Справа № 357/4733/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

05 вересня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді Бондаренко О.В., при секретарі Бойко І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з даним позовом 06.05.2019 року мотивуючи тим, що є власником будинку АДРЕСА_1 , в якому зареєстрований відповідач у справі, її колишній чоловік, проте не проживає у житловому приміщенні з 01.05.2016 року, не знявся з реєстраційного обліку в добровільному порядку, житлом не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, а вона не має можливості оформити субсидію. Таким чином, відповідач порушує її права, як власника будинку, щодо утримання та розпорядження майном. В зв`язку з тим, що мирним шляхом вирішити спір не можливо, позивач просила в судовому порядку визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує, просила позов задовольнити, судові витрати залишити за нею.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав.

На підставі ст. 280 ЦПК України та враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши покази свідків: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є власником вказаного будинку, що підтверджується ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, про визнання мирової угоди від 23.01.2019 року, яка набрала законної сили 08.02.2019 року, та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( а.с. 10-15).

Також, встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 17.02.1990 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.10.2014 року, що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 8,13-15).

З довідки № 02-33-229 від 06.03.2019 року ( а.с. 16), виданої Шкарівською сільської радою Білоцерківського району Київської області, вбачається, що у будинку АДРЕСА_1 , зареєстровані: позивач ОСОБА_1 , її дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та колишній чоловік позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який фактично з 01.05.2016 року по даний час у вказаному житловому приміщенні не проживає, що також, підтвердили в судовому засіданні свідки.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до приписів ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: невідомий, був зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 , як член сім`ї власника будинку, проте в даному житловому приміщення не проживає з 01.05.2016 року, його особистих речей в будинку немає, житлом не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, що підтверджено матеріалами справи, які узгоджуються з показами свідків.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, враховуючи, що відповідач більше одного року без поважних причин не користується вказаним житлом, участі в оплаті за комунальні послуги не приймає, майно не утримує, належних та безспірних доказів того, що йому чинилися перешкоди у користуванні житловим приміщенням не надано, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, виходячи зі змісту зазначеної норми закону, прийняте рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, а відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивач сплатила при подачі позову судовий збір в розмірі 768,40 грн. ( а.с.1), однак заявила клопотання про залишення даних витрат за нею без відповідного відшкодування.

Керуючись ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст.ст. 15, 29, 319, 391,402 ЦК України, ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» , ст. 4, 12, 76 81, 223, 258, 259, 264 265, 268, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: невідомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 ,.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 05.09.2019 року.

СуддяО. В. Бондаренко