Ухвала

05 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 751/8800/18

провадження № 61-16245 ск 19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Хопти С. Ф. розглянув касаційну скаргу дочірнього підприємства «Пассервіс» відкритого акціонерного товариства «Чернігівавтосервіс» на постанову Чернігівського апеляційного суду від 19 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до дочірнього підприємства «Пассервіс» відкритого акціонерного товариства «Чернігівавтосервіс», третя особа - управління транспорту, транспортної інфраструктури та зв`язку, про визнання права на безкоштовний проїзд та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до дочірнього підприємства «Пассервіс» (далі - ДП «Пассервіс») відкритого акціонерного товариства «Чернігівавтосервіс» (далі - ВАТ «Чернігівавтосервіс») та просила визнати право ОСОБА_1 , на безкоштовний проїзд в автобусах міського маршруту № 16, перевезення по якому здійснює ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс», та стягнути з останнього на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 3 тис. грн.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 березня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 19 липня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 березня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» на користь ОСОБА_1 3 тис. грн на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У вересні 2019 року до Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» на постанову Чернігівського апеляційного суду від 19 липня 2019 року, у якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказане судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, виходячи з наступних підстав.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

При цьому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

У вказаній справі ціна позову становить 3 тис. грн, яка станом на 1 січня 2019 року не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн ? 500 = 960 500 грн).

Крім того, заявлена вимога немайнового характеру про визнання права на безкоштовний проїзд.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та незмінну судову практику у цій категорії справ.

Посилання у касаційній скарзі про те, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, становить значний суспільний інтерес та має для заявника виняткове значення є безпідставними й не спростовують визначення цієї справи як малозначної.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» подало касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою дочірнього підприємства «Пассервіс» відкритого акціонерного товариства «Чернігівавтосервіс» на постанову Чернігівського апеляційного суду від 19 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до дочірнього підприємства «Пассервіс» відкритого акціонерного товариства «Чернігівавтосервіс», третя особа - управління транспорту, транспортної інфраструктури та зв`язку, про визнання права на безкоштовний проїзд та стягнення моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ф. Хопта