ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року

м. Харків

справа № 639/2089/18

провадження № 22-ц/818/354/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Котелевець А.В., Овсяннікової А.І.,

сторони у справі

позивач: публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач: ОСОБА_1,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Литвиненко Олени Леонідівни, яка діє в інтересах акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», на рішення Жовтневого районного суду міста Харкова, ухвалене 02 липня 2018 року у складі судді Труханович В.В.,

УСТАНОВИВ:

25 квітня 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н у розмірі 13 394 грн. 10 коп. та судові витрати. 21 червня 2018 року наказом Міністерства фінансів України (рішенням єдиного акціонера) № 519 від 21 травня 218 року було затверджено статут Банку в новій редакції, змінено організаційно - правову форму з публічного акціонерного товариства на акціонерне товариство (надалі АТ) (а.с. 103-105).

Позов обгрунтовано тим, що 27.05.2008 року між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого відповідачу було надано кредит в сумі 1 300грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (надалі Договір). Банк свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. ОСОБА_1 умови Договору не виконала, у встановлений в Договорі строк позичені кошти не повернула, внаслідок чого у неї станом на 31 березня 2018 року виникла заборгованість за Договром у розмірі 13 394 грн. 10 коп., яка складалася з: заборгованості за кредитом у розмірі 2 080 грн. 21 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 7 216 грн. 98 коп.; заборгованості за пенею та комісією у розмірі 3 221 грн.; штрафів: 250 грн. (фіксована частина), 625 грн. 91 коп. (процентна складова).

Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 02 липня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що Банк довів наявність у нього права на стягнення з відповідача заборгованості за Договором, але у задоволенні позову належить відмовити у зв'язку з пропуском Банком строку позовної давності. Останній платіж ОСОБА_1 здійснила 16 липня 2009 року, строк дії картки встановлений до травня 2012 року, а з позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося 25 квітня 2018 року.

Литвиненко О.Л., яка діє в інтересах Банку, подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів зазначила, що закінчення строку дії картки не може свідчити про припинення договірних відносин між Банком та відповідачем. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між відповідачем та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Вважає, що суд застосував строк позовної давності з порушенням вимог ЦПК України, оскільки відповідач не подавала відповідної заяви.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити в задоволенні апеляційних вимог Банку, покласти судові витрати на позивача. Вважає необґрунтованими доводи позивача про тотожність поняття договору та поняття кредитної картки. Зазначає, що Банком не надано доказів про отримання нової картки після спливу дії старої. Договір між нею та Банком стосувався надання банківських послуг. Ліміт за кредитною карткою не є предметом Договору.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом і не заперечується сторонами у справі, 27 травня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н (надалі Договір), за умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 1 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 9).

Своїм підписом у заяві ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 9-16).

ОСОБА_1 зобов'язалася погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором (п.6 п.п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг); у разі невиконання зобов'язань за договором - на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку (п. 6 п.п. 6.6 Умов та правил надання банківських послуг).

Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту (п. 6 п.п.6.7 Умов та правил надання банківських послуг).

Пунктом 8 п.п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій.

Станом на 31.03.2018 року ОСОБА_1 порушені вимоги Договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами. Заборгованість на 31.03.2018 року склала 13 394 грн. 10 коп. з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 2 080 грн. 21 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 7 216 грн. 98 коп.; заборгованість за пенею та комісією у розмірі 3 221 грн.; штрафи: 250 грн. (фіксована частина), 625 грн. 91 коп. (процентна складова).

Згідно пункту 5 п.п.5.2 Правил користування платіжною карткою погашення кредиту - поповнення Картрахунку Держателя, здійснюється шляхом внесення коштів в готівковому чи безготівковому порядку і зарахування їх Банком на Картрахунок Держателя, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків Клієнта на підставі Договору.

Відповідно до пункту 5 п.п. 5.4 Правил користування платіжною карткою строк погашення процентів по кредиту та комісій - щомісячно за попередній місяць, строк повернення кредиту в повному обсязі - не пізніше останнього дня місяця, указаного на платіжній картці (в полі MONTH).

Копію кредитної картки ОСОБА_1 ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав. Згідно наданого Банком розрахунку заборгованості за Договором за кредитною платіжною карткою останній платіж було здійснено 16 липня 2009 року (а.с. 6 - 8 ). Дані про те, що відповідачу видавалася нова картка і нею отримувались додаткові кредитні кошти, у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом положень статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

За змістом загальних норм права заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

При цьому законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності.

Відповідно до частини пункту третього частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи мають, зокрема, право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Згідно із частиною першої статті 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Відтак заяву про сплив позовної давності може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання - письмового чи усного, що відповідає вимогам наведених статей процесуального законодавства.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 16 серпня 2017 року у справі № 6-2667цс16.

30 травня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про застосування позовної давності у відзиві на позовну заяву (а.с. 33-37).

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про захист порушеного права лише 25 квітня 2018 року (а.с. 3 - 5), тобто з пропуском установленого статтею 257 ЦК України трирічного строку позовної давності.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд правильно встановив обставини справи та вважав доведеним наявність у Банку права на стягнення заборгованості з відповідача, але відмовив у задоволенні позову у зв'язку з пропуском Банком строку позовної давності.

Зазначений висновок суду відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18, що відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України має враховуватися судами. А саме, оскільки Договір встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов'язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення ухвалене судом з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу Литвиненко О.Л., яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», належить залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Литвиненко Олени Леонідівни, яка діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 02 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і підлягає оскарженню в касаційному порядку у випадках, встановлених частиною третьою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 30 січня 2019 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

А.І. Овсяннікова