Ухвала

Іменем України

05 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 761/45026/16-ц

провадження № 61-16094ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Курило В. П.,

розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пархоменко Олени Олегівни на постанову Київського апеляційного суду від 24 липня 2019 року в справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гузь Антоніна Григорівна, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Івана Франка, 4» на дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаною скаргою, в якій просила визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - Шевченківського РВДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві) Гузь А. Г. від 20 вересня 2018 року про відкриття виконавчого провадження № 57258137.

Скарга мотивована тим, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 26 липня 2017 року у справі № 761/45026/16-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Івана Франка,4» заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 39 220,30 грн. 22 лютого 2018 року Шевченківським районним судом міста Києва видано виконавчий лист. 20 вересня 2018 року відкрито виконавче провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 Вважає зазначену постанову державного виконавця незаконною, оскільки боржником у справі є ОСОБА_1 , а не ОСОБА_1 .

Шевченківський районний суд міста Києва ухвалою від 03 квітня 2019 року скаргу задовольнив. Визнав неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського РВДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Гузь А. Г. щодо відкриття 20 вересня 2018 року виконавчого провадження № 57251837. Скасував постанову старшого державного виконавця Шевченківського РВДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Гузь А. Г. про відкриття виконавчого провадження від 20 вересня 2018 року № 57251837. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Київський апеляційний суд постановою від 24 липня 2019 року апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Івана Франка, 4» задовольнив. Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 03 квітня 2019 року скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні скарги відмовив.

23 серпня 2019 року представника ОСОБА_1 - адвокат Пархоменко О. О. подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу, в якій просила скасувати постанову Київського апеляційного суду від 24 липня 2019 року і залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувана постанова апеляційного суду постановлена з порушенням норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Судом встановлено, що 20 вересня 2018 року старшим державним виконавцем Шевченківського РВДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Гузь А. Г. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57251837 з примусового виконання виконавчого листа № 761/45026/16-ц, виданого Шевченківським районним судом міста Києва 22 лютого 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Івана Франка, 4» борг у сумі 39 220,30 грн.

Виданий Шевченківським районним судом міста Києва 22 лютого 2018 року виконавчий лист містить розбіжності, а саме: на першій сторінці вказано, що суд вирішив стягнути борг з ОСОБА_1 , а на звороті боржником зазначено ОСОБА_1

Частиною п`ятою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Підстави повернення виконавчого документа стягувачу передбачені частиною четвертою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

У статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні скарги, апеляційний суд правильно виходив з того, що поданий на примусове виконання виконавчий документ відповідає вимогам статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець при прийнятті рішення про відкриття виконавчого провадження діяв в межах наданих йому повноважень, у відповідності до вимог закону, права ОСОБА_1 порушені не були.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Пархоменко Олени Олегівни на постанову Київського апеляційного суду від 24 липня 2019 року в справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гузь Антоніна Григорівна, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Івана Франка, 4» на дії державного виконавця.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. П. Курило