Номер провадження 22-ц/804/2026/19 Доповідач Агєєв О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.

суддів Космачевської Т.В., Санікової О.С.

розглянув у письмовому проваджені в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут цивільну справу № 243/20161/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнення аліментів на утримання дружини, до досягнення дитиною трирічного віку, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 29 травня 2019 року (суддя Костюков Д.Г.), ухваленого в приміщенні суду в м. Краматорськ Донецької області, повний текст судового рішення складено 03 червня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

27 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки доходу відповідача щомісячно до повноліття дитини, та на своє утримання у розмірі 1/6 частки доходу відповідача щомісячно, до досягнення дитиною трьох років.

В обґрунтування позову вказала, що від шлюбу з відповідачем вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач мешкає окремо, стабільної допомоги на утримання дитини не надає, інших осіб на утриманні немає. Вона не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини та на своє утримання у зазначених вище розмірах.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 29 травня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання дружини, до досягнення дитиною трирічного віку задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.12.2018 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 27.12.2018 року та до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 768,40 грн..

На дане рішення відповідач ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_5 , подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Краматорського міського суду від 29.05.2019 року, в частині стягнення аліментів на дитину, залишити без розгляду. В частині стягнення аліментів на дружину залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що період роздільного проживання сторін до звернення позивачки до суду складає менше одного місяця. До грудня 2018 року сторони жили разом однією сім`єю, відповідач отримував заробітну плату на яку утримував своїх дружину та дитину.

Після того, як позивачка пішла від відповідача, протягом двох місяців відповідач надавав їй гроші та купував дитині все необхідне.

Тим самим, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що купівля дитині продуктів харчування, одягу, іграшок та засобів для догляду не було утриманням дитини, тому що, виходячи з листування, саме за домовленістю з позивачем купувалося усе, що позивачка йому (відповідачу) замовляла.

Також зазначив, що він утримував три місяці дитину в натуральній формі, а з березня 2019 року в грошовій формі, права дитини порушені не були, позивачка приймала все, що в грошовій та натуральній формі надавав відповідач, спору щодо утримання дитини між сторонами не було, тому вважає, що позов в частині стягнення аліментів на дитину необхідно залишити без розгляду, відповідно до ст.255 ЦПК України.

Згідно статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 23.09.2017 року сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 23.09.2017 року. Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 06.12.2017 року, ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін народилася дитина ОСОБА_4 . На теперішній час сторони мешкають окремо, дитина проживає разом з матір`ю.

22.02.2019 року відповідачем була подана заява за місцем його роботи про утримання з нього аліментів на дитину в розмірі 1/4 частки його заробітку, що підтверджується відповідною заявою наявною в матеріалах справи.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції послався на норми ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України, згідно яких батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі, за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Судом першої інстанції встановлено, що на час звернення позивачки до суду, відповідачем не надано доказів про надання стабільної щомісячної допомоги дитині, а наявність декількох квитанцій про придбання відповідачем речей та продуктів харчування свідчать про періодичну грошову допомогу на утримання дитини.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно ч.4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини 6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Законодавець визначив і відповідну форму, в якій така домовленість може бути оформлена. Зокрема ст.189 СК України передбачено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не надав уваги даним, які спростовують твердження позивачки викладені в позовній заяві, колегія суддів визнає неспроможними, оскільки, відповідачем не надано доказів, які підтверджують наявність домовленості з позивачем по справі щодо способу виконання обов`язку по утриманню дитини, а наявність звернення позивачки з позовом про стягнення аліментів, навпаки свідчить про відсутність такої домовленості.

Доводи про доведеність надання відповідачем стабільної та постійної допомогу на утримання дитини були предметом дослідження судом першої інстанції і їм надана відповідна правова оцінка.

Враховуючи наведене, вимога апелянта про залишення позову в частині стягнення аліментів без розгляду на підставі ст.255 ЦПК України не підлягає задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги, а саме про те, що суд не звернув увагу на короткий період роздільного проживання сторін до звернення позивачки до суду не впливають на правильність висновків суд першої інстанції в частині задоволення позову про стягнення аліментів на дитину.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції, із урахуванням норм матеріального права, встановлених фактичних обставини справи, дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.12.2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь дружини ( ОСОБА_1 ) аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку відповідачем не оскаржується.

Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для скасування або зміни рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення, а рішення суду - без змін, підстави для зміни розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 29 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текс постанови складено 05 вересня 2019 року.

Головуючий суддя: О.В. Агєєв

Судді: Т.В. Космачевська

О.С. Санікова