ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4541/19 Справа № 201/5288/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н. В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2017 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна, ОСОБА_1 про визнання поруки припиненою,-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року ТОВ ОТП Факторинг Україна звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 08 серпня 2006 року між ОСОБА_1 та АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є позивач, був укладений кредитний договір № ML-301/367/2006, який складається з двох взаємопов`язаних частин, на підставі якого позичальник отримав кредит в розмірі 25 000 доларів США зі сплатою процентної ставки 10,5%, строком повернення до 07 серпня 2021 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 08 серпня 2006 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки № SR-301/287/2006, згідно якого поручитель зобов`язався нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання позичальником всіх зобов`язань за кредитним договором.

В строки, передбачені кредитним договором, позичальник повернення кредитних коштів не здійснював, у зв`язку з чим станом на 31 березня 2016 року внаслідок невиконання умов кредитного договору у позичальника утворилась заборгованість з тіла кредиту в сумі 16 563,66 дол.США, що еквівалентно 434 266,97 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 31 березня 2016 року та вказану суму заборгованості позивач просив стягнути на його користь солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом про визнання поруки припиненою.

Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що додатковий договір № 1 до кредитного договору був укладений без погодження з нею, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності поручителя, що є підставою для припинення договору поруки відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Крім того вважає, що позивач звернувся до суду із вимогами до неї після закінчення строку існування поруки, оскільки, починаючи з червня 2014 року, у позивача виникло право достроково вимагати повернення повної суми отриманого кредиту, як від боржника, так і від поручителя. Однак позивач своїм правом протягом шести місяців від дня виникнення права вимоги виконання основного зобов`язання не скористався, а тому відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука фактично припинилася. За таких обставин просила суд визнати припиненою поруку за договором поруки № SR-301/287/2006 від 08 серпня 2006 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 28 листопада 2017 року в задоволенні позовних вимог ТОВ ОТП Факторинг Україна про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою задоволено частково. Визнано припиненою поруку за договором поруки № 0/П/1 від 09.10.2007р., укладеним між ОСОБА_2 та АКБ Райффайзенбанк Україна. В задоволенні вимог зустрічного позову до ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що при укладенні позичальником додаткового кредитного договору, відбулося збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання, що виникло в результаті встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в сторону збільшення, що безумовно тягне за собою негативні наслідки для поручителя, появи для нього інших нових ризиків, відмінних від тих, з якими він попередньо погодився при укладенні договору поруки. В даній додатковій угоді немає згоди поручителя зі змінами до кредитного договору, які визначають конкретні умови, порядок та обсяг збільшення відповідальності боржника, висловлене шляхом підписання додаткової угоди до договору поруки. За таких обставин, суд прийшов до висновку про наявність підстав припинення поруки внаслідок збільшення обсягу відповідальності поручителя (ч. 1 ст. 559 ЦК України). При цьому, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ТОВ ОТП Факторинг Україна про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з недоведеності наявності заборгованості, тоді як доводи відповідача про те, що сума заборгованості необґрунтована суд вважав такими, що знайшли свої відображення у матеріалах справи.

В апеляційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні позову з підстав недоведеності розміру заборгованості, оскільки матеріали справи містять детальний розрахунок заборгованості, а в разі неможливості встановити розмір заборгованості за договором, суд міг витребувати необхідні докази та сприяти сторонам у здійсненні їх процесуальних прав.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду скасувати, з наступних підстав.

Задовольняючи частково зустрічні позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при укладенні позичальником додаткового кредитного договору, відбулося збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання, що виникло в результаті встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в сторону збільшення, що безумовно тягне за собою негативні наслідки для поручителя, появи для нього інших нових ризиків, відмінних від тих, з якими він попередньо погодився при укладенні договору поруки. В даній додатковій угоді немає згоди поручителя зі змінами до кредитного договору, які визначають конкретні умови, порядок та обсяг збільшення відповідальності боржника, висловлене шляхом підписання додаткової угоди до договору поруки. При цьому, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ТОВ ОТП Факторинг Україна про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з недоведеності наявності заборгованості.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, так як він суперечить вимогам норм матеріального та процесуального права, виходячи з наступного.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 08 серпня 2006 року між ОСОБА_1 та АКБ Райффайзенбанк Україна, правонаступником якого став AT ОТП Банк, був укладений кредитний договір № ML-301/367/2006, який складається з двох взаємопов`язаних частин, на підставі якого позичальник отримав кредит в розмірі 25 000 доларів США строком повернення до 07 серпня 2021 року.

Згідно із п. 3 частини № 1 договору, фіксована процентної ставка становить 10,5% річних, плаваюча це фіксований відсоток + FIDR (процентна ставка про строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). Ставка FIDR буде визначатися відповідно до стандартних тарифів банку, інформація про які розміщується у приміщенні банку.

Відповідно до п. 4 частини № 1 договору повернення кредиту здійснюється ануїтетними платежами (рівними частинками).

Пунктом 1.4. частини № 2 кредитного договору обумовлена плата за користування кредитом.

Відповідно до п. 1.4.1. проценти розраховують банком таким чином. У разі використання фіксованої процентної ставки, проценти розраховуються на основі фіксованої процентної ставки, з розрахунку річної бази нарахування процентів.

У разі використання плаваючої процентної ставки, проценти розраховуються як FIDR + Фіксований відсоток з розрахунку Річної бази нарахування процентів.

За базовий FIDR сторони приймають ставку FIDR (діючу на момент укладення цього договору) на строк в 1 (один) календарний рік.

Згідно із п.п. договору 1.4.1.1.3. плаваюча процентна ставка підлягає корегуванню протягом дії договору щоразу після перебігу кожного 120-го календарного місяця, починаючи з дня видачі кредиту чи його першої частини (траншу). Плаваюча процентна ставка фіксується відповідно до умов цього договору в перший банківський день місяця, наступного за місяцем закінчення вищезазначеного 12-тимісячного періоду дії попередньої плаваючої процентної ставки. З зазначених дат, проценти нараховуються виходячи із ставок FIDR (фактично діюча на дату корегування) + Фіксований відсоток з розрахунку Річної бази нарахування процентів. Сторони цим висловлюють свою цілковиту згоду щодо такої зміни плаваючої процентної ставки, стосовно всієї непогашеної суми кредиту, без укладення будь-яких додаткових угод до цього Договору.

Відповідно до п. 1.4.1.5. у випадку порушення позичальником своїх зобов`язань, фіксована процентна ставка чи фіксований відсоток (в залежності від виду процентної ставки, що застосовується) підвищується на 4% за кожні 12 місяців.

Відповідно до п. 1.5.1. договору повернення відповідної частини кредиту здійснюється щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів (додаток №1 до договору). Нараховані в порядку передбаченому цим договором проценти сплачуються одночасно з погашенням відповідної частини кредиту в строк передбачений в графіку та сплати процентів, якщо інше не передбачено цим договором.

Пунктом 1.9.1. передбачено, що незважаючи на інші положення цього договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та інших зобов`язань. При цьому, виконання боргових зобов`язань повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги.

Вимога вважається надісланою, а відкликання здійсненим, в день їх направлення на адресу позичальника, що зазначена в цьому договорі. До направлення вимоги чи відкликання на адресу позичальника поштою прирівнюється також і їх вручення позичальнику чи його представникам під розписку.

У зв`язку із відступленням ПАТ ОТП Банк права вимоги з ТОВ ОТП Факторинг Україна на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 27серпня 2011 року, позивачем з ОСОБА_1 15 жовтня 2012 року було укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору, яким було погоджено новий графік платежів та сторони внесли зміни і доповнення до кредитного договору.

Зокрема, викладено п. 3 частини № 1 кредитного договору в наступній редакції: на період з 15 жовтня 2012 року до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором для розрахунку процентів буде використовуватись плаваюча процентна ставка-1 та в наступному розмірі: фіксований процент + UIRD, при цьому фіксований процент дорівнює 2,26 % річних.

UIRD (згідно п. 1.7.) український індекс ставок за депозитами фізичних осіб індикативна ставка, що розраховується в системі Thomson Reutest на основі номінальних ставок по строкових депозитах фізичних осіб у валюті кредиту на строк в 12 місяців з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору, що діють в 20 найближчих українських банках за розміром депозитного портфелю фізичних осіб. Джерело інформації офіційний сайт НБУ.

Детальний порядок застосування ставки UIRD встановлюється додатковим договором.

Під плаваючою процентною ставкою розуміється плаваюча процентна ставка 1 та/чи плаваюча процентна ставка 2 (п. 1.8.).

Викладено графік платежів в новій редакції (додаток №1 до додаткового договору), з якого вбачається, що відсоткова ставка дорівнює 10,67 %.

У п. 2.1.3. сторони домовилися, що розрахунок боргових зобов`язань здійснюється в дол.США та фіксується в графіку (додаток №1). Повернення кредиту та сплата процентів буде здійснюватися в національній валюті України гривні із застосуванням для розрахунку платежу офіційного курсу долара США до української гривні, встановленого НБУ на день сплати.

Згідно із п. 2.1.4. проценти нараховуються у день їх сплати, що визначається у графіку (додатку №1), на фактичну суму непогашених кредитних коштів за фактичний час користування такими коштами.

Згідно із п. 2.1.4.1. повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів буде здійснюватися шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів у розмірі, строки та з періодичністю, що визначені у графіку, який є невід`ємною частиною додаткового договору (додаток № 1).

При цьому, згідно застереження, зазначений у графіку розмір процентів може змінюватись у випадках передбачених додатковим договором, а також іншими положеннями кредитного договору без укладання графіку платежів у новій редакції, якщо сторони не передбачили інше.

Згідно із п. 2.1.4.3. додаткового договору № 1 плаваюча процентна ставка, (незалежно від того, використовується пільгова чи стандартна процентна ставка) підлягає корегуванню протягом дії кредитного договору щоразу після перебігу кожного 12-го календарного місяця, починаючи з дати укладання цього додаткового договору.

Згідно із п. 2.1.4.4. плаваюча процентна ставка впродовж першого року її дії, підлягає коригуванню після перебігу 11-го календарного місяця, починаючи з дати її застосування.

Відповідно до п. 2.1.4.5. плаваюча процентна ставка фіксується відповідно до умов цього додаткового договору в перший робочій день місяця, наступного за місяцем закінчення вищезазначеного 11/12-тимісячного періоду дії попередньої плаваючої процентної ставки. З зазначених дат, проценти нараховуються виходячи із ставки UIRD, (що діяла у передостанній робочий день календарного місяця, на який припадає закінчення вищевказаного 11/12-тимісячного періоду дії попередньої плаваючої процентної ставки) + Фіксований процент, з розрахунку річної бази нарахування процентів.

Сторони цим висловлюють свою цілковиту згоду щодо такої зміни плаваючої процентної ставки, стосовно всієї непогашеної суми кредиту, без укладення будь-яких додаткових договорів чи графіку до кредитного договору чи/та цього додаткового договору.

Згідно із п. 2.1.4.6. за базовий UIRD сторони приймають ставку UIRD, що була встановлена (діяла) в передостанній робочий день календарного місяця, що передував даті укладення цього додаткового договору.

У п. 2.1.4.7 сторони домовились, що незалежно від інших положень додаткового договору розмір плаваючої процентної ставки не може перевищувати 50 % річних.

За правилами п. 2.1.5.2. додаткового договору кредитор має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній кредитором частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем своїх боргових та/чи інших зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до п. 2.1.8. додаткового договору № 1 до кредитного договору у випадку порушення позичальником будь-яких своїх зобов`язань встановлених кредитним договором, плаваюча процентна ставка (незалежно від того, використовується пільгова чи стандартна) підвищується на 2% (два відсотки) річних, в порядку передбаченому цим додатковим договором.

При цьому, згідно п. 2.1.9. підвищення процентної ставки, передбачене п. 2.1.8. додаткового договору, буде здійснено в силу порушення позичальником будь-яких своїх зобов`язань та не потребує укладання будь-якого додаткового договору до кредитного договору чи графіку платежів у новій редакції та сторони згодні з таким підвищенням по відношенню до всієї неповернутої суми кредиту. При цьому, процентна ставка по кредиту підлягає підвищенню в перший банківський день місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено порушення будь-якого зі своїх зобов`язань передбачених умовами кредитного договору.

Згідно застереження, підписанням цього додаткового договору сторони висловлюють свою цілковиту згоду щодо фіксованого кредитним договором та цим додатковим договором порядку зміни розміру плаваючої процентної ставки (пільгової чи стандартної процентної ставки) без укладання будь-яких додаткових договорів до кредитного договору та/чи графіка платежів у новій редакції та сторони підтверджують, що зафіксований додатковим договором порядок зміни розміру процентної ставки не є збільшенням розміру процентів за користування кредитом в односторонньому порядку.

У п.п. 3.1., 3.2. додаткового кредитного договору сторони домовилися, що в якості забезпечення виконання боргових зобов`язань, крім документів забезпечення, буде застосовуватися забезпечувальний платіж - грошова сума, яку позичальник зобов`язаний сплатити кредитору в разі невиконання чи неналежного виконання вимоги кредитора щодо дострокового виконання боргових зобов`язань за кредитним договором. Розмір забезпечувального платежу розраховується щомісяця та визначається у графіку платежів, планується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно умов кредитного договору.

У випадку порушення позичальником вимоги кредитора щодо дострокового виконання боргових зобов`язань, позичальник зобов`язаний достроково сплатити на користь кредитора суму всіх непогашених боргових зобов`язань, а також забезпечувальний платіж у розмірі згідно графіку платежів. Забезпечувальний платіж підлягає сплаті одночасно з достроковим погашенням боргових зобов`язань.

Згідно із п. 4.1. додаткового договору у випадку виникнення розбіжностей між положеннями кредитного договору та додаткового договору, положення додаткового договору підлягають пріоритетному застосуванню.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 08 серпня 2006 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки № SR-301/287/2006.

Згідно умов п. п. 1.1, 1.2, 2.1 договору поруки, поручитель зобов`язався нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання позичальником всіх зобов`язань за кредитним договором.

У зв`язку із відступленням ПАТ ОТП Банк права вимоги на користь ТОВ ОТП Факторинг Україна на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 27 серпня 2011 року, позивачем з ОСОБА_2 15 жовтня 2012 року було укладено додатковий договір № 1 до договору поруки, яким сторони внесли певні зміни до договору поруки.

Сторони погодилися, що під кредитним договором сторони розуміють кредитний договір № ML-301/367/2006 від 08 серпня 2006 року з усіма існуючими та майбутніми змінами, доповненнями та додатками до нього, права вимоги за яким відступлені кредитору.

У ст. 2 договору поруки п. 2.1. та п. 2.2. викладені у новій редакції. Згідно із п. 2.1. порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобов`язань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у кредитному договорі.

Згідно п. 2.2. додаткового договору № 1 до договору поруки, розмір боргових зобов`язань на дату укладання додаткового договору, забезпечених порукою, становить 28 529,96 дол.США.

Відповідно до п. 2.2.1. у разі зміни, в тому числі збільшені розміру боргових зобов`язань після укладення цього договору, в тому числі за рахунок сплати забезпечувального платежу, такі зобов`язання забезпечуються порукою в їх повному розмірі без укладання будь-яких додаткових договорів до цього договору, а підписання поручителем цього Договору вважається попередньою згодою поручителя на зміну умов кредитного Договору.

Згідно п.4.4. Цей договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами і діє до повного виконання Боргових Зобов`язань за Кредитним Договором.

Встановлено, що боржник ОСОБА_1 , а відтак і поручитель ОСОБА_2 , взяв на себе зобов`язання повернути суму кредиту з відповідними процентами, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Аналіз вищевказаних положень закону свідчить про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу за основним зобов`язанням.

Пунктом 2.1.4.1 кредитного договору зі змінами, внесеними додатковим договором від 15 жовтня 2012 року № 1 передбачено, що повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів буде здійснюватися шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів у розмірі, строки та з періодичністю, що визначені у графіку, який є невід`ємною частиною додаткового договору.

Встановлено, що ОСОБА_1 зобов`язався перед банком повернути суму кредиту з процентами до 07 серпня 2021 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Отже, разом із установленням строку дії кредитного договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до пункту 5.1 кредитного договору повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розміри та строки, визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів (додаток № 1), шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачено цим договором.

Тобто умовами кредитного договору передбачені окремі самостійні зобов`язання боржника по поверненню боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку.

Дата остаточного повернення кредиту 07 серпня 2021 року.

Встановлено, що чергові платежі позичальник повинен був здійснювати кожного місяця, а останній платіж боржник повинен був здійснити не пізніше 07 серпня 2021 року, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до позичальника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя щодо щомісячних платежів.

Отже, внаслідок вказаних умов договору та у зв`язку з неналежним виконанням цих зобов`язань позичальником ОСОБА_1 позовна давність за вимогами банку, як кредитора, до ОСОБА_2 , як поручителя, оскільки поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу окремо.

Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Відтак, саме з часу прострочення несплаченої заборгованості відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обчислення встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя щодо окремих зобов`язань за кредитом.

Згідно Розрахунку заборгованості, наданого позивачем, останній платіж за кредитним договором було здійснено 02 вересня 2016 року (а.с. 23-29 Т. 2), а з позовом товариство з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна звернулося у квітні 2016 року, тобто відповідачами після подання позову також здійснювались проплати за кредитом, що свідчить про безпідставність висновків суду першої інстанції про припинення поруки.

Крім того, суд першої інстанції визнавши поруку припиненою вказав про припинення поруки від 09 жовтня 2007 року, тоді як цей договір порку було укладено 08 серпня 2006 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що порука за вказаними правовідносинами не припинена, а тому в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна, ОСОБА_1 про визнання поруки припиненою необхідно відмовити.

Так як, позивач, на виконання вимог ст. 81 ЦПК України, в повному обсязі обґрунтував заявлені вимоги та довів наявність заборгованості за кредитним договором, яка добровільно відповідачами не сплачується в порушення умов договору та вимог ст.ст. 526, 527, 530, ч.1 ст.1049, ч.1 ст.1054 ЦК України, - колегія суддів приходить до висновку, що сума заборгованості за Кредитним договором №ML-301/367/2006 станом на 31.03.2016 року в розмірі 434 266,97 грн. підлягає стягненню в солідарному порядку з відповідачів на користь ТОВ ОТП Факторинг Україна.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про припинення поруки та відмову у задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна про стягнення кредитної заборгованості, а також рішення суду має численні помилки в датах укладення кредитного договору та договору поруки.

А тому, колегія суддів вважає, що рішення суду суперечить нормам матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна про стягнення кредитної заборгованості та відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою.

В зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна підлягає стягненню судовий збір по 8 142,50 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2017 року скасувати.

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна заборгованість за кредитним договором ML-301/367/2006 від 08.08.2006 року в сумі 434 266,97 грн..

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна, ОСОБА_1 про визнання поруки припиненою відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна судовий збір по 8 142,50 грн. з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко