Справа № 171/999/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
05 вересня 2019 року м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Хоруженко Н.В.
за участю секретаря судового засідання Харченко О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, будинку АДРЕСА_1 . В даному будинку було зареєстровано відповідачів за даним позовом: ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , однак з травня 2018 року відповідачі в будинку не проживають, не сплачують комунальні платежі, не отримують кореспонденцію, особистих речей в будинку не мають і взагалі даним житловим приміщенням не цікавляться, перешкод в користуванні житловим приміщенням позивач не чинила. Весь тягар по підтриманню будинку в належному стані лежить на позивачу, тому на підставі вище вказаного просить позов задовольнити.
Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про слухання справи, не сповістив суд про причини своєї відсутності.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши свідків, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі.
Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
За твердженням ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік.
Суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в день звернення особи на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом № 290/2005 зареєстровано в реєстрі за №212 (а.с.8), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13443512 від 02.02.2017 року (а.с.9).
Відповідно до довідки виконавчого комітету Апостолівської міської ради № 5263 від 21.05.2019 року встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7).
З акту депутатського обстеження від 20.05.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 , 1987 року народження та ОСОБА_2 , 2015 року народження, зареєстровані в АДРЕСА_1 , однак за вказаною адресою відповідачі не проживають, фактично проживають за кордоном (а.с.10).
Таким чином, судом встановлено, що відповідачі на даний момент дійсно зареєстровані в АДРЕСА_1 , але фактично з травня 2018 в зазначеному будинку не проживають, тому суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Згідно ст. ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шести місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі не проживають за місцем реєстрації більше ніж шість місяців, тому вони повинні бути визнаними такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 223, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Апостолівський районний суд.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач 1: ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач 2: ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя:Н. В. Хоруженко