Cправа №274/5562/19
Провадження № 2/0274/2188/19
У Х В А Л А

"06" вересня 2019 р. м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Хуторна І.Ю., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виконання зобов`язання та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

04.09.2019 позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму заборгованості у розмірі 39 217,26 грн. та відшкодувати моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн, з тих підстав, що згідно розписки відповідач повинен був відшкодувати йому завдану матеріальну шкоду у розмірі 35 000,00 грн. у строк до 30.04.2019 р., однак вказані кошти не повернув. Борг з урахуванням індексації та 3% річних складає 39217,26 грн. Окрім того, незаконними діями відповідача йому заподіяно моральну шкоду, яку позивач оцінює у розмірі 5000 грн.

Одночасно з позовом подано клопотання про звільнення від сплати судового збору, або ж відстрочення чи розстрочення його сплати з тих підстав, що позивач перебуває у скрутному матеріальному становищі, не працює, отримує пенсію, йому надано безоплатну правову допомогу як малозабезпеченій особі відповідно до ЗУ "Про безоплатну правову допомогу".

Ознайомившись зі змістом клопотання та доданих документів, доходжу висновку про відмову в задоволенні клопотання про звільнення або відстрочення сплати судового збору з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати регулюється нормами Цивільного процесуального кодексу України та Законом України «Про судовий збір».

Так, відповідно до вимог ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Аналогічне положення містить ст. 136 Цивільного процесуального кодексу України.

За змістом наведених правових норм, підставою звільнення від сплати судового збору є такий майновий стан сторони, що утруднює виконання обов`язку сплатити судовий збір. Суд вправі постановити ухвалу про звільнення від його сплати, враховуючи незадовільний майновий (матеріальний) стан сторони і остання повинна навести обставини, які свідчать про її незадовільне (скрутне) матеріальне становище та подати суду відповідні докази.

Аргументи позивача щодо звільнення його від сплати судового збору є те, що він не працює та перебуває на пенсії.

Проте, суд вважає, що сам по собі факт отримання позивачем пенсії не може свідчити про такий його майновий стан, який міг би бути підставою для звільнення від сплати судового збору.

Для висновку про майновий стан позивача, що може бути підставою звільнення від сплати судового збору, можуть слугувати дані, які дають можливість суду перевірити співмірність понесених витрат особи її доходам.

Між тим, доказів на підтвердження цього суду не надано.

Відповідно до Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика, у тому числі у справах проти інших держав, має застосовуватись органами державної влади, зокрема судами. Згідно з рекомендацією Комітету міністрів Ради Європи від 14 травня 1981 року № R (81)7 щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, та сталої практики Європейського суду з прав людини вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя, а попереджає подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів.

Також Європейський суд з прав людини виходить з того, що судовий збір має бути «розумним», тобто таким, що може бути сплачений заявником. Адже невиправдано великий розмір, який не враховує фінансового становища заявників, а обчислюється на основі певного відсотка від суми, що є предметом розгляду справи, може бути розцінений як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя, про що свідчить рішення Європейського суду з прав людини в справі ФК «Мретебі» проти Грузії.

При розгляді справ Європейський суд з прав людини установлює, чи був дотриманий баланс між інтересом держави у стягненні судового збору за розгляд справи та правом заявника на доступ до правосуддя, зокрема правом представити свою позицію по суті та захистити інтереси в суді.

З урахуванням наведеного, підстав для висновку про порушення балансу між інтересом держави у стягненні судового збору за розгляд справи та правом позивача на доступ до правосуддя не вбачається. Клопотання про звільнення від сплати судового збору, або відстрочення його сплати суд вважає необґрунтованим.

Оскільки суд відмовляє позивачеві у звільнені від сплати судового збору, позовна заява не відповідає вимогам статті 177 ЦПК України, та має бути залишена без руху.

Відповідно до частини четвертої статті 177 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У відповідності до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі пред`явлення позову з вимогою майнового характеру, яка подана фізичною особою, підлягає сплаті судовий збір в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки ціна позову становить 44 217,26 грн. (36 217,26 грн. + 5 000,00 грн.), позивач має сплатити судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Платiжнi реквізити для перерахування судового збору:

Отримувач коштів Бердичів. УК/м.Бердичiв/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37752874

Банк отримувача Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача6005

Код класифікації доходів бюджету22030101

Призначення платежу*; ;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області (назва суду, де розглядається справа.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його клопотання про звільнення від сплати судового збору або відстрочення чи розстрочення його сплати.

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виконання зобов`язання та відшкодування моральної шкоди.

Надати позивачеві строк 10 днів, з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, про які зазначено в ухвалі.

Позивачеві слід сплатити судовий збір у розмірі та за реквізитами зазначеними в ухвалі, а квитанцію спрямувати до суду.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена щодо визначення судових витрат шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І.Ю. Хуторна