Справа №639/1295/19
Провадження №2/639/1042/19
06 вересня 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Баркової Н.В.,
за участю секретарів - Кузнецової А.О., Пивоварової Т.В., Волкової С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
07.03.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , зазначивши третьою особою ОСОБА_3 , в якій просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу р№1029 від 29.07.2003 року належить 1/2 житлової квартири АДРЕСА_1 . Також 1/2 житлової квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу р№1029 від 29.07.2003 року, при цьому ОСОБА_3 не заперечує проти подання цього позову про визнання ОСОБА_2 таким що втратив право користування житловим приміщенням. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жодного дня не мешкав у зазначеній квартирі без поважних на те причин, про що складено Акт від 27.01.2019 року про непроживання особи за місцем реєстрації за участю сусідів. Відповідач є сином знайомої позивача з якою, вона вже довгий час як втратила зв`язок. У 2014 році вона попросила допомогти шляхом реєстрації її сина у квартирі позивача на декілька місяців. Але відповідач жодного дня так і не проживав у вказаній квартирі, перешкод в користуванні жилим приміщенням позивач відповідачу не чинила, його особистих речей там немає, він не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, тому ОСОБА_1 , як співвласник житла, змушена звернутись до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідач створює їй перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном і вважає, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , втратив право користування житловою площею у квартирі АДРЕСА_1 у зв`язку з тривалою, понад один рік без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.03.2019 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Призначено судове засідання.
14.05.2019 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова клопотання позивача ОСОБА_1 про виклик свідків задоволено, викликані в судове засідання свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , від допиту інших свідків позивач відмовилась, просила розглянути справу без їх допиту.
В судове засідання 06.09.2019 року позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3 не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, проти заочного розгляду справи не заперечували.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач ОСОБА_2 , згідно вимог ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.09.2019 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Судом, на підставі досліджених письмових доказів та показів свідків встановлені такі фактичні обставини і визначений зміст спірних правовідносин.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 29.07.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Підлісною І.В. за р№1029, належить в рівних частинах кожному квартира АДРЕСА_1 . (а.с.7).
Згідно з інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова та довідкою з місця проживання про склад сім`ї та прописку КП «Жилкомсервіс» дільниця №45 від 14.05.2018 року за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані наступні особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.8, 10). Зазначені дані про реєстрацію місця проживання відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідають інформаційній довідці з Відділу обліку та моніторингу інформації, наданої на запит суду (а.с.13).
Відповідно до копії акту про не проживання особи від 27.01.2019 року сусіди позивача ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 підтверджують те, що ОСОБА_2 , 1982 року народження, фактично за адресою реєстрації: АДРЕСА_2 не проживає близько 4-х років та ніколи не проживав (а.с.9).
Допитані в судовому засіданні у якості свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_4 пояснили, що відповідач ОСОБА_2 , 1982 року народження фактично за адресою реєстрації: АДРЕСА_2 не проживає та вони його ніколи не бачили.
Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Згідно з ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (пункт другий вказаної статті). Право приватної власності, згідно частини четвертої наведеної статті Основного закону України, є непорушним.
Зазначені положення кореспондуються з вимогами статті 319 ЦК України, відповідно до якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 вказаного кодексу визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, судом на підставі досліджених письмових доказів та показів свідків встановлено, що власник частини житлової квартири АДРЕСА_1 позивач ОСОБА_1 має певні перешкоди у здійсненні нею права користування належною їй власністю, її право порушено, оскільки реєстрація місця проживання відповідача ОСОБА_2 за даною адресою тягне додаткові витрати з боку позивача по сплаті за комунальні послуги та витрати на утримання квартири. При цьому відповідач ОСОБА_2 з реєстрації не знятий та не має права власності на вищевказану квартиру, не є членом родини позивача або іншого власника квартири, в квартирі більше року не проживає, в судове засідання не з`явився та протилежного не довів, відзив на позов не подавав. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
Враховуючи наведене, відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» на підставі судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням органом реєстрації зняття з реєстрації особи проводиться без додаткового ухвалення рішення суду.
У зв`язку з задоволенням позову на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 768,40 грн. (а.с. 2).
На підставі викладеного і керуючись Конституцією України, ст. ст. 317, 319, 383, 391 ЦК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят чотири) гривні 40 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Жовтневий районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 11.09.2019 року.

Суддя Н.В.Баркова