Провадження № 2/161/267/19
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі :

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Ярмолюк В.С.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В:

04.12.2018 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів, на обґрунтування якої вказала, що 07.08.2005 року між ними з ОСОБА_2 було укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася донька ОСОБА_3 З 2011 року сторони фактично припинили шлюбні відносини та на даний час в провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває справа про розірвання шлюбу між ними. Вказує, що з моменту фактичного припинення шлюбних відносин, донька продовжує проживати з нею та перебуває на повному її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на їх утримання не надає, він офіційно не працює, а тому розмір його доходів є мінливим та їй невідомий. Коштів, які вона отримує, недостатньо для належного забезпечення дитини, у зв'язку з чим просить суд стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивач пояснила, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Їх спільна донька ходить в школу, а також займається вивченням англійської мови, відвідує художню школу на що необхідні кошти, якими вона одноосібно не здатна забезпечити дитину. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі з викладених у позовній заяві підстав, просила їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, суду пояснив, що він є здоровим, інших утриманців немає, на обліку у лікарів не перебуває, однак має виразку шлунку. Щодо сплати аліментів на утримання доньки зазначив, що матеріальну допомогу він надає у іншій формі (не грошовій), а саме: купує для доньки необхідні речі. Так, в грудні 2018 року він придбав для дитини мобільний телефон, а у січні 2019 року - джинси. Погоджується сплачувати аліменти в розмірі 1200 грн. на місяць.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.08.2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 2). Наразі в провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває цивільна справа про розірвання шлюбу між сторонами.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася спільна дитина - донька ОСОБА_3 (а.с. 5).

Неповнолітня ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю - позивачкою ОСОБА_1 Дана обставина відповідачем не заперечується.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що сторони не можуть дійти згоди щодо утримання їх неповнолітнього сина, тобто між ними існує спір з цього питання.

Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов'язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є здоровим, працездатним, на обліку у лікарів не перебуває, інших утриманців за собою немає. Розмір його щомісячних доходів невідомий. Будь-яких доказів іншого суду не надано.

Малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на обліку у лікарів не перебуває, самостійних доходів немає.

ОСОБА_1 працює продавцем консультантом у ФОП ОСОБА_4 та отримує щомісячно 3723 грн. заробітної плати (а.с. 17).

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітніх дітей, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на їх утримання.

Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1500 грн. щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, судом не приймаються до уваги доводи позивачки про те, що їх спільна з відповідачем донька ОСОБА_3 навчається у художній школі, а також відвідує курси з вивчення англійської мови, оскільки дані обставини не були підтверджені будь-якими належними та допустимими доказами.

Суд також вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач здатний сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі.

Отже, з врахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, а тому на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 768,4 грн. на користь держави.

На підставі ст.ст. 180-184, 191 СК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 77-81, 141, 258, 263, 265, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Рівне Рівненської області, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1500 (тисяча п»ятьсот) грн. на місяць, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 грудня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць допустити до обов'язкового негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2судовий збір в дохід держави в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення в повному обсязі складено 30 січня 2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська