КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 року місто Київ.

Справа 369/9068/18

Апеляційне провадження № 22-ц/824/11670/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів Кулікової С.В., Мараєвої Т.Є.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 квітня 2019 року (у складі судді Дубас Т.В. повний текст рішення складено 22 квітня 2019 року)

в справі за позовом Комунального підприємства «Боярка-Водоканал» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку зворотної вимоги регресу, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року позивач КП «Боярка-Водоканал» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування школи в порядку зворотної вимоги (регресу). Свої вимоги мотивував тим, що 18 квітня 2016 року розпорядженням Боярського міського голови №02-15/67 ОСОБА_1 був призначений виконуючим обов`язки директора комунального підприємства «Боярка-Водоканал» на період до погодження міською радою кандидатури на посаду директора комунального підприємства «Боярка-Водоканал». Відповідач приступив до виконання обов`язків директора КП «Боярка-Водоканал» тимчасово з 19 квітня 2016 року, згідно наказу КП «Боярка-Водоканал» № 41-к від 18.04.2016 р.

Розпорядженням Боярського міського голови від 16.12.2016р. № 02-15/134 відповідач був звільнений із займаної посади.

У період перебування на посаді в.о. директора підприємства, між Відповідачем та провідним юрисконсультом ОСОБА_2 склалися неприязні відносини, наслідком яких стало застосування до провідного юрисконсульта ОСОБА_2 заходів дисциплінарного впливу у виді доган та подальше її звільнення на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Крім того, під час звільнення провідного юрисконсульта ОСОБА_2 , відповідач приймав рішення одноособово, оскільки профспілковий комітет не надав згоди на таке звільнення.

Провідний юрисконсульт ОСОБА_2 скориставшись правом передбаченим ст.232 КЗпП України, оскаржила отримані догани та звільнення. Як наслідок постановою Апеляційного суду Київської області від 06.03.2018р. по справі № 369/10158/16, звільнення й догани визнані незаконними.

Крім цього, своєю постановою Апеляційний суд Київської області, зобов`язав КП «Боярка-Водоканал» поновити ОСОБА_2 на посаді провідного юрисконсульта та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 75 968,64 грн. На виконання вищевказаної постанови Позивачем було поновлено провідного юрисконсульта ОСОБА_2 на посаді та нараховано - 85 255,05 грн. з яких 67 777,75 грн. сплачено безпосередньо ОСОБА_2 , а також було сплачено в рахунок податків - 17 477,30 грн. з яких ПДФО- 15 345,91 грн., військовий збір - 1 278,83 грн. та профспілковий збір - 852,56 грн.

Таким чином, ОСОБА_1 будучи службовою особою, виконуючи організаційно - розпорядчі та адміністративно-господарські функції у відповідності до статуту підприємства, зловживаючи своїм службовим становищем завдав КП «Боярка- Водоканал» шкоди у розмірі 85 255,05 грн., які були сплачені на користь ОСОБА_2 у зв`язку з її незаконним звільненням.

Тому просили суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Боярка-Водоканал» шкоду в розмірі 85 255,05 грн.; та судові витрати : судовий збір сплачений підприємством при поданні позовної заяви у розмірі 1763,00 грн.

08.10.2018 року до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог. Позивач остаточно просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь КП «Боярка-Водоканал» матеріальну шкоду у розмірі 87 921,72 грн. та судові витрати.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 квітня 2019 року позовні вимоги Комунального підприємства «Боярка-Водоканал» задоволено

Не погоджуючись з рішенням, 26 червня 2019 року відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В апеляційні скарзі зазначає, що оскаржуване рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, при не повному з`ясуванні обставин справи, що мають значення для справи.

Вказує, що єдиним доводом яким позивач обґрунтовує позовні вимоги, це є постанова апеляційного суду Київської області від 06.03.2018 року ( 369/10158/16-ц), однак про дану постанову скаржник дізнався з матеріалів позовної заяви (369/9068/18), крім того відповідач не був стороною та не брав участі у справі № 369/10158/16-ц.

Посилається на практику ВСУ - постанову від 21.11.2018 року у справі №303/988/16-ц, з якої вбачається, що на відповідача не можуть бути покладені обов`язки про стягнення середнього заробітку, так як відповідач не був залучений до участі у справі.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий суд керувався обставинами виключно що зазначені в постанові апеляційного суду Київської області від 06.03.2018 року, таким чином не повно з`ясував обставини справи, що мають значення для справи.

Крім того, зазначає, що звільнення провідного юрисконсульта ОСОБА_2 . здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема з врахуванням рішення виборного органу профспілкової організації про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору.

Ухвалою від 29 липня 2019 року Київським апеляційним судом відкрито апеляційне провадження в даній справі та надано учасникам справи 5-ти денний строк з моменту отримання ухвали для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

16 серпня 2019 року до канцелярії апеляційного суду надійшов від КП «Боярка-Водоканал» відзив на апеляційну скаргу обґрунтований тим, що звільнення ОСОБА_3 відбулось із порушенням трудового законодавства, рішенням Апеляційного суду Київської області 06.03.2018 року накази про звільнення скасовано та поновлено працівника на раніше займаній посаді, з виплатою середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, саме ОСОБА_1 прийняв наказ про звільнення ОСОБА_3 Тому згідно припису ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю правам юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином КП «Боярка-Водоканал» вважає оскаржуване рішення обґрунтованим та законним, та просить суд залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 квітня 2019 року без змін.

Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За правилами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 263 ЦПК України установлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Проте, рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним нормам, що відповідно до статті 376 ЦПК України, є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, розпорядженням Боярського міського голови №02-15/67 від 18 квітня 2016 року виконуючим обов`язки директора комунального підприємства «Боярка-Водоканал» на період до погодження міською радою кандидатури на посаду директора комунального підприємства «Боярка-Водоканал» був призначений ОСОБА_1

Згідно наказу КП «Боярка-Водоканал» № 41-к від 18.04.2016 р ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків директора КП «Боярка-Водоканал» тимчасово з 19 квітня 2016 року.

Розпорядженням Боярського міського голови від 16.12.2016р. № 02-15/134 відповідач був звільнений із займаної посади.

26 жовтня 2016 року КП «Боярка-Водоканал» були винесені накази №148-к та №149-к про дисциплінарне стягнення за відсутність на робочому місці 04.10.2016 року та 05.10.2016 року, відповідно.

31.10.2016 року профком розглянув подання в.о. директора КП «Боярка-Водоканал» ОСОБА_1 . щодо звільнення ОСОБА_2 , однак згоди на звільнення не дав.

18.11.2016 року за наказом в.о. директора КП «Боярка Водоканал» №162 ОСОБА_2 було звільнено з посади провідного юрисконсульта за п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 06.03.2018р. по справі №369/10158/16, визнано незаконними та скасовано накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності, про дисциплінарне стягнення та про звільнення ОСОБА_2 Поновле ОСОБА_2 на посаді провідного юрисконсульта КП «Боярка-Водоканал», стягнуто з КП «Боярка-Водоканал» середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18 листопада 2016 року по 14 листопада 20ё17 року у розмірі 75 968,64 грн.

На виконання вищевказаної постанови КП «Боярка-Водоканал» було поновлено провідного юрисконсульта ОСОБА_2 на посаді та нараховано - 85 255,05 грн. з яких 67 777,75 грн. сплачено безпосередньо ОСОБА_2 (платіжні доручення №511 від 05.04.2018 року на суму 9 888,87 грн, №486 від 04.04.2018 року на суму 9 888,88 грн,№476 від 03.04.2018 року на суму 16 000,00 грн, №467 від 30.03.2018 року на суму 8 000,00 грн, № 451 від 29.03.2018 року на суму 8 000,00 грн, №442 від 28.03.2018 року на суму 16 000, 009 грн), а також було сплачено в рахунок податків - 17 477,30 грн. з яких ПДФО- 15 345,91 грн., військовий збір - 1 278,83 грн. та профспілковий збір - 852,56 грн.

Окрім того, КП «Боярка-Водоканал» платіжним дорученням №1499 від 02.10. 2018 року перерахувало на рахунок ФОП Адвокат Огійчук О.А. грошові кошти у розмірі 2 666, 67 грн в рахунок оплати за підготовку та подання касаційної скарги по справі ОСОБА_2 до КП «Боярка-Водоканал» до Верховного Суду згідно договору від 02.04.2018 року.

Наказ про звільнення працівника з роботи виданий та підписаний саме відповідачем ОСОБА_1 , що встановлено постановою Апеляційного суду Київської області від 06.03.2018 року, дана обставина сторонами не заперечувалася та не оспорювалася під час розгляду справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції вважав, що преюдиційним рішенням Апеляційного суду Київської області від 06.03.2018 року встановлено незаконність звільнення ОСОБА_2 із займаної посади на підставі наказу в.о. директора КП «Боярка-Водоканал» ОСОБА_1 . й поновлено її на раніше займаній посаді з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Такі обставини не підлягають доведенню.

У зв`язку з поновленням працівника на раніше займаній посаді, позивачем було виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу, який і є фактичним розміром заподіяної підприємству шкоди, який зобов`язаний відшкодувати відповідач в повному розмірі, оскільки працівник незаконно був звільнений з посади, не виконував свої обов`язки з незалежних від його волі причин, а роботодавець оплатив йому час вимушеного прогулу .

Однак з таким висновком суду не можливо погодитись з огляду на наступне.

Згідно до п. 8 ч. 1 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу.

Встановлено, що постановою Апеляційного суду Київської області від 06.03.2018р. по справі №369/10158/16, визнано незаконними та скасовано накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності, та про звільнення ОСОБА_2 Поновлено ОСОБА_2 на посаді провідного юрисконсульта КП «Боярка-Водоканал», стягнуто з КП «Боярка-Водоканал» середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18 листопада 2016 року по 14 листопада 2017 року у розмірі 75 968,64 грн.

Відповідач ОСОБА_1 до розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до КП «Боярка-Водоканал» про визнання незаконним та скасування наказу №162-К від 18.11.2016 про звільнення, поновлення на роботі, скасування запису в трудовій книжці, стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу, - не залучався.

При цьому, колегія суддів враховує, що звільнений відповідач ОСОБА_1 був в грудні 2016 року, а розгляд справи за позовом ОСОБА_2 до ухвалення постанови апеляційним судом тривав до березня 2018 року. З позовом про поновлення на роботі ОСОБА_2 звернулась в листопаді 2016 року, а в грудні 2016 року відповідач ОСОБА_1 вже був звільнений з посади керівника, відповідно не мав управлінських повноважень та жодним чином не міг визнати позов чи скасувати наказ про звільнення, відповідно зменшити період вимушеного прогулу.

Представник КП "Боярка - Водоканал" не заявив під час розгляду справи ні в районному ні в апеляційному суді клопотання про залучення до розгляду справи ОСОБА_1 в якості третьої особи на їх боці, як особи, що підписала наказ про звільнення, і до якої можливо висувати регресні вимоги, в разі задоволення позову працівника про поновлення на роботі.

Так як, ОСОБА_1 не був залучений до розгляду справи про поновлення на роботі, обставини встановлені судовим рішенням в такій справі не є доведеними і не мають для ОСОБА_1 жодного преюдиціального значення.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач повинен був довести, що саме неправомірні дії керівника, стали наслідком незаконного звільнення працівника ОСОБА_2 , також позивач зобов`язаний був довести розмір завданої йому шкоди та прямий причинний зв`язок між діями відповідача та завданою шкодою.

Окрім посилань на рішення суду в справі про поновлення на роботі, позивач не посилався на будь-які докази на підтвердження протиправної поведінки відповідача, також не наводив будь-яких розрахунків спричиненої шкоди. Судом не встановлено та не зазначено в рішенні суду, в чому полягає вина відповідача, який був сам звільнений в грудні 2016 року за виплату юридичною особою середнього заробітку за період по березень 2018 року. Слід зазначити , що у представника позивача, який брав активну процесуальну участь під час розгляду справи про поновлення на роботі була можливість визнати позов та відповідно уникнути збитків у виді оплати вимушеного прогулу за період з січня 2017 до березня 2018 року.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 оскаржив рішення суду в справі про поновлення на роботі ОСОБА_2 , вважаючи, що тим рішенням в тому числі вирішено і питання про його права та обов`язки.

Станом на час розгляду даної справи районним судом, та на час розгляду даної справи апеляційним судом, провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 відкрито 05 грудня 2018 року(інформація з ЄДР), проте справу іще не вирішено.

Сам по собі факт, підписання ОСОБА_1 . наказу від 18.11.2016 року №162, про звільнення ОСОБА_2 з посади провідного юрисконсульта за п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України, та ухвалення в подальшому судом рішення про поновлення її на роботі не є беззаперечним доказом винної поведінки ОСОБА_1 та наявності правових підстав для стягнення з останнього середнього заробітку, який виплатило підприємство працівникові за весь час вимушеного прогулу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що на відповідача не можуть бути покладені права та обов`язки встановлені постановою Апеляційного суду Київської області від 06.03.2018р. по справі №369/10158/16, на які посилається позивач, щодо відшкодування шкоди у відповідності до ст. 134 ч. 1 п. 8, КЗпП України.

Згідно пункту 2 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За правилами ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції вважав встановленими обставини, які не були доведені позивачем, суд допустив порушення норм матеріального та процесуального права, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати. Стягненню з КП «Боярка-Водоканал» на користь ОСОБА_1 підлягає судовий збір у сумі 2644 грн. 50 к. , сплачений за подачу апеляційної скарги.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а)г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 376, 381-382 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 квітня 2019 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову Комунального підприємства «Боярка-Водоканал» до ОСОБА_1 про відшкодування шкодив порядку зворотної вимоги регресу - відмовити.

Судові витрати понесені у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з Комунального підприємства «Боярка-Водоканал» (08154, Київська обл., м. Боярка, вул. Білогородська, 19-б, ) на користь ОСОБА_1 ( проживає за адресою АДРЕСА_1 ) судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 2644 грн. 50 к.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 05 вересня 2019 року.

Головуючий Желепа О.В.

Судді Кулікова С.В.

Мараєва Н.Є.