провадження № 22-ц/824/2817/2019 суддя-доповідач у ІІ Інстанції - Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Ткаченка І.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_4, на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_15 ОСОБА_14, ОСОБА_8, третя особа - П'ятнадцята Київська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім'єю, зміну черговості у спадкуванні, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом та просила встановити факт проживання однією сім'єю без укладення шлюбу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в період з грудня 2009 року до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_5 надати право позивачу на спадкування разом із спадкоємцями першої черги, які мають право на спадкування після смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_5, після смерті якого відкрилась спадщина. ОСОБА_3 проживала з померлим ОСОБА_5 з грудня 2008 року як подружжя, однак не в зареєстрованому шлюбі. Позивач була зареєстрована в квартирі померлого, яка знаходиться за АДРЕСА_1 з 19 травня 2009 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_5. За час спільного проживання позивач та померлий вели спільний сімейний бюджет та спільне сімейне господарство, за рахунок спільних коштів придбавали продукти харчування, спільно готували їжу та разом харчувалися, спільно займались різною побутовою роботою, доглядали один за одним. Більший проміжок часу померлий не мав роботи і не працював, а сімейним бюджетом, побутом в цей період опікувалась позивач. ОСОБА_5 хворів на ряд захворювань, які посилились у зв'язку з його перебуванням у виправній колонії з 15 серпня 2003 року до 05 травня 2008 року. У зв'язку з захворюваннями померлий часто перебував у медичних закладах на лікуванні. Особливо за рік до смерті ОСОБА_5 стан його здоров'я погіршився, оскільки він переніс інфаркт, неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні в Київській міській клінічній лікарні. Після останнього перебування у лікувальному закладі з повторним гострим порушення мозкового кровообігу за ішемічним типом померлий перебував у безпорадному стані, свідомість ОСОБА_5 була пригнічена, він був неконтактний, мала місце сенсорно-моторна афазія. У зв'язку з цим, позивач тривалий час перебувала разом з ним у реанімаційному відділенні, доглядала за ОСОБА_5, а потім найняла сиділку, яка здійснювала догляд за ним. У період перебування у лікарні і по дату смерті померлий ОСОБА_5 не міг самостійно пересуватись і майже постійно перебував в лежачому положенні в безпорадному стані. У цей період часу позивач доглядала за ним, готувала їжу, прала його речі, допомагала йому дістатись до вбиральні, піклувалась про нього, матеріально забезпечувала (купувала продукти харчування, ліки, оплачувала час перебування в реанімації). Після смерті ОСОБА_5 позивач також займалась його похоронами. Встановлення факту проживання однією сім'єю без укладення шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в період з 2009 року до дня його смерті необхідне позивачу, оскільки вона є особою, яка має право на спадкування майна, що залишилося після смерті померлого ОСОБА_5

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, в період з грудня 2009 року до дня смерті ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_5. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимоги про зміну черговості у спадкуванні через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що ОСОБА_5 перебував у безпорадному стані з травня 2015 року по день смерті. Про безпорадність стану свідчать всі виписки з історії хвороби, в яких зазначено перебіг стану хворого. З січня 2016 року по день смерті ОСОБА_5 не міг самостійно пересуватися і майже постійно перебував у лежачому стані. Позивач надала достатньо доказів перебування ОСОБА_5 у безпорадному стані та докази матеріального забезпечення останнього. Лікар ОСОБА_16, який лікував померлого, пам'ятає лише ОСОБА_3, яка доглядала за ОСОБА_5., купувала ліки за призначенням лікаря, забирала його з лікарні. Вказані обставини підтверджуються показами свідків. Відповідачі по справі не забезпечували ОСОБА_5 матеріально за час його життя. Навіть похованням померлого займалася позивач. Факт піклування та безпорадності померлого ОСОБА_5 тривалий час підтверджується виписками з історії хвороби, показами лікуючого лікаря та свідків.

Отже, рішення суду першої інстанції переглядається апеляційним судом в частині зміни черговості у спадкуванні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.11, Т.1).

Згідно довідки про причину смерті від 18 квітня 2016 року ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5, причина смерті - інсульт головного мозку (а.с.12, Т.1).

Згідно довідки про поховання померлого громадянина на кладовищі м. Києва від 20 квітня 2016 року ОСОБА_3 здійснила поховання померлого ОСОБА_5 на кладовищі Лісове (а.с.13, Т.1).

Згідно витягу зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 28 квітня 2016 року ОСОБА_5 не укладалися заповіт чи спадковий договір (а.с.14, Т.1).

07 липня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_13 з заявою про прийняття спадщини після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 (а.с.16, Т.1).

Згідно витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 07 липня 2016 року 10 червня 2016 року П'ятнадцятою Київською державною нотаріальної конторою заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_5 (а.с.15, Т.1).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову в частині зміни черговості у спадкуванні, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 перебував у безпорадному стані з 16 березня 2016 року по день його смерті. Перебування в безпорадному стані протягом місяця не є тривалим, а тому відсутня одна із п'яти вищевказаних складових для зміни черговості спадкування.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу.

За статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 проживала з ОСОБА_5 однією сім'єю понад п'ять років. Даний факт встановлено судом у даній справі та відповідачами не заперечується, оскільки рішення суду в цій частині вони не оскаржували. Отже, позивач є спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом, тоді як ОСОБА_8, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 є спадкоємцями першої черги.

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року роз'яснено судам, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Згідно з вимогами ст. 1259 ЦК України черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину або на підставі рішення суду.

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин.

В зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року роз'яснено судам, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Необхідно зазначити, що зміна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги. Отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно до статей 1261-1265 ЦК.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині зміни черговості у спадкуванні ОСОБА_3 вказує на те, що ОСОБА_5 перебував у безпорадному стані з травня 2015 року по день смерті. З січня 2016 року по день смерті ОСОБА_5 не міг самостійно пересуватися і майже постійно перебував у лежачому стані. Позивач здійснювала догляд за ним, готувала їжу, прала його речі, допомагала йому дістатись до вбиральні, піклувалась про нього, матеріально забезпечувала (купувала продукти харчування, ліки, оплачувала час перебування в реанімації).

На підтвердження вказаних обставин ОСОБА_3 надала суду:

- листки непрацездатності, згідно яких у період з 29 січня 2016 року по 09 лютого 2016 року, 16 березня 2016 року по 14 квітня 2016 року ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні;

- виписки з історії хвороб ОСОБА_5, згідно яких він знаходився на стаціонарному лікуванні з 20 травня 2015 року по 02 червня 2015 року, з 21 вересня 2015 року по 30 вересня 2015 року, з 29 січня 2016 року по 09 лютого 2016 року, 24 лютого 2016 року по 04 березня 2016 року, 16 березня 2016 року по 14 квітня 2016 року;

- фіскальні чеки з аптечних пунктів та супермаркету, рахунки на оплату житлово-комунальних та інших послуг (а.с.25-26, 31-32, 34, 69, 104-131, 150-173, Т.1).

Однак, надані суду докази не свідчать про те, що саме позивач ОСОБА_3 та саме за свої власні кошти купувала ОСОБА_5 лікарські засоби та продукти протягом тривалого часу, тобто матеріально забезпечувала спадкодавця. Посилання позивача на покази лікаря ОСОБА_16. не можуть бути прийняті до уваги, оскільки його покази не підтверджують матеріального забезпечення спадкодавця позивачем ОСОБА_3

Натомість, у матеріалах справи міститься довідка ПрАТ «Тайга» № 267 від 24 жовтня 2016 року, згідно якої ОСОБА_5 працював в ПрАТ «Тайга» на посаді помічника голови правління з безпеки та охорони адміністративного будинку з 05 березня 2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_5. Згідно довідки № 266 посадовий оклад ОСОБА_5 складав 1 750 грн. та заробітна плата за період з березня 2013 року по квітень 2016 року становить 62 416 грн. 45 коп. ОСОБА_5 перебував на обліку в пенсійному фонді з 09 вересня 2010 року та отримував пенсію за віком у розмірі 999 грн. (а.с.77-78, Т.1).

Отже, з наданих суду доказів вбачається, що ОСОБА_5 отримував пенсію за віком та заробітну плату за основним місцем роботи, а, отже, матеріального забезпечення не потребував.

Що стосується перебування ОСОБА_5 у безпорадному стані, то наявність такого стану має бути підтверджено відповідними записами в медичних документах. Наявні у матеріалах справи виписки з історії хвороби не підтверджують факту перебування ОСОБА_5 у тривалому безпорадному стані, про що обґрунтовано зазначив у своєму рішенні суд першої інстанції.

Як було визнано самим позивачем в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_5 в березні 2016 року, тобто за місяць до смерті, ходив на роботу, де йому виплачувалась заробітна плата.

ОСОБА_3 вказує на те, щофакт піклування та безпорадності померлого ОСОБА_5 тривалий час підтверджується, зокрема, показами свідків.

Однак, покази свідків не є належним доказом, який підтверджує безпорадність стану особи.

Позивач вказує також на те, що відповідачі не забезпечували ОСОБА_5 матеріально за час його життя. У той же час, вказані обставини не є предметом судового розгляду справи та не свідчать про наявність підстав до зміни черговості у спадкуванні.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції щодо недоведеності наявності тривалого безпорадного стану померлого спадкодавця відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на наявних у справі доказах, доводи апеляційної скарги не спростовують зазначених висновків, а, відтак, вимоги апеляційної скарги задоволені бути не можуть.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_4, залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 30 січня 2019 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.