Справа № 646/6461/17
№ провадження 2/646/111/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.08.19 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді -Шелест І.М.,

секретаря судових засідань - Волошко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватної фірми «Левада-7», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи- ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який неодноразово уточнював, і в остаточній редакції просив суд стягнути солідарно з приватної фірми «Левада-7», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 борг у сумі 400000 доларів США, що станом на 01.08.2017 року складає 10 340 000, 00 грн., суму процентів за боргом, еквівалентну 408 000 доларам США, що станом на 19.10.2018 складає 12 108 960, 00 грн. Позовну заяву ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що за договором позики від 02.10.2007, укладеним між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , останній надав у позику ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 400000 доларів США, яку позичальник зобов`язався повернути у встановлений договором строк, з урахуванням додаткової угоди про продовження строків повернення. Поручителями за зазначеним договором є Приватна фірма «Левада-7» (на підставі договору поручительства від 15.10.2008), ОСОБА_2 (на підставі договору поруки від 01.08.2016), ОСОБА_3 (на підставі договору поручительства від 01.08.2015), ОСОБА_4 (на підставі договору поруки від 31.08.2015). Позичальник ОСОБА_5 зобов`язався повернути позику у м. Харкові в строк не пізніше 1 серпня 2017 року. Зазначає, що позивач свої зобов`язання за договором виконав, про що свідчить розписка ОСОБА_5 про отримання грошових коштів, проте відповідачі у справі свої зобов`язання не виконали, не сплативши позивачу суму боргу. Позивач посилається на те, що відповідно до п. 4 Додаткової угоди від 02.10.2014 до Договору позики грошей від 02.10.2007 у нього відсутні обмеження щодо стягнення процентів, оскільки він звернувся до суду 10.05.2016 з вимогою про стягнення основної суми боргу, тобто за спліном двох років, передбачених додатковою угодою від 02.10.2014, які мають передувати зверненню з вимогою про стягнення відсотків за договором.

Відповідно до ухвали від 27.11.2017 відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 07.12.2017 задоволено клопотання позивача та забезпечено позов шляхом накладення арешту на житловий будинок за адресом: АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно із ухвалою суду від 17.05.2018 розгляд справи продовжено в загальному позовному порядку з підготовчого судового зсідання.

Відповідно до ухвали суду від 12.09.2018 задоволено клопотання позивача про забезпечення позову та накладено арешт на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2.: земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0947 га, кадастровий номер НОМЕР_1 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 51); земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0425 га, кадастровий номер НОМЕР_2 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 51); 1/2 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1722 га, кадастровий номер НОМЕР_3 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 51); які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із ухвалою суду від 12.09.2019 залучено в якості третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_6 , мешкаючого АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 06.11.2018 залучено у якості співвідповідачів у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Також ухвалою суду від 06.11.2018 частково задоволено клопотання позивача та накладено арешт на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_3 : на пятикімнатну комунальну квартиру загальною площею 161,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 9877391 за адресою АДРЕСА_3 ; в частині задоволення клопотання позивача про заборону відчуження майна, яке належить ОСОБА_4 - відмовлено.

Позивачем 22.01.2019 надана копія угоди, укладеної між позивачем ОСОБА_1 та співвідповідачами ПП «Левада-7», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від 21.01.2019 про розподіл солідарних зобов`язань з метою ефективного і остаточного врегулювання спору на підставі поступок і стосується прав та обов`язків сторін щодо зобов`язань за боржників у цивільній справі № 646/6461/17-ц. Відповідно до зазначеної угоди сторони домовилися про розподіл зобов`язань з погашення основної суми боргу на користь позивача кожним з відповідачів пропорційно в рівних частинах у розмірі 2585000,00 грн, що становить по ј від загальної суми боргу у розмірі 10340000,00 грн. Сторони домовилися про фіксування у твердій сумі розміру процентів у сумі, що еквівалентна 408000 доларам США, що станом на момент звернення із позовною вимогою 19.10.2018 становить 12108960,00 грн. Сторони домовилися про прощення частини боргу з нарахованих процентів у сумі 2108960,00 грн. Ця угода про розподіл солідарних зобов`язань є підставою для визнання кожним із відповідачів позовних вимог в частині 2585000,00 грн. основного боргу в частині 2500000,00 грн. процентів на основний борг.

21.01.2019 співвідповідач ПП «Левада-7» в особі директора Міленка О.З . , подав заяву, в якій, з посиланням на укладену 21.01.2019 між ОСОБА_1 та ПП «Левада-7», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 Угоду про розподіл солідарних зобов`язань, позов визнав частково - на суму 2 585 000,00 грн основної суми боргу та 25 00 000,00 грн. процентів за прострочення.

22.01.2019 від представника співвідповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 - ОСОБА_9 надійшла заява про часткове визнання позову з урахуванням Угоди про розподіл солідарних зобов`язань від 21.01.2019, у розмірі по 2 585 000,00 грн. основної суми боргу та по 2 500 000,00 грн. процентів прострочення сплати основної суми боргу кожним.

23.04.2019 ухвалою Червонозаволського районного сулу м. Харкова закрито підготовче судове засідання і справу призначено до судового розгляду.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про день та час слухання справи, не з`явився. В матеріалах справи є його заява про те, що позовні вимоги підтримує і просить розглянути справу у його відсутності.

Представник відповідача ПП «Левада-7» в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Від представника співвідповідача ПП «Левада-7» директора Міленка О.З. надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений, від представника співвідповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_9 надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена, від представника співвідповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_9 надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю та відсутністю представника.

Треті особи ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в судове засідання повторно не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись.

Третя особа ОСОБА_6 в заяві про залучення в якості третьої особи проти позову заперечував, вважав, що договори між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 спрямовані на ухилення ОСОБА_10 від виконання рішення на користь ОСОБА_6 .

Суд, вивчивши наявні у справі докази в їх сукупності, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного.

Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справі мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справі і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів наданих учасниками справи або витребуваних судом.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу, для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частина 1 статті 81 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом.

На підставі наданих сторонами доказів, встановлено.

02.10.2007 між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , укладено договір позики, за яким останній надав у позику ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 400000 доларів США, яку позичальник зобов`язався повернути у встановлений договором строк до 1лютого 2015 року.

Згідно із п. 5 вищенаведеного Договору, у разі неповернення ОСОБА_5 суми позики у передбачений законом строк або після цього строку протягом 7 днів з часу пред`явлення вимоги про повернення, ОСОБА_11 має право звернути зазначений договір до стягнення в судовому порядку протягом договірного строку позовної давності 10 років ( а.с. 28, т. 2).

Отримання ОСОБА_5 зазначеної грошової суми у розмірі 400000 доларів США відповідно до умов договору позики від 02.10.2007 підтверджується копією розписки ( а.с. 39, т. 2).

15.10.2008 між ОСОБА_1 та ПП «Левада-7» укладено договір поруки відповідно до якого поручитель - ПП « Левада-7» зобов`язується у разі невиконання або неналежного виконання грошових зобов`язань ОСОБА_12 за договором позики від 02.10.2007 нести майнову відповідальність перед ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_5 у сумі, що дорівнює грошовому зобов`язанню у розмірі 400000,00 доларів США, та суми зобов`язань зі сплати неустойки (пені, штрафу), відсотків та інфляційних сум у разі невиконання або неналежного виконання ОСОБА_5 грошових зобов`язань у договорі позики. Відповідно до п. 2.2 зазначеного договору поручительства від 15.10.2008, строк виконання грошових зобов`язань, що випливають з договору позики, передбачений основним договором до 01.01.2015 року. ( а.с. 29-31, т. 2).

02.10.2014 між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено додаткову угоду до договору позики грошей від 02.10.2007, відповідно до якої ОСОБА_5 не сплачує проценти за боргом в разі повернення основної суми боргу у строк, передбачений договором. У випадку несплати основної суми боргу у строк, передбачений договором, розмір відсотків за боргом складає подвійну облікову ставку НБУ річних, станом на момент сплати основної суми боргу, або станом на момент звернення до суду або винесення судом рішення щодо процентів, на вибір позичальника.

Відповідно до п. 4 Додаткової угоди від 02.10.2014 до договору позики грошей від 02.10.2007, у випадку звернення позикодавця до суду за стягненням процентів, строк такого звернення не може бути раніш ніж два роки моменту звернення до суду про стягнення основної суми. Додаткова угода набирає чинності через 18 місяців з моменту набрання законної сили судовим рішенням про стягнення основної суми боргу. ( а.с.41, т. 2).

01.08.2015 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір поруки відповідно до якого поручитель - ОСОБА_3 зобов`язується у разі невиконання або неналежного виконання грошових зобов`язань ОСОБА_12 за договором позики від 02.10.2007 нести майнову відповідальність перед ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_5 у сумі, що дорівнює грошовому зобов`язанню у розмірі 400000,00 доларів США, та суми зобов`язань зі сплати неустойки ( пені, штрафу), відсотків та інфляційних сум у разі невиконання або неналежного виконання ОСОБА_5 грошових зобов`язань у договорі позики. Відповідно до п. 2.2 зазначеного договору поручительства від 01.08.2015, строк виконання грошових зобов`язань, що випливають з договору позики, передбачений основним договором до 01.02.2015 року. ( а.с. 35-36, т. 2).

31.08.2015 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено договір поруки відповідно до якого поручитель - ОСОБА_4 зобов`язується у разі невиконання або неналежного виконання грошових зобов`язань ОСОБА_12 за договором позики від 02.10.2007 нести майнову відповідальність перед ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_5 у сумі, що дорівнює грошовому зобов`язанню у розмірі 400000,00 доларів США, та суми зобов`язань зі сплати неустойки ( пені, штрафу), відсотків та інфляційних сум у разі невиконання або неналежного виконання ОСОБА_5 грошових зобов`язань за договором позики. Відповідно до п. 2.2 зазначеного договору поручительства від 31.08.2015, строк виконання грошових зобов`язань, що випливають з договору позики, передбачений основним договором з можливістю його продовження. ( а.с. 37-38, т. 2).

10.05.2016 позивач ОСОБА_1 звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова із позовом до ОСОБА_5 , ПП «Левада-7» про солідарне стягнення 400000,00 доларів США за договором позики від 02.10.2007 (справа № 646/5454/16-ц) ( а.с.42, т. 2).

14.06.2016 Червонозаводським районним судом м. Харкова у справі № 646/5454/16-ц ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 02 жовтня 2007 року в розмірі 10 064 000 грн., тобто еквівалент 400 000 доларів США.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики в розмір 10 400 000 грн. з Приватної фірми «Левада-7», як з поручителя, - відмовлено на підставі пропуску Кредитором- ОСОБА_1 строку пред`явлення вимоги до поручителя щодо виконання ним зобов`язань за договором позики, і, відповідно, припиненням поруки ( а.с. 23-25, т. 2).

23.06.2016 між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено Додаткову угоду до Договору позики від 02.10.2007 про відстрочення строку виплати боргу позичальника на суму 10 064 000,00 грн. в строк до 01.08.2017. Дану додаткову угоду Позичальник зобов`язується забезпечити укладанням договору поруки з ОСОБА_2 . ( а.с.40, т.2).

01.08. 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір поруки відповідно до якого поручитель - ОСОБА_2 зобов`язується у разі невиконання або неналежного виконання грошових зобов`язань ОСОБА_12 за договором позики від 02.10.2007 нести майнову відповідальність перед ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_5 у сумі, що дорівнює грошовому зобов`язанню у розмірі 400000,00 доларів США, та суми зобов`язань зі сплати неустойки ( пені, штрафу), відсотків та інфляційних сум у разі невиконання або неналежного виконання ОСОБА_5 грошових зобов`язань за договором позики. Відповідно до п. 2.2 зазначеного договору поручительства від 01.08.2016, строк виконання грошових зобов`язань, що випливають з договору позики, передбачений основним договором до 01.08.2017, з можливістю його продовження.

Відповідно до п.2.3 Порука припиняється після 01.02.2018 якщо до цієї дати кредитор не звернеться до поручителя з вимогою, направленою через відділення Укрпошти цінним листом з описом вкладення ( а.с. 32-34, т. 2).

21.01.2019 між позивачем ( Кредитором) ОСОБА_1 та співвідповідачами (Поручителями) ПП «Левада-7», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 укладено Угоду про розподіл солідарних зобов`язань з метою ефективного і остаточного врегулювання спору на підставі поступок, яка стосується прав та обов`язків сторін щодо зобов`язань за боржників у цивільній справі № 646/6461/17-ц.

Відповідно до зазначеної угоди сторони домовилися про розподіл зобов`язань з погашення основної суми боргу на користь позивача кожним з відповідачів в рівних частинах, а саме у розмірі 2585000,00 грн, що становить по ј від загальної суми боргу у розмірі 10340000,00 грн. Сторони домовилися про фіксування у твердій сумі розміру процентів у сумі, що еквівалентна 408000 доларам США, що станом на момент звернення із позовною вимогою 19.10.2018 становить 12108960,00 грн. Сторони домовилися про прощення частини боргу з нарахованих процентів у сумі 2108960,00 грн. і зазначили, що дана угода про розподіл солідарних зобов`язань, є підставою для визнання кожним із відповідачів позовних вимог в частині 2585000,00 грн. основного боргу в частині 2500000,00 грн. процентів на основний борг.

Суд вважає, що визнання позову відповідачами на умовах, зазначених в угоді від 21.01.2019, не є підставою для задоволення позову, оскільки таке визнання позову суперечить закону, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Так, позивач ОСОБА_1 , як кредитор за договорами позики, відповідно до вимог статей 6, 627 ЦКУкраїни, реалізуючи право на звернення до суду і принцип диспозитивності щодо можливості самостійно визначити позовні вимоги та спосіб захисту порушеного права, у 2016 році звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договорами позики, визначивши заборгованість у валюті гривні України, вказавши, що саме гривневий еквівалент суми боргу за договором позики є повним розміром заборгованості.

Відповідно до рішення суду від 14.06.2016 у справі № 645/5454/16-ц, з ОСОБА_5 було стягнуто 10 064 000 грн., що є еквівалентом 400 000 доларів США за офіційним курсом на момент винесення рішення (24,96 грн за 1 долар США).

Таким чином, сума боргу ОСОБА_5 перед ОСОБА_1 за кредитним договором від 02.10.2007 визначена судовим рішенням і складає 10 064 000 грн., тому підстави для збільшення її розміру - відсутні. Суд вважає, що зміна курсів іноземних валют до гривні не могла бути передбачена судом і сторонами та відповідні обставини знаходяться поза межами відповідальності боржника.

Рішення суду набрало чинності, проте доказів того, що рішення суду виконано, суду не надано. Таким чином, сума боргу складає 10 064 000 грн.

Тому вимога позивача до поручителів у розмірі 10 340 000 грн, що перевищує суму боргу ОСОБА_5 перед ОСОБА_1 , визначену рішенням суду - не ґрунтується на законі.

Суд вважає, що з моменту ухвалення судового рішення правовий статус сторін змінився: ОСОБА_1 є стягувачем, а ОСОБА_5 - боржником. Тобто рішення суду свідчить про закінчення строку дії договору і перехід на наступну стадію - стадію виконання судового рішення. Питання відстрочення і розстрочення виконання, зміна чи встановлення способу і строку виконання вирішується в порядку ст. 435 ЦПК України, а саме у судовому порядку, а не шляхом укладання додаткових угод після ухвалення судового рішення про відстрочення строку виплати боргу в сумі 10 064 000,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 546 ЦК України порука є одним із видів забезпечення виконання зобов`язання.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Статтею 554 ЦК України визначені правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого порукою, а саме: у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином, відповідно до вимог закону поручителі несуть саме солідарну відповідальність, а не пропорційну, як визначено в Угоді від 21.01.2019.

Відповідно до положень ч. 1, 2, 3 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання (у ред. Закону № 2478-VIII від 03.07.2018). Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не погодився забезпечувати виконання зобов`язання іншим боржником у договорі поруки чи при переведенні боргу (в редакції Закону № 2478-VIII від 03.07.2018)

Суд вважає, що вимога до про солідарне стягнення з ПП «Левада-7», як до поручителя, за договором поруки, укладеним 15.10.2008 між ОСОБА_1 та ПП «Левада-7» задоволенню не підлягає у зв`язку з припиненням поруки на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Зазначена обставина вставлена судовим рішенням.

Відповідно змісту ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова у справі № 646/5454/16-ц від 14.06.2016 встановлено, що кредитор ОСОБА_1 пропустив строк пред`явлення вимоги до поручителя ПФ «Левада-7» щодо виконання ним зобов`язань ОСОБА_5 за договором позики від 02.07.2007, і, відповідно, порука припинена. Тому ОСОБА_1 відмовлено у задоволені позову про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 10 400 000 грн. з Приватної фірми «Левада-7», як поручителя. ( а.с. 23-25, т. 2).

Тобто, судовим рішенням встановлено припинення поруки.

Крім того, з мотивувальної частини рішення вбачається, що представник відповідача ПП «Левада-7» Пулькін Ю.В. подав суду заперечення проти позову і просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку з тим, що позивач у встановлений законом строк не звертався до підприємства з вимогою виконання зобов`язання за договором позики.

Тому суд вважає, що у зв`язку з припиненням поруки, що встановлено судовим рішенням 14.06.2016, наявність додаткової угоди від 02.10.2014 про стягнення процентів і додаткової угоди від 23.06.2016 (після ухвалення рішення) не є підставою для задоволення вимог позивача до ПП «Левада-7» про стягнення боргу та процентів.

Суд вважає, що не ґрунтуються на вимогах закону і не підлягають задоволенню вимоги до відповідача ОСОБА_2 ..

Так, відповідно до змісту статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Однією з підстав припинення зобов`язання є поєднання боржника і кредитора в одній особі (ст. 606 ЦК України).

Як встановлено судом, договір поруки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений 01.08.2016, тобто після ухвалення 14.06.2016 рішення суду про стягнення боргу з ОСОБА_5

03.10.2017 у справі № 646/5454/17 (провадження № 6/646/125/2017) Червонозаводським районним судом м. Харкова за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження постановлено ухвалу.

Як вбачається з ухвали суду та договору про переведення боргу, 01.08.2017 року між ОСОБА_1 , як кредитором, ОСОБА_5 , як старим боржником та ОСОБА_2 , як новим боржником, укладено договір про переведення боргу за договором позики від 02.10.2007. Відповідно до даного договору ОСОБА_2 прийняв боргові зобов`язання і обов`язки, що випливають з них, з фінансового боргу, що виник із зобов`язань на користь кредитора по поверненню суми позики і відсотків що виникла на підставі договору позики грошей від 02.10.2007 року у розмірі 10 064 000, 00 гривень. (а.с. 142-143, 144-145 том1 )

Таким чином ОСОБА_2 став боржником у зобов`язанні, які він забезпечував як поручитель, що виключає його цивільну відповідальність за договором поруки від 01.08. 2016 року, укладеним між ним та ОСОБА_1

Тому вимога ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , як поручителя суперечить правової суті договору поруки, визначному ст. 553 ЦК України, не ґрунтується на вимогах закону, а тому задоволенню не підлягає.

Ухвалою суду від 03.10.2017 замінено боржника у виконавчому провадженні ВП№51854346 з примусового виконання рішення у справі №646/5454/16-ц з ОСОБА_5 на його правонаступника за угодою про переведення боргу від 01.08.2017 року новим боржником ОСОБА_10 .

Таким чином на даний час за борговими зобов`язанням від 02.10.2007 та сплаті всіх відсотків, що випливають з даного договору боржником є ОСОБА_2 .

Враховуючи положення ч. 3 ст. 559 ЦК України, переведення боргу на іншу особу (з ОСОБА_5 на ОСОБА_2 ) припиняє дію поруки відповідно до договорів поруки: від 01.08.2015 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та від 31.08.2015 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , за якими вони взяли на себе обов`язок нести майнову відповідальність за невиконання зобов`язання саме ОСОБА_5 перед ОСОБА_1

Належних та допустимих доказів про те, що поручителі погодилися за забезпечувати виконання зобов`язання ОСОБА_2 у договорах поруки чи при переведенні боргу - суду не надано.

Тому, суд вважає правильним відмовити у задоволенні позову до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Суд вважає, що переведення боргу на іншу особу є додатковою підставою для відмови у задоволенні позову до ПФ «Левада-7».

Відповідно до частин 9 та 10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про скасування заходів забезпечення позову, які були застосовані відповідно до ухвал суду від 07.12.2017, 1.09.2018, 06.11.2018.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 10,12,13, 77,81, 141, 142, 206,223,247, 263- 265, 354-356,430 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Скасувати заходи забезпечення позову у виді арешту:

- відповідно до ухвали суду від 07.12.2017 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 51, який належить на праві власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідн. НОМЕР_4 ;

- відповідно до ухвали суду від 12.09.2018 на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідн. НОМЕР_4 : земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0947 га, кадастровий номер НОМЕР_1 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 51); земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0425 га, кадастровий номер НОМЕР_2 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 51); 1/2 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1722 га, кадастровий номер НОМЕР_3 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 51); які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;

- відповідно до ухвали суду від 06.11.2018 на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн. НОМЕР_5 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_4 , а саме на пятикімнатну комунальну квартиру загальною площею 161,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 9877391 за адресою АДРЕСА_3 .

Заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили даним рішенням, відповідно до ч. 10 ст. 158 ЦПК України.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України ( в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Червонозаводський районний суд м. Харкова, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення виготовлений 03.09.2019.

Суддя Шелест І.М.