Справа № 766/8831/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2019 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Дорошинської В.Е.

при секретарі Рєпи А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 65 по вул. І.Кулика, буд.129 в м. Херсоні, в якому вказує, що вона є наймачем вказаної квартири на підставі договору №034 укладеного 12.01.2017р. із Департаментом житлово-комунального господарства Херсонської міської ради.

За вказаною адресою зареєстрована донька позивача ОСОБА_2, але вона не проживає за місцем своєї реєстрації з 2010 року.

У звязку з наведеним просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.06.2018 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву.

На адресу суду відповідачем був направлений відзив, в якому вона просила відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач не надала суду доказів на підтвердження того, що вона вибула із спірної квартири з 2010року та не оплачувала за користування житловим приміщенням і комунальні послуги, не несла інші витрати на утримання житлового приміщення, не приймала участі у спільному побуті. Вказує, що не має іншого житла та не може забезпечити свою реєстрацію за іншим місцем. Більш того, на підтвердження її проживання у 2018році у квартирі і отримання нею кореспонденції, свідчить рекомендоване повідомлення про вручення від червня 2018року, яке знаходиться в матеріалах справи, також амбулаторна картка хворого із зазначенням адреси проживання ІНФОРМАЦІЯ_1. 129,кв.65. Також вказує, що акт про не проживання відповідача в спірній квартирі був складений без обстеження самої квартири.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст.47 Конституції України держава гарантує кожному право на житло. Ніхто не може бути позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 71 ЖК України визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Згідно до ст. 71 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України), необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Отже, аналіз правових норм дає підстави зробити висновок про те, що під час вирішення питання про втрату членом сімї наймача права на користування жилим приміщенням зясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до витягу з протоколу №10 засідання міської громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Херсонської міської ради від 11.10.2016 р. ОСОБА_1 є наймачем квартири АДРЕСА_2, на підставі якого укладено договір найму житлового приміщення №034 від 12.01.2017р. укладений між Департаментом ЖКГ Херсонської міської ради та ОСОБА_1

На час розгляду справи спірна квартира не приватизована.

В зазначеній квартирі, зареєстрована відповідач ОСОБА_2, дочка позивача, згідно довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні від 14.05.2018р.

Згідно акту складеного ОСББ «Придніпровський», 12.05.2018року відповідач не проживає в квартирі №65 за адресою м.Херсон вул.І.Кулика, 29 з 2010 року.

На підтвердження проживання відповідача у квартирі є отримання нею кореспонденції, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення від 21 червня 2018року, яке знаходиться в матеріалах справи, також амбулаторна картка хворого із зазначенням адреси проживання ІНФОРМАЦІЯ_1. 129,кв.65.

Отже, судом достовірно встановлено, що відповідач відноситься до спірної квартири як до свого єдиного місця проживання, не має іншого житла та не може забезпечити свою реєстрацію за іншим місцем.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, суд вважає, що позов не знайшов свого підтвердження, належними та допустимими доказами, відповідно до приписів ст.ст.77-78ЦПК України, а тому не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, ст. 47 Конституції України, ст.ст. 9, 71, 72 ЖК України, керуючись ст.ст.6-13, 81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України , суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя В.Е. Дорошинська