давність за вимогою про сплату процентів за цим кредитом.

Оскільки позовна давність до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової його вимоги про стягнення з відповідача штрафу та пені. Відтак, не може бути стягнута неустойка, нарахована на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена.

Крім того, оскільки строк кредитування закінчився 01.09.2014 року, необґрунтованою є вимога позивача про стягнення неустойки нарахованої за період з 01.09.2014 року по 31.05.2018 року у розмірі 4500,00 грн.

Оскільки позовна давність може бути застосована лише щодо вимог про захист прав або інтересів, з урахуванням того, що після спливу строку кредитування у позивача було відсутнє право нараховувати неустойку за кредитом, то до вимоги позивача про стягнення суми такої неустойки за вказаний період позовна давність не може бути застосована.

Також, згідно п. 2.1.1.7.6. умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Разом з тим, у відповідності до положень ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 23.01.2018 р. у справі № 554/2743/14-ц.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафів (фіксованої частини в розмірі 500 грн. та процентної складової в розмірі 4939,52 грн.) задоволенню не підлягають.

Так як позовна давність може бути застосована лише щодо вимог про захист прав або інтересів, з урахуванням того, що стягнення штрафів є подвійною цивільно-правовою відповідальністю, що є порушенням гарантій, визначених Конституцією України, до вимог позивача про стягнення штрафів позовна давність не може бути застосована.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 06.10.2010 року у розмірі 104229,91 грн. задоволенню не підлягає.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 259, 264-265, 268, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк", місцезнаходження: м. 01001, Київ, вул. Грушевського, 1-Д, .

Відповідач - ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1.

Суддя А.О. Логвінов