УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Мукачево Справа №303/4341/15-ц

6/303/38/19

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Кость В.В.;

секретар судового засідання - Годьмаш О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мукачево подання головного державного виконавця Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_1 про визначення частки майна боржника ОСОБА_2, у майні яким він володіє спільно з іншими особами,

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області (орган - ДВС) ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про визначення частки майна боржника - ОСОБА_2 у майні, яким він володіє спільно з іншими особами у, а саме у квартирі №44 у будинку №7А на вул. ОСОБА_3 (ОСОБА_4) в м. Мукачево Закарпатської області (надалі - Квартира).

Необхідність задоволення подання обґрунтовується тим, що на виконанні Мукачівського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області перебуває виконавче провадження ВП №51554289 (надалі Виконавче провадження) щодо виконання виконавчого листа від 01.09.2015 року №2/303/2409/15, виданого Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5, аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6 у розмірі 2000,00 гривень щомісячно, починаючи з 17.07.2015 року і до досягнення дитиною повноліття та стягнення аліментів на утримання ОСОБА_5 в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 17.07.2015 року і до моменту припинення проживання з дитиною (надалі Виконавчий лист).

У процесі виконавчого провадження, боржник допустив заборгованість зі сплати аліментів, загальний розмір якої станом на 31.12.2018 складає 123539,54 грн.

За доводами державного виконавця, для можливості належного виконання вищевказаного судового рішення виникла необхідність у визначенні частки майна боржника у майні, яким він спільно володіє з разом з іншими особами.

Учасники судового процесу подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. При цьому боржник не заперечив стосовно можливості задоволення судом подання державного виконавця.

Дослідивши матеріали подання, суд констатує наступне.

На примусовому виконанні в органі ДВС перебуває Виконавчий лист (а.с. 3).

Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.07.2016 року в межах Виконавчого провадження накладено арешт на все майно, що належить боржнику (а.с. 4).

Також, матеріали справи містять копію Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 21.01.2019 року №153294347, згідно з даними якої боржник - ОСОБА_2 є співвласником Квартири, разом з ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с. 8-9).

У процесі виконавчого провадження, боржник допустив заборгованість зі сплати аліментів, загальний розмір якої станом на 31.12.2018 складає 123539,54 грн.

Отже, з наявних у справі матеріалів вбачається, що дії (бездіяльність) боржника призводять до тривалого невиконання виконавчого документу, що тягне за собою порушення строків виконання, а також порушує вимоги чинного законодавства щодо обов'язковості судових рішень.

По відношення до вказаних фактичних обставин справи суд приймає до уваги наступне.

Згідно з частиною першою ст. 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Із зазначеними положеннями Основного Закону у повній мірі кореспондуються і приписи частин першої та другої ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України, якими передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Законом України «Про виконавче провадження» (ст.ст. 5 та 18) обовязок по виконанню судових рішень покладено на органи державної виконавчої служби.

У відповідності з приписами частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої ст. 18 Закону України „Про виконавче провадження державний виконавець здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з вимогами ст. 443 Цивільного процесуального кодексу України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

У відповідності до частин 5, 6 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до частини шостої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

З урахуванням фактичних обставин справи та вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення подання, оскільки останнє містить належні та достатні доказові матеріали, які достовірно та безпосередньо підтверджують вказані в ньому обставини щодо необхідності визначення частки майна боржника у майні, яким він спільно володіє з разом з іншими особами для можливості належного виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 8, 1291 Конституції України, ст.ст. 2, 260, 353, 354, 443 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

УХВАЛИВ:

1. Подання задоволити повністю.

2. Визначити частку боржника - ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, код НОМЕР_1) у квартирі №44 в будинку №7А на вул. ОСОБА_3 (ОСОБА_4) в м. Мукачево Закарпатської області, яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у розмірі 1/4 частки, для можливості проведення виконавчих дій щодо примусового виконання виконавчого листа Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.09.2015 №2/303/2409/15 року.

3. Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В. Кость