Постанова

Іменем України

21 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 761/15007/16-ц

провадження № 61-14409св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Приватне підприємство «Україна молода», ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Україна молода», ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, ІНФОРМАЦІЯ_6 недостовірної інформації за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 лютого 2017 року у складі судді Притули Н. Г. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 08 червня 2017 року у складі колегії суддів: Білич І. М., Болотова Є. В., Поліщук Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 в мережі Інтернет та у щоденній інформаційно-політичній газеті «Україна молода», яка належить Приватному підприємству «Україна молода» (далі - ПП «Україна молода»), у виданні № НОМЕР_1 була опублікована стаття під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1». У вказаній статті зазначені дані, які не відповідають дійсності. Він з 24 квітня 2007 року обіймає посаду генерального директора ВАТ «Турбоатом» і надрукована інформація в статті є негативною, не відповідає дійсності та порушує його права.

Протягом багатьох років він обіймав керівні посади, йому доручалося право розпорядження матеріальними цінностями та грошовими коштами, що належали керованій ним юридичній особі. За численні роки праці він здобув репутацію порядної людини і керівника, жодного разу не був звинувачений у недбалому виконанні своїх обов`язків.

Опублікована інформація містить факти, які спрямовані на зниження престижу та підрив довіри до діяльності ПАТ «Турбоатом».

Інформація поширена відповідачем на всій території України значним тиражем, серед невизначеної кількості жителів України, які є читачами цієї газети, з метою негативного ставлення з боку суспільства до нього, є образливою та принижує його честь, гідність та ділову репутацію.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив: з метою відновлення становища, яке існувало до порушення його прав та законних інтересів визнати недостовірною, та такою, що не відповідає дійсності та принижує його честь, гідність і ділову репутацію, інформацію, автором якої є ОСОБА_3 , а джерелом - ПП «Україна молода», розміщену (поширену) ПП «Україна молода» на своєму сайті в мережі Інтернет ІНФОРМАЦІЯ_5 (на сторінці сайту ІНФОРМАЦІЯ_2) та в щоденній інформаційно-політичній газеті «Україна молода» у виданні № НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_4 у статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1», в частині: « ІНФОРМАЦІЯ_7»; зобов`язати відповідачів не пізніше десяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати розповсюджену (опубліковану ними ІНФОРМАЦІЯ_4 недостовірну та негативну інформацію про позивача, яка міститься в зазначеній статті на сайті ІНФОРМАЦІЯ_5 (на сторінці сайту ІНФОРМАЦІЯ_2) та в щоденній інформаційно-політичній газеті «Україна молода» у виданні № НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_4 в такий самий спосіб, шляхом розміщення на тому ж саме Інтернет сайті та друкованому виданні (газеті) статті відповідного змісту під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_6», зазначивши що ця інформація, а саме: « ІНФОРМАЦІЯ_7» - є недостовірною та не відповідає дійсності.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 28 лютого 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що в ході судового розгляду не доведено факту вчинення відповідачем правопорушення, яке полягало саме в поширенні інформації, яка відповідно до вимог закону може мати статус «недостовірної», такої, що порушує особисті немайнові права, або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає позивачу повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Цей позов пред`явлено до неналежного відповідача, тому позивач не позбавлений можливості встановити факт неправдивості цієї інформації та спростувати її в порядку окремого провадження. Позивачем не надано доказів того, що внаслідок поширення відомостей, йому була завдана шкода відповідним особистим немайновим благам.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 08 червня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , відхилено, а рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 лютого 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права. У ході розгляду справи не було встановлено місце перебування особи, як і саму особу, якій належить вислів, відтак суд першої інстанції правильно вказав позивачу на його можливість відновити своє порушене право шляхом встановлення факту неправдивості цієї інформації та ІНФОРМАЦІЯ_6 її в окремому провадженні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 ,. подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 08 червня 2017 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що автор статті, в якій розповсюджена недостовірна інформація, посилається на пана ОСОБА_5 , як джерело інформації, яка є предметом оскарження. Представником позивача під час розгляду справи було заявлено клопотання про залучення пана ОСОБА_5 до участі у розгляді справи як співвідповідача, однак суд першої інстанції всупереч нормам ЦПК України відхилив зазначене клопотання та не залучив до участі у розгляді справи пана ОСОБА_5. Місцевий суд також не залучив до участі у розгляді справи власника веб-сайту, який створив технічні можливості для висловлювань з боку ОСОБА_5 . Місцевий суд всупереч нормам процесуального права відмовив представнику позивача в задоволенні клопотання про приєднання до матеріалів справи копії характеристики на позивача, видану за останнім місцем його роботи, а апеляційний суд залишив цей факт поза увагою. Судами попередніх інстанцій не враховано баланс між конституційним правом відповідачів на свободу вираження поглядів та правом позивача на повагу до ділової репутації, чим порушені вимоги статті 68 Конституції України. Відповідачі опублікували інформацію у спірній статті не у формі оціночних суджень або особистих думок, а виключно у беззаперечній стверджувальній формі з наведенням чіткого та конкретного висловлення (формулювання). Шевченківський районний суд міста Києва не врахував, що у представника ПП «Україна молода» на час ухвалення судового рішення закінчився строк дії довіреності. Апеляційний суд на вказаний факт не звернув належної уваги.

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 наголошував, що ПП «Україна молода» на своєму сайті в мережі Інтернет ІНФОРМАЦІЯ_5 (на сторінці сайтуІНФОРМАЦІЯ_2) та в щоденній інформаційно-політичній газеті «Україна молода» у виданні № НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_4 було опублікувало статтю під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1», просив в частині: « ІНФОРМАЦІЯ_7» зобов`язати відповідачів не пізніше десяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати розповсюджену (опубліковану) ними 31 березня 2016 року недостовірну та негативну інформацію про позивача, яка міститься в статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» на сайті ІНФОРМАЦІЯ_5 (на сторінці сайту ІНФОРМАЦІЯ_2) та в щоденній інформаційно-політичній газеті «Україна молода» у виданні № НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_4 в такий самий спосіб, шляхом розміщення на тому ж саме Інтернет сайті та друкованому виданні (газеті) статті відповідного змісту під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_6», зазначивши що дана інформація, а саме: « ІНФОРМАЦІЯ_7» є недостовірною та не відповідає дійсності.

Встановлено, що на сайті ІНФОРМАЦІЯ_3, містяться коментарі про те, що: «…Менш «помпезними» є розповідi людей, які знають пана ОСОБА_1 «зсередини» й давно. Наводимо спогади цих людей, викладенi в соцмережах. Пан « ОСОБА_5 » знає ОСОБА_1 ще з часів його «шоферування». «На «Турбоатомі» народ заляканий, ніхто не має права відкрити рот. Якось збирали підписи на захист ОСОБА_1 та його кримінального оточення, і спробуй не підписати - відразу опинишся за прохідною, тобто все залишилося в кращих традиціях адмінресурсу, який використовувала Партія регіонів, від якої так швидко відмовився ОСОБА_1 дуже швидко перефарбувався з соціалістів у «регіонали». Як тільки «регіонали» потрапили в опалу, а їхнiй ватажок Янукович утік, ОСОБА_1 швидко виходить iз «регіонів». Яка партія наступна, хоча кому потрібен iуда-зрадник? Усе це ОСОБА_1 робив заради заощадження своїх підприємств «Турбоатома», який він вважає своєю свинею-скарбничкою, і звичайно «Мегабанку», в який він вкладає гроші, добуті зi свині-скарбнички. ОСОБА_1 під страхом звільнення регулярно постачав людей на мітинги на підтримку Партії регіонів, тільки на з`їзд ОСОБА_7 вигнав близько 2 тис. працівників! Використовуючи для оплати цим людям кошти iз заводського бюджету або надаючи відгули, що також завдавало шкоди заводу. Дивіденди акціонерам виплачуються з величезними затримками, а в цей час гроші, які призначені для виплати дивідендів, багаторазово прокручуються через його «Мегабанк», приносячи тим самим надприбутки його власнику ОСОБА_1. Правоохоронні органи, куди ви дивитесь? ОСОБА_1 оточив себе заступниками, які входять до його злочинного угруповання, - це ОСОБА_6 та iншi. Приберіть цих «кровососів» iз заводу, дайте нам - робочим - працювати спокійно на благо нашої України!» - емоційно завершує « ОСОБА_5 »…»

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із Шевченківського районного суду міста Києва.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до ГПК України, ЦПК України, КАС України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

19 березня 2018 року справу № 761/15007/16-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі призначено повторний автоматизований розподіл.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 липня 2019 року справу призначено до судового розгляду Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в кількості п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і частин другої та третьої статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

Згідно із частиною першою статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Отже, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на ІНФОРМАЦІЯ_6 цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).

Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від

27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - постанова) при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати

на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 зазначив, що відомості, які ганьблять його честь та гідність, були поширені шляхом опублікування в друкованій газеті та інтернет-газеті, яка належить відповідачу.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Згідно із частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до статті 277 ЦК України предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції («Лінгенс проти Австрії», № 12/1984/84/131, § 46, ЄСПЛ, від 08 липня 1986 року).

Під час розгляду справи представник відповідача в судовому засіданні наголошував, що оспорювана інформація є частиною цитати Пана « ОСОБА_5 », яка була зазначена у статті, а не інформацією, яку виклав автор статті.

У пункті 9 постанови роз`яснено, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила

недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.Якщо позов пред`явлено про ІНФОРМАЦІЯ_6 інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової

інформації чи інша установа, що виконує її функції, оскільки згідно зі статтею 21 Закону про пресу редакція абоінша установа, яка виконує її функції, здійснює підготовку тавипуск у світ друкованого засобу масової інформації.

У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем.

При опублікуванні чи іншому поширенні оспорюваної інформації без зазначення автора (наприклад, у редакційній статті) відповідачем у справі має бути орган, що здійснив випуск засобу масової інформації.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя забезпечує захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом принципу верховенства права.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Тобто Верховний Суд не має права встановлювати обставини справи і оцінювати докази.

Враховуючи наведене, ухвалюючи рішення про відмову в задоволені позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог, дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність факту вчинення відповідачем правопорушення, яке полягало саме в поширенні інформації, яка відповідно до вимог закону може мати статус «недостовірної», такої, що порушує особисті немайнові права, або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі позивача повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Також правильним є висновок судів попередніх інстанцій про недоведеність позивачем того, що зазначена в статті цитата спрямована на поширення недостовірної інформації щодо нього, приниження честі, гідності та ділової репутації.

Зазначені коментарі містяться на сайті ІНФОРМАЦІЯ_3, тому особа, якій належить цей вислів, також повинна бути залучена до участі у справі, оскільки вона є належним відповідачем.

Доводи касаційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , про те, що суд першої інстанції всупереч нормам процесуального права відхилив клопотання про залучення як співвідповідача до участі у розгляді справи пана ОСОБА_5 , не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Із журналу судового засідання від 28 лютого 2017 року та носія інформації, на який здійснювався технічний запис судового засідання (диск), встановлено, що представником позивача - ОСОБА_4 , було заявлено клопотання про залучення до участі у справі як співвідповідача пана ОСОБА_5.

Проте, представником позивача не було повідомлено суду прізвище цієї особи та адресу його проживання, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання було відмовлено через відсутність даних особи, яку слід залучити до участі у справі.

Аргументи касаційної скарги про те, що у представника ПП «Україна молода» на час ухвалення судового рішення закінчився строк дії довіреності, також не заслуговують на увагу і спростовуються матеріалами, в яких міститься довіреність, видана 25 листопада 2016 року ПП «Україна молода» на ім`я ОСОБА_8 зі строком її дії до 25 листопада 2017 року.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків судів, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів попередніх інстанцій.

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку з чим, не перевіряє інші доводи, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що відповідно до статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій і не дають підстав вважати, що судами порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 08 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька Судді:І. В. Литвиненко Є. В. Петров В. В. Сердюк І. М. Фаловська