Провадження № 22-ц/801/1691/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 рокуСправа № 127/32409/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Медвецького С. К. (суддя-доповідач),

суддів: Панасюка О. С., Оніщука В.В.,

учасники справи:

позивач та відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,

відповідач та позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу № 127/32409/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 червня 2019 року, ухвалене у складі судді Дернової В. В. у залі суду, повне судове рішення складено 11 червня 2019 року та на додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 червня 2019 року, ухвалене у складі судді Дернової В. В. у залі суду,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

Позов мотивовано тим, що він перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, у якому народилася дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 07 серпня 2009 року з нього на користь відповідача стягуються аліменти на сина у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Посилаючись на зміну свого сімейного та матеріального стану указував, що 11 лютого 2011 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 , у якому народився син - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З 2014 року він із сім?єю постійно проживає в Чеській Республіці в м. Часлав, де орендує квартиру. З 01 вересня 2018 року навчається у Приватній вищій професійній медичній школі для дентальних гігієністів на денній формі навчання, тривалість навчання складає три роки. У зв?язку з навчанням він позбавлений можливості працювати.

У зв?язку з цим, посилаючись на зазначені обставини, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_4 на дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1 200 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

У березні 2019 року ОСОБА_4 , яка у зв?язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_3 », подала до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду.

В обґрунтування позову указувала на те, що розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 , є недостатнім для харчування, навчання, забезпечення нормального розвитку дитини, придбання необхідних речей та таким, що не відповідає вимогам законодавства, оскільки мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що співвідноситься з положеннями статті 192 СК України.

Для підтримання фізичного здоров?я та профілактики захворювань дитина відвідує спортивну секцію з плавання, вартість абонементу на місяць становить 350 гривень. Також дитина з березня 2019 року відвідує заняття з англійської мови, вартість яких на місяць становить 710 гривень.

Зазначила, що вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 , якому народилася дитина, у зв?язку з чим вона позбавлена можливості працювати.

Посилаючись на зазначені обставини, просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на її користь на дитину ОСОБА_5 та визначити аліменти в розмірі ј всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 квітня 2019 року вимоги за зустрічним позовом об?єднані в одне провадження з первісним позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 червня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання судовим рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття.

У решті вимог зустрічного позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 352,40 грн судового збору.

Додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 червня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 2 700 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду мотивовано тим, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів збільшилися матеріальні витрати на дитину, що розцінено судом як погіршення матеріального становища дитини, збільшився законодавчо визначений мінімальний розмір аліментів на дитину, а тому дійшов висновку про можливість збільшення розміру стягуваних аліментів до ј частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалюючи додаткове рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходив з пропорційності розміру задоволених позовних вимог та відсутності підстав для відшкодування витрат, які не є судовими витратами в розумінні Глави 8 ЦПК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У липні 2019 року ОСОБА_3 , не погодившись із рішенням суду в частині вирішення позовних вимог зустрічного позову, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду в цій частині скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги зустрічного позову задовольнити в повному обсязі.

Також ОСОБА_3 просить скасувати додаткове рішення суду та стягнути з ОСОБА_1 на її користь судові витрати в розмірі 8 094 гривень.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 11 липня 2019 року для розгляду указаної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Медвецький С. К., судді: Панасюк О. С., Оніщук В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 15 липня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано строк для подання ОСОБА_1 відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 26 липня 2019 року справу призначено до розгляду на 04 вересня 2019 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції залишено поза увагою, що дитина є підлітком, а тому потребує значно більшого догляду та матеріальних витрат, окрім витрат на проживання вона несе додаткові витрати для забезпечення нормального інтелектуального, морального, фізичного розвитку дитини, пов?язані з відвідуванням нею спортивної секції з плавання та уроків з англійської мови.

Зазначає, що змінився її сімейний стан та матеріальне становище, вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 та перебуває у відпустці по догляду за дитиною, у зв?язку з чим позбавлена можливості працювати.

Крім того, вважає, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, місцевий суд безпідставно не врахував витрати, понесені нею з метою отримання відомостей, необхідних для розгляду справи.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 указував на те, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, підстави для їх скасування відсутні, оскільки суд правильно визначив характер спірних правовідносин та застосував норму матеріального права, як підлягала застосуванню.

Також указував на необґрунтованість доводів ОСОБА_3 , викладених в апеляційній скарзі.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом установлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 24 січня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 233 (а. с. 48).

На підставі рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 07 серпня 2009 року у справі № 2-1197/09 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягуються аліменти в розмірі 1/4 частки від його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 липня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття.

На виконання указаного рішення суду 10 вересня 2009 року видано виконавчий лист № 2-1197/09, який перебуває на виконанні у Староміському ВДВС ГТУЮ у Вінницькій області (виконавче провадження ВП № 29057226).

Стан здоров`я дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовільний, що підтверджується медичною документацією (а. с. 114, 116).

ОСОБА_4 18 серпня 2015 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 , у зв?язку з чим змінила прізвище на « ОСОБА_3 » (а. с. 112).

У шлюбі народилася дитина - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 11 травня 2016 року, виданим Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а. с. 114).

ОСОБА_1 також уклав шлюб з ОСОБА_6 , у якому народилася дитина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 07 липня 2016 року (а. с. 8-9).

Позиція суду апеляційної інстанції

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов?язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Апеляційний суд у складі судової колегії, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до частин першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Звертаючись до суду із зустрічним позовом ОСОБА_3 посилалася на те, що розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 є недостатнім для харчування, навчання, забезпечення нормального розвитку дитини, придбання необхідних речей, проте 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку із чим позивач вважає, що повинно бути збільшено розмір присуджених аліментів.

При цьому позивач просила змінити розмір аліментів виходячи із прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, без зміни розміру частки заробітку (доходу) платника аліментів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов?язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, внесено зміни до Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про судовий збір», який, зокрема передбачає підвищення мінімального розміру аліментів, спрощення процедури стягнення аліментів та оголошення аліментів власністю дитини.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2 027 гривень, з 1 липня - 2 118 гривень, з 1 грудня - 2 218 гривень.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Згідно зі статтею 8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Аналіз статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

У частинах першій, другій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Усталеним є розуміння юридичних фактів як певних фактів реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині третій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі об?єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18).

З оскаржуваного рішення слідує, що підставою для задоволення частково позовних вимог та зміни розміру аліментів, суд першої інстанції указав зміну норми закону про розмір аліментів.

При цьому Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

За таких обставин указане рішення суду в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться у більшості її аргументів до обґрунтування зміни розміру аліментів з огляду на необхідність компенсації відповідачем понесених позивачем додаткових витрат, які спрямовані на розвиток дитини, проте такі вимоги позивач за зустрічним позовом не заявляла.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Разом з тим, оскільки рішення суду першої інстанції, яким вирішено позовні вимоги ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову, скасуванню також підлягає і додаткове рішення суду про розподіл судових витрат.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки при вирішенні справи суд допустив порушення матеріального та процесуального права, то рішення суду в оскаржуваній частині підлягає скасуванню.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні позову, судові витрати, понесені у зв?язку з розглядом справи слід залишити за ОСОБА_3 .

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 червня 2019 року в частині вирішення позовних вимог зустрічного позову скасувати й ухвалити в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів відмовити.

У решті рішення суду залишити без змін.

Додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 червня 2019 року скасувати і у стягненні судових витрат відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Підпис С. К. Медвецький

Судді: Підпис О. С. Панасюк

Підпис В. В. Оніщук

Згідно з оригіналом

Головуючий С. К. Медвецький