КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №378/954/18 Головуючий у І інстанції - Марущак Н.М.
апеляційне провадження №22-ц/824/1860/2019 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Олійника В.І., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ставищенського районного суду Київської області від 21 вересня 2018 року

у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Ставищенський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області про встановлення факту родинних відносин,

встановив:

у вересні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Ставищенського районного суду Київської області із заявою про встановлення факту родинних відносин.

Просив суд, встановити факт, що ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідним сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був за постановою Трійки при УНКВС Київської області 30 вересня 1938 року засуджений до вищої міри покарання, вирок якої виконано 07 жовтня 1938 року.

Ухвалою Ставищенського районного суду Київської області від 21 вересня 2018 року, відмовлено у відкритті провадження за вищезазначеною заявою.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що не ґрунтується на матеріалах справи та вимогах процесуального законодавства.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що суд першої інстанції не з'ясував обставин, що мають значення для справи, та висновок суду не відповідає обставинам справи.

Так, Ставищенський районний суд, не з'ясувавши матеріально-правовий зміст його заяви, безпідставно відмовив йому у відкритті провадження.

В якості обґрунтування правової підстави щодо відмови у відкритті провадження по справі, суд першої інстанції посилається на неможливість розгляду даної заяви у порядку окремого провадження, оскільки на його думку ст.315 ЦПК України не передбачає можливості розгляду у порядку окремого провадження заяв про встановлення факту національності.

Поряд з цим, предметом окремого провадження по даній заяві є встановлення юридичного факту родинних відносин, а не встановлення факту приналежності до певної національності, як помилково вважає суд першої інстанції - і це випливає із прохальної частини поданої ним заяви.

В заяві він не просив суд встановити факт щодо своєї належності до певної національності, а просив встановити факт родинних відносин у порядку п.5 ст.293, п.1 ст.315 ЦПК України, що не є тотожним.

Просив скасувати ухвалу Ставищенського районного суду Київської області від 21 вересня 2018 року, що перешкоджає подальшому провадженню у справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що заявник просить суд зобов'язати державний орган внести зміни до актового запису про народження, тоді як дана вимога не може розглядатися в порядку окремого цивільного провадження.

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що встановлення факту родинних відносин необхідно заявнику для підтвердження певної національності для внесення відповідних змін до актових записів цивільного стану з наступним отриманням Карти поляка.

Відповідно до вимог ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Згідно п.п.1.1,1.15 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством.

На підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ ДРАЦС, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому.

Відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Згідно з положеннями ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Вказана норма не передбачає можливості розгляду у порядку окремого провадження заяв про встановлення факту національності. Хоча зазначений перелік справ, не є вичерпним, проте із змісту зазначених вище норм вбачається, що суд може встановлювати факти, які тягнуть для заявника правові наслідки.

Частина 2 вказаної статті передбачає, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1). факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.; 2). встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов'язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; 3). заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред'явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); 4). чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов'язаний з'ясувати питання про підсудність та юрисдикційність.

Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження по справі.

Встановлення факту про який просить заявник, а саме належності до певної національності, потрібно останньому для можливості отримання Карти поляка.

Відповідно до судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, викладеної у аналізі «Судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Верховного Суду України від 01 січня 2012 року, не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо належності до певної національності.

Висновки суду в оскаржуваній ухвалі відповідають вимогам закону.

Згідно вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Викладені в апеляційній скарзі доводи на думку колегії суддів не є переконливими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367,368,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Ставищенського районного суду Київської області від 21 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 31 січня 2019 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Д.О. Таргоній

В.І. Олійник