Справа № 462/6159/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

29 січня 2019 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого-судді - Гедз Б.М.

з участю секретаря - Рущак Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Міністерства оборони України «Монтажник-Львів» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини доходів та середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

встановив:

ОСОБА_1 28.09.2018 року звернулася до суду із позовом, який в подальшому уточнила та просить стягнути з ДП МОУ «Монтажник - Львів» на її користь 64440,87 грн. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, 19873,94 грн. компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням її виплати та 46503,36 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 10.04.2018 р. по 29.01.2019 р. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 08.07.2014 року була прийнята на роботу в ДП МОУ «Монтажник-Львів» в фінансово-економічний відділ на посаду головного бухгалтера. 10.04.2018 року була звільнена з роботи за власним бажанням. Однак при звільненні з нею не було проведено розрахунку, відповідно до довідки від 06.09.2018 року заборгованість ДП МОУ «Монтажник -Львів» по заробітній платі перед нею станом на 04.09.2018 року складає 64440,87 грн., які просить стягнути. Крім цього, вважає, що їй повинно бути виплачено середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 04.10.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони (а.с. 13).

Позивач подала письмову заяву, в якій просить розгляднути справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, про причини неявки такого суд не повідомив, відзиву не подав.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1, 7 ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 08.07.2014 року прийнята на роботу у ДП МОУ «Монтажник-Львів» головним бухгалтером в фінансово-економічний відділ та 10.04.2018 року була звільнена за власним бажанням, наказ №5-к від 10.04.2018 р., що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 4).

Також встановлено, що при звільненні з позивачем не було здійснено розрахунку.

Частиною першої ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України.

Відповідно до ч.1 ст. 116 КУпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Разом з тим, з довідки №96 від 06.09.2018 року вбачається, що заборгованість ДП МОУ «Монтажник -Львів» по заробітній платі перед ОСОБА_1 станом на 04.09.2018 року складає 64440,87 грн. за період з грудня 2014 р. по квітень 2018 р. (а.с. 5), яка підлягає стягненню з відповідача.

У відповідності до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Як вбачається із розяснень, даних в пункті 20, частині 5 пункту 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» не проведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування відповідальності передбаченої ст.117 КЗпП України. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Таке ж роз'яснення цієї норми права, крім наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, надав і Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого вказаною постановою, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Пунктом 4 Порядку встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються одноразові виплати /компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо/.

Статтями 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).Така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Постановою КМ України від 21.02.2001р. № 159 затверджено «Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати», зокрема визначено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Компенсації підлягають грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, в тому числі і заробітна плата (грошове забезпечення) (п. п. 2, 3 Порядку).

Таким чином, сума у розмірі 64440,87 грн. вчасно не виплачена ОСОБА_1 з вини відповідача, а тому підлягає компенсації на підставі вищевказаних положень законодавства.

Відповідно до п.4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Згідно наданого позивачем розрахунку вбачається, що загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки з 10.04.2018 року по 29.01.2019 року становить 46 503,36 грн. (231,36 грн. х 201 робочих дні), а компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати по серпень 2018 року становить 19873,94 грн., суд вважає вказані розрахунки вірними та приймає їх до уваги.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що позивач дійсно перебувала у трудових відносинах із відповідачем та при звільненні з нею не було здійснено розрахунку по заробітній платі, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь 64440,87 грн. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, 19873,94 грн. компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням її виплати та 46503,36 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку

На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави 1308,18 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 259, 258, 259, 263-268, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 47, 115, 116, 117 КЗпП України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства Міністерства оборони України «Монтажник-Львів» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини доходів та середнього заробітку за час затримки розрахунку задовольнити.

Стягнути із Державного підприємства Міністерства оборони України «Монтажник-Львів», яке знаходиться за адресою: 79039, м. Львів, вул. Шевченка, 11, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 - 64 440,87 грн. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, 19 873,94 грн. компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням її виплати та 46 503,36 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку, а всього 130 818 (сто тридцять тисяч вісімсот вісімнадцять) грн. 17 коп.

Стягнути із Державного підприємства Міністерства оборони України «Монтажник-Львів» на користь держави 1308,18 грн. судового збору.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач: Державне підприємство Міністерства оборони України «Монтажник-Львів», яке знаходиться за адресою: 79039, м. Львів, вул. Шевченка, 11, .

Дата складення повного заочного рішення суду - 30.01.2019 року.

Суддя: (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз