Справа № 265/1206/19
Провадження № 2-о/265/209/19
У Х В А Л А

03 вересня 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шиян В.В., за участю секретаря судового засідання Себко Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

зацікавлена особа : Центральне об`єднане Управління Пенсійного фонду України в Донецький області,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування вимог посилався на ті обставини, що в період з 7 листопада 1993 року по 11 січня 1995 року працював в Малому підприємстві «Статус», що свідчить запис в трудовій книжці. Однак в трудовій книжці в записі за №25 зазначено: 11 січня 1995 року Звільнений за власним бажанням за ст.. 38 КзОТ України, наказ № 2 від 10 січня 1994 року, рік виправлено на 1995. Просить суд встановити факт що в трудовій книжці НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вірно зроблено запис № 25 «пр.№ 2 от 10.01.1995 г.» Встановлення даного факту заявнику необхідно для реалізації свого права на перерахунок своєї пенсії з врахуванням вказаного трудового стажу.

Заявник в судове засідання не з`явився, надав суду заяву с проханням розглядати справу у його відсутність, на задоволенні вимог наполягає.

Представник зацікавленої особи Центрального об`єднаного Управління ПФУ міста маріуполя у Донецький області в судове засідання не з`явився, надав суду письмові заперечення, в яких звертає увагу суду, що вимоги щодо підтвердження трудового стажу не розглядаються в порядку цивільного судочинства а повинні розглядатися в порядку адміністративного судочинства, у зв`язку з чим просить суд закрити провадження по справі.

Суд, вивчивши заяву, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Відповідно до ч.7 ст.19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту його роботи в цілях підтвердження трудового стажу, для реалізації свого права на перерахунок своєї пенсії з врахуванням вказаного трудового стажу.

Таким встановлення факту необхідно заявнику для реалізації свого права на перерахунок своєї пенсії з врахуванням вказаного трудового стажу, у зв`язку з чим очевидним є наявність спору про право, що в свою чергу унеможливлює розгляд заяви в порядку окремого провадження.

При цьому суд звертає увагу, що згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12серпня 1993року №637 - основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. У тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

Таким чином, для встановлення факту на підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника законом встановлено окремий порядок, з урахуванням якого заявнику для розгляду питання про підтвердження цього факту необхідно звернутися до спеціально створеної пенсійним фондом комісії.

Враховуючи діючий порядок, у разі незгоди з прийнятим рішенням органу, який призначає пенсії, особа має право на підставі статті 105 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та частини другої статті 124 Конституції України особа має право звернутися за захистом свого права до суду, але не з заявою про встановлення факту трудових відносин, що дають право призначення пенсії на пільгових умовах, а оскарженням рішення органу Пенсійного фонду України за правилами адміністративного судочинства.

Такий висновок сформульований у постанові Верховного Суду від 08 жовтня 2018 року у справі №706/1637/16-ц.

Відповідно до ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що у даному випадку встановлення факту необхідно заявнику для реалізації свого права на перерахунок своєї пенсії з врахуванням вказаного трудового стажу, очевидним є наявність спору про право, що в свою чергу унеможливлює розгляд заяви в порядку окремого провадження, а також суд вважає, що не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства факти щодо трудового стажу (для призначення пенсій та допомоги по тимчасовій непрацездатності, нарахування надбавок та інших пільг), оскільки законодавством визначено позасудовий порядок його вирішення, а у разі неможливості вирішення в позасудовому порядку оскарження дій суб`єкта владних повноважень ( УПФУ).

При зверненні до суду ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в сумі 384,20 гривень, який у відповідності до положень п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» підлягає поверненню заявнику.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 19, 260, 293, 315, 353, 354 ЦПК України, п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, зацікавлена особа : Центральне об`єднане Управління Пенсійного фонду України в Донецький області залишити без розгляду на підставі ч.4 ст. 315 ЦПК Ураїни.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок, які було внесено ним на рахунок № 5054, отримувач Маріупольське УК/Лівобережний р-н/22030101, банк отримувача - Казначейство України, код банку отримувача - 899998, код отримувача - 37989721, квитанція № 19592594 від 21 лютого 2019 року.

Роз"яснити заявнику право на звернення до суду з позовною заявою у загальному порядку.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України від 15 грудня 2017 року апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення.

Ухвалу складено та підписано 03 вересня 2019 року.

Суддя: