ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«03» вересня 2019 року

м. Харків

справа № 639/7493/16-ц

провадження 22ц/818/3999/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Колтунової А.І.,

за участю секретаря - Колосовської А.Р.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 О ОСОБА_3 ,

відповідачі Комунальне підприємство «Жилкомсервіс», представник відповідача Шевченко В.Я., Департамент житлового господарства Харківської міської ради

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 червня 2019 року в складі судді Труханович В.В.

в с т а н о в и в:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Жилкомсервіс», Департаменту житлового господарства Харківської міської ради про стягнення матеріальної та моральної шкоди та просив визнати неправомірною бездіяльність Комунального підприємства «Жилкомсервіс» по незабезпеченню належного утримання та своєчасного проведення капітального ремонту одноповерхового житлового будинку АДРЕСА_1 якому АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 ; визнати неправомірною бездіяльність Департаменту житлового господарства Харківської міської ради по не включенню до титульних списків на проведення капітального ремонту одноповерхового житлового будинку АДРЕСА_1 літ АДРЕСА_1 якому АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 ; стягнути з Комунального підприємства «Жилкомсервіс» та Департаменту житлового господарства Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду (збитки) у розмірі 500 000,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 250 000,00 грн., а також судові витрати.

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про забезпечення позову.

Клопотання мотивовано тим, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 березня 2019 року його клопотання про забезпечення доказів задоволено та зобов`язано Комунальне підприємство «Харківський архітектурно-проектний центр» розробити і виготовити проектно-кошторисну документацію на капітальний ремонт (реконструкцію) одноповерхового житлового будинку АДРЕСА_1 якому АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 з метою його приведення до нормального експлуатаційного стану з урахуванням висновку судової комісійної будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 11272/11723 від 08 червня 2018 року. Однак, постановою Харківського апеляційного суду від 05 червня 2019 року вказану ухвалу скасовано із посиланням на те, що покладення на юридичну особу, яка не є стороною у спорі, але яка є самостійним суб`єктом господарської діяльності, обов`язку розробити і виготовити проектно-кошторисну документацію на капітальний ремонт (реконструкцію) житлового будинку, не є способом забезпечення доказів у розумінні цієї процесуальної дії.

Зазначив, що в ході розгляду представник Комунального підприємства «Харківський архітектурно-проектний центр» зазначив, що вказані докази можливо отримати іншим процесуальним шляхом, а саме забезпечення позову зобов`язання відповідачів замовити і забезпечити розробку і виготовлення необхідної документації.

Вказав, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 червня 2017 року призначено судову будівельно-технічну експертизу, в результаті проведення якої встановлено, що в ході експлуатації будинку вимоги Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій щодо своєчасності, повноти його профілактичного та технічного обслуговування, а також граничні строки невідкладної ліквідації виявлених несправностей елементів жилого будинку не дотримано; пошкодження елементів конструкцій, інженерних мереж спірного будинку викликані комплексом причин, в тому числі не проведення ремонтно-відновлювальних робіт протягом тривалого часу, просідання фундаментів у зв`язку із відсутністю відмостки, несприятливого впливу суміжних територій.

Зазначив, що комісія експертів зазначила, що конкретний перелік та вартість відновлювальних ремонтно-будівельних робіт з урахуванням вартості будматеріалів, необхідних для приведення спірного будинку до нормального експлуатаційного стану можуть бути визначені лише при розробці проектно-кошторисної документації на капітальний ремонт (або реконструкцію) будівлі на підставі детального обстеження та прийнятих (на підставі аналізу доцільності) проектних рішень.

Вважав, що для визначення розміру завданої йому матеріальної шкоди та вартості ремонтно-будівельних робіт з урахуванням будівельних матеріалів, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень внаслідок дії вищезазначених причин та для приведення спірного будинку до нормального експлуатаційного стану, необхідно надати експертам додатково проектно-кошторисну документацію на капітальний ремонт (або реконструкцію) будівлі.

Вказав, що будівля, на капітальний ремонт (реконструкцію) якої необхідно виготовити проектно-кошторисну документацію, йому не належить, а тому він не має правових підстав звертатись за її виготовленням до відповідних організацій.

Згідно листа Комунального підприємства «Харківський архітектурно-проектний центр» від 14 березня 2019 року розробка і виготовлення проектно-кошторисної документації на капітальний ремонт (реконструкцію) одноповерхового житлового будинку АДРЕСА_1 Харкові неможлива, у зв`язку із відсутністю у ОСОБА_1 права власності.

Зазначив, що в даному випадку не можуть бути спричинені збитки відповідачам, у зв`язку з чим немає необхідності в зустрічному забезпеченні.

Просив забезпечити позов, для чого зобов`язати Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» та Департамент житлового господарства Харківської міської ради замовити та забезпечити розробку і виготовлення проектно-кошторисної документації на капітальний ремонт (реконструкцію) одноповерхового житлового будинку АДРЕСА_1 і квартири АДРЕСА_2 , що знаходиться в цьому будинку і належить ОСОБА_1 з метою їх приведення до нормального експлуатаційного стану з урахуванням висновку судової комісійної будівельно-технічної та оціночно - будівельної експертизи № 11272/11723 від 08 червня 2018 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 червня 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою його клопотання про забезпечення позову задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклав вимоги клопотання. При цьому зазначив, що своїми силами він не може отримати ключові для вирішення справи докази; що є підстави для забезпечення позову шляхом зобов`язання відповідачів замовити та забезпечити розробку і виготовлення проектно-кошторисної документації на капітальний ремонт (реконструкцію) спірного житлового будинку з метою їх приведення до нормального експлуатаційного стану з урахуванням висновку судової комісійної будівельно-технічної та оціночно - будівельної експертизи № 11272/11723 від 08 червня 2018 року; що вказаний вид забезпечення позову є цілком співмірним із заявленим ним вимогами і спрямований виключно на те, щоб забезпечити ефективний захист його прав в ситуацію, коли він самостійно не може отримати необхідні докази.

23 липня 2019 року до суду апеляційної інстанції від Комунального підприємства «Жилкомсервіс» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому підприємство вважав ухвалу суду законною, а апеляційну скаргу необгрунтованою. При цьому зазначив, що у підприємства відсутні повноваження виготовляти та замовляти проектно кошторисну документацію на капітальний ремонт.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідивши виділені матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала суду першої інстанції, з висновком якої погоджується судова колегія, мотивована тим, що підстав для забезпечення позову немає.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 3 та 10 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії, іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечується заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

За змістом частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 10 статті 150 ЦПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпечення позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону, як підприємець.

Відповідно до пункту 6 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановлення судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просив заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі, для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 2 і 3 статті 12, частиною 1 статті 80 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Частиною 2 статті 116 ЦПК України передбачено, що способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Пунктом 5 частини 1 статті 117 ЦПК України встановлено, що у заяві про забезпечення доказів зазначається обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Докази, які збираються або подаються сторонами (показання свідків, письмові чи речові докази), повинні стосуватися суті спору (предмета та підстави позову). Тому, вирішуючи, наприклад, питання про виклик свідків, в усіх випадках слід вимагати від сторін пояснення, які саме обставини можуть бути підтверджені ними. Це ж стосується й вирішення питання про витребування інших доказів (письмових, речових). Докази, які не стосуються справи й предмета доказування, або одержані з порушенням порядку, встановленого законом, або якими не можуть бути підтверджені певні обставини справи, судом не повинні прийматися.

Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів.

Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.

Розглядаючи заяву про забезпечення доказів, суд має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкодженні, витратити свою доказову цінність тощо).

Згідно з частиною 1 статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Як вбачається з виділених матеріалів цивільної справи, в провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жилкомсервіс», Департаменту житлового господарства Харківської міської ради про стягнення матеріальної та моральної шкоди, в якому ОСОБА_1 просив визнати неправомірною бездіяльність Комунального підприємства «Жилкомсервіс» по незабезпеченню належного утримання та своєчасного проведення капітального ремонту одноповерхового житлового будинку АДРЕСА_1 якому АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 ; визнати неправомірною бездіяльність Департаменту житлового господарства Харківської міської ради по не включенню до титульних списків на проведення капітального ремонту одноповерхового житлового будинку АДРЕСА_1 якому АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 ; стягнути з Комунального підприємства «Жилкомсервіс» та Департаменту житлового господарства Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду (збитки) у розмірі 500 000,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 250 000,00 грн., а також судові витрати.

З виділених матеріалів справи вбачається, що спірний житловий будинок не належить ОСОБА_1 на праві власності, а відноситься до житлового фонду, що знаходиться в комунальній власності територіальної громади міста Харкова і знаходиться на балансі Комунального підприємства «Жилкомсервіс».

Зі змісту клопотання про забезпечення позову вбачається, що для визначення розміру завданої ОСОБА_1 внаслідок цивільного правопорушення матеріальної шкоди та вартості ремонтно-будівельних робіт, необхідно надати додатково експертам проектно-кошторисну документацію на капітальний ремонт (або реконструкцію) будівлі, однак самостійно надати такі докази він не може, оскільки розробка і виготовлення проектно-кошторисної документації на капітальний ремонт (реконструкцію) будинку можлива у разі права власності замовника.

Із змісту апеляційної скарги вбачається, що оскаржуване питання також стосується саме витребування доказів.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 підтвердив, що дійсно в своєму клопотанні ОСОБА_1 просив замовити та забезпечити розробку і виготовлення проектно-кошторисної документації на капітальний ремонт (реконструкцію) одноповерхового житлового будинку та посилався на постанову Харківського апеляційного суду від 05 червня 2019 року.

Однак, як вбачається з змісту позову ОСОБА_1 просив стягнути шкоду у зв`язку з визнанням неправомірною бездіяльність Комунального підприємства «Жилкомсервіс» по незабезпеченню належного утримання та своєчасного проведення капітального ремонту одноповерхового житлового будинку № 49 літ АДРЕСА_1 , АДРЕСА_3 якому знаходиться АДРЕСА_4 № АДРЕСА_2 , що належить йому; визнанням неправомірною бездіяльність Департаменту житлового господарства Харківської міської ради по не включенню до титульних списків на проведення капітального ремонту одноповерхового житлового будинку АДРЕСА_1 , в якому знаходиться АДРЕСА_2 , що належить йому, зазначив розмір цієї шкоди, проте, не надав доказів, які обгрунтовують ці обставини, тому звернувся до суду з клопотанням про забезпечення позову, хоча по суті це є клопотанням про витребування доказів. В постанові, на яку посилався представник ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, не зазначено, що таке клопотання повинно стосуватися саме забезпечення позову. Цією постановою ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні клопотання про забезпечення доказів з інших підстав, а саме з того, що суд першої інстанції поклав на юридичну особу, яка не є учасником справи, зобов`язання замовити та виготовити проектно - кошторисну документацію.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що ОСОБА_1 фактично звертається до суду з клопотанням про забезпечення доказів, а підстав для забезпечення позову шляхом зобов`язання Комунального підприємства «Жилкомсервіс» та Департаменту житлового господарства Харківської міської ради замовити та забезпечити розробку і виготовлення проектно-кошторисної документації на капітальний ремонт (реконструкцію) одноповерхового житлового будинку АДРЕСА_1 і квартири АДРЕСА_2 , що знаходиться в цьому будинку і належить ОСОБА_1 з метою їх приведення до нормального експлуатаційного стану з урахуванням висновку судової комісійної будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 11272/11723 від 08 червня 2018 року, немає.

Посилання ОСОБА_1 на те, що своїми силами він не може отримати ключові для вирішення справи докази, підтверджують те, що заявник звернувся до суду з клопотанням про забезпечення саме доказів, а не позову.

Твердження ОСОБА_1 про те, що є підстави для забезпечення позову шляхом зобов`язання відповідачів замовити та забезпечити розробку і виготовлення проектно-кошторисної документації на капітальний ремонт (реконструкцію) спірного житлового будинку з метою їх приведення до нормального експлуатаційного стану з урахуванням висновку судової комісійної будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 11272/11723 від 08 червня 2018 року; що вказаний вид забезпечення позову є цілком співмірним із заявленим ним вимогами і спрямований виключно на те, щоб забезпечити ефективний захист його прав в ситуацію, коли він самостійно не може отримати необхідні докази, є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі, для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, які мають значення для вирішення справи.

Забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів.

Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.

Згідно з частиною 1 статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Таким чином, зобов`язання відповідачів замовити та забезпечити розробку і виготовлення проектно-кошторисної документації на капітальний ремонт (реконструкцію) спірного житлового будинку не може бути одним із видів забезпечення позову, а є відповідним доказом, що обґрунтовує вимоги позивача, яке має значення для вирішення справи.

Враховуючи те, що ухвалу суду постановлено з додержанням норм процесуального права, підстав для її зміни або скасування немає.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст. 375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді І.О. Бровченко А.І. Колтунова

Повний текст постанови складено 05 вересня 2019 року.