Справа № 664/1364/19
4-с/693/3/19

У Х В А Л А

іменем України

03.09.2019 Жашківський районний суд Черкаської області в складі головуючого-судді: Пічкур С.Д., за участю секретаря судового засідання Олійник С.І., стягувача: ОСОБА_1 , начальника Олешківського відділу ДВС: Пасікова О.М. (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жашків Черкаської області справу за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Олешківського районного відділу ДВС ГТУЮ у Херсонській області Степанської О.О., стягувач: ОСОБА_1 ,

встановив:

Скаржник ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Олешківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області.

Вказує, що 02.08.2012 року було видано виконавчий лист про стягнення на користь стягувача ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.07.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. ОСОБА_1 подала виконавчий документ до виконавчої служби для примусового виконання рішення. Скаржник сплачував аліменти належним чином.

Зазначає, що у 2015 році він та стягувач стали спільно проживати, у зв`язку із чим ОСОБА_1 подала заяву про припинення стягнення аліментів. Проте у 2018 році вони перестали проживати спільно, у зв`язку з чим стягувач звернулася повторно 04.01.2019 року до державного виконавця із дублікатом виконавчого листа.

Державним виконавцем було сформовано дві довідки про нарахування заборгованості від 12.02.2019 року та 15.05.2019 року, а також 12.02.2019 року та 11.04.2019 року було винесено постанови про встановлення боржнику тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання.

Скаржник вважає, що зазначені дії державного виконавця є незаконними з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Згідно із ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Посилаючись на норми законодавства, скаржник зазначає, що 12.02.2019 року та 15.05.2019 року державним виконавцем було здійснено розрахунок суми заборгованості з дня зазначеного у дублікаті виконавчого листа, тобто з 20.07.2012 року. Проте державним виконавцем не було враховано, що стягувач ОСОБА_1 вже зверталася з оригіналом зазначеного виконавчого документа та за ним у період з 2012 року по 2015 рік було здійснено стягнення та ним сплачувалися аліменти, припинення стягнення відбулося у 2015 році за заявою стягувача із початком їхнього спільного проживанням, а також врахувати здійсненні ним платежі в рахунок сплати аліментів державний виконавець відмовився.

Частиною 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Відповідно до п. 6 та п. 7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за № 512/5 за наявності заборгованості зі сплати аліментів, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та сукупності розмірів якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці (у випадках, визначених абзацом шостим частини дев`ятої ст. 71 Закону,- три місяці), державний виконавець виносить вмотивовані постанови, передбачені пунктами 1-4 ч. 9 ст.71 Закону, які виготовляються за допомогою автоматизованій системі виконавчого провадження забороняється. Для видачі довідки виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів з дня пред`явлення виконавчого документа примусового виконання.

Отже, бездіяльність виконавця полягає в тому, що 12.02.2019 року та 11.04.2019 року

було винесено постанови про встановлення боржнику тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання у зв`язку із наявністю заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці. Однак державним виконавцем зазначені постанови винесені із порушеннями вимог законодавства, а саме не враховано, що заборгованість зі сплати аліментів мала утворитися з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, у даному випадку повторного пред`явлення дублікату виконавчого листа - 04.01.2019 року. Тобто з моменту пред`явлення до винесення постанов не пройшло 4 місяці, тому він вважає їх незаконними.

Враховуючи вищевикладене, просить суд поновити його право шляхом зобов`язання державного виконавця скласти розрахунок заборгованості зі сплати аліментів з урахуванням платежів, які були сплачені у виконавчому провадженні, відкритого на підставі оригіналу виконавчого листа № 2304/1267/2012, та припинено за заявою стягувача у 2015 році, а також інших виконавчих дій, які були здійсненні у вказаному виконавчому провадженні, а також скасування постанов про встановлення тимчасових обмежень.

З огляду на вищевказані обставини скаржник звернувся до суду із даною скаргою.

Скаржник ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, але при цьому подав заяву, в якій вимоги, викладені у скарзі підтримує повністю та просить розглядати скаргу без його участі.

Представник Олешківського районного відділу ДВС ГТУЮ у Херсонській області Пасіков О.М. у режимі відеоконференції в судовому засіданні пояснив, що діяв згідно з нормами Закону України «Про виконавче провадження», розрахунок заборгованості зроблено виконавцем на підставі виконавчого листа. Сума боргу по аліментах боржником не оскаржувалась.

Стягувач ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що дитина має групу інвалідності та потребує додаткових коштів для її утримання та лікування. Боржник не систематично сплачує аліменти, а коли вони разом проживали, то він теж на надавав коштів на утримання дитини. Вони також мають і спільну другу дитину, яка не записана на боржника на утримання якої він теж не сплачує аліменти.

Згідно із ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частин 1,2 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

У відповідності до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження визначено, що як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Суд, вислухавши пояснення сторін, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної цивільної справи, дійшов висновку про те, що у задоволенні даної скарги слід відмовити з наступних підстав.

06.11.2018 року Жашківським районним судом Черкаської області було видано виконавчий лист у цивільній справі № 2304/1267/2012 року за позовною заявою ОСОБА_1 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, не працюючого на користь ОСОБА_1 , жительки АДРЕСА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про народження серії НОМЕР_1 , виданий відділом ДРАЦС Жашківського РУЮ від 12.07.2011 року, в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.07.2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7,8).

Згідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктами 1, 3 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та у порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження», а також розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

08.01.2019 року постановою державного виконавця Олешківського районного відділу ДВС у Херсонській області №58011554 відкрито виконавче провадження з примусового виконання Виконавчого листа № 2304/1267/2012 виданий 06.11.2018 року Жашківським районним судом Черкаської області. Постанова про відкриття виконавчого провадження сторонами не оскаржувалась.

Після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у ОСОБА_2 утворилася заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 12.02.2019 року за період з 20.07.2012 року по 01.02.2019 року становить в сумі 55926, 67 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, відповідно з вищезазначеного була винесена 12.02.2019 року постанова про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України (а.с. 9).

11.04.2019 року державним виконавцем Олешківського районного відділу ДВС у Херсонській області ВП № 58011554 винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання у зв`язку із заборгованості по сплаті аліментів у повному обсязі згідно Виконавчого листа № 2304/1267/2012 виданий 06.11.2018 року (а.с. 10).

Також, 11.04.2019 року державним виконавцем Олешківського районного відділу ДВС у Херсонській області винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії до погашення заборгованості зі сплати аліментів (а.с. 11, 12).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом № 2304/1267/2012 року виданого 06.11.2018 року Жашківським районним судом ОСОБА_2 , має заборгованість 48817, 59 грн.(а.с. 13, 14).

Відповідно до ч.2 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Відповідно до п.6 «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої Наказом МУЮ 02.04.2012р. № 512/5, під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Виходячи з вищевикладеного, скаржник ОСОБА_2 не вчинив жодних дій, щодо погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців згідно виконавчого листа № 2304/1267/2012 виданого 06.11.2018 року, має заборгованість 55926, 67 грн.

За викладених обставин, законодавець поклав на державного виконавця обов`язок, а не право, винести відповідні постанови про обмеження тих чи інших прав боржника за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Скаржник не надав суду належних та допустимих доказів того, що він не має заборгованості з аліментів, сукупний розмір якої є меншим відповідних платежів за шість місяців.

Додані ним 10 травня 2019 року до матеріалів виконавчого провадження квитанції про здійснення грошових переказів датовані 2013-2015 роками з яких не вбачається призначення платежу. За 2016-2018 роки боржником не надано жодного належного доказу сплати аліментів стягувачу.

Проте, ці суми, та сплата в травні 2019 року 3000 грн., за заявою стягувача були враховані виконавцем в розрахунку заборгованості по аліментах від 15 травня 2019 року, де сума боргу становить 48 817 грн. 59 коп.

Копії виписок з карткового рахунку за 29 грудня 2018 року в сумі 5961,16 грн., та 24 березня 2019 року в сумі 4125 грн. 23 коп. не є належними доказами сплати аліментів, оскільки з даних виписок не вбачається, що кошти перераховані саме боржником, також не вказано призначення платежу.

Проте, навіть при урахуванні цих коштів, сукупний розмір заборгованості перевищував суму відповідних платежів за шість місяців, що зобов`язувало державного виконавця винести оскаржувані постанови.

Не може суд взяти до уваги факт спільного проживання стягувача і боржника до 2018 року, оскільки це не звільняє боржника від обов`язку сплачувати аліменти. Сама ж стягувачка заперечує факт сплати аліментів та надання коштів на утримання дитини боржником, в період їх спільного проживання.

Мотиви за якими стягувач просила повернути виконавчий лист 29 травня 2015 року встановити не можливо, оскільки за повідомленням Начальника відділу ДВС від 17 липня 2019 року № 14.17-29/11480 вказане виконавче провадження знищене за закінченням строку зберігання.

Боржник нараховану суму заборгованості, з якою був ознайомлений належним чином, не оскаржував, тобто не здійснив дій, які б свідчили про його незгоду з нарахованою сумою заборгованості, у державного виконавця були всі правові підстави для винесення оскаржуваних постанов. Зі змісту оскаржуваних постанов вбачається, що в них наявні посилання на суму заборгованості, посилання на те, що сукупний розмір заборгованості перевищував суму платежів за шість місяців, тобто постанови є мотивованими. Тому суд не вбачає підстав для визнання таких постанов неправомірними.

Ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. ч. 1, 2ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 258-260, 447, 451 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця Олешківського районного відділу ДВС ГТУЮ у Херсонській області Степанської О.О., стягувач: ОСОБА_1 , про визнання дій державного виконавця щодо складання розрахунку заборгованості по аліментах незаконними, зобов`язання скласти розрахунок заборгованості та скасування постанов відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст ухвали виготовлено 06 вересня 2019 року.

Суддя С. Д. Пічкур