Справа № 137/2098/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді Желіховського В.М.
секретаря судових засідань ОСОБА_1
розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Літин цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-
Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.02.2014 року. Свій шлюб зареєстрували у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної службу Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 208.
Позивач зазначає, що від даного шлюбу у мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивач вказує, що спільне подружнє життя між нею та відповідачем не сталось. Станом на момент звернення до суду сімейні відносини давно припинені. Кожен із них проживає із новою сімєю окремо один від одного Між ними нема спільного побуту. Просить розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Железняк» та просить стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій справу просить розглянути у її відсутність. Позов підтримує повністю і просить його задовольнити.
Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання також не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позов визнає повністю.
Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.
Відповідно до ст. 200 ч.3 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Як зазначено у ст. 206 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Із свідоцтва про одруження (а.с. 16 ) встановлено, що сторони з 12.02.2014 року зареєстрували шлюб. Із копії свідоцтва про народження (а.с. 10) судом встановлено, що сторони зазначені батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.
Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
Згідно ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Згідно ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно ст. 55 ч.1 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ст.ст.104,105, 110 СК України, однією із підстав припинення шлюбу є його розірвання, яке може відбуватися на підставі рішення суду за позовом одного із подружжя.
Згідно ст.112 ч.2 СК України та відповідно до ст.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя. суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів позовної заяви та встановлено в судовому засіданні, подальше збереження сім'ї позивачем і відповідачем не можливе, оскільки сторони разом не проживають.
Враховуючи причини позову про розірвання шлюбу та визнання позову відповідачем суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 СК України дає суду підстави для ухвалення рішення про розірвання шлюбу.
Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Враховуючи те, що позов задоволено повністю, тому на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені нею документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору.
Керуючись ст.ст.4,12,48,76,81, 141, 200, 206, 247, 259,263-268 ЦПК України і на підставі ст.ст.109,110-113 Сімейного кодексу України, Відповідно до ст.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року N 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, суд,-
Позовні вимоги задовільнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 12.02.2014 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 208.
Після розірвання шлюбу позивачеві залишити прізвище "Железняк".
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 відшкодування витрат по сплаті судового збору в розмірі 704,80 гривень.
Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати протягом 30 днів після проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.