Номер провадження по справі 2-о/387/3/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2019 року смт. Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, в складі :

головуючого судді Цоток В.В.

при секретарі Придатченко О.О.

з участю заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 , заінтересована особа Новоукраїнський районний сектор УДМС України в Кіровоградській області про встановлення факту постійного проживання,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання, в якій зазначила, що вона являється рідною сестрою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та просить встановити юридичний факт, що ОСОБА_3, уродженка міста Нафталан Азербайджанської Республіки , постійно проживала на території України, а саме в селі Новоєгорівка Новоукраїнського району Кіровоградської області, станом на 24 серпня 1991 року. Встановлення даного факту необхідне ОСОБА_3 для набуття громадянства України. Звернутися до суду з відповідною заявою самостійно остання не має можливості за станом свого здоров'я.

На обґрунтування свох доводів сторона заявника пояснила, що ОСОБА_1 народилася 07.06.1954 року в селі Нафталан Касум-Ісмайловського району Республіки Азербайджан, в сім'ї ОСОБА_4 та ОСОБА_4 ( дівоче прізвище ОСОБА_2) Кнарік Єноківни. До складу вказаної сім'ї входило одинадцять дітей, включаючи заявника та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. У зв'язку з військоивм конфліктом, який мав місце на початку 90-х років, сім'я була вимушена залишити місце свого постійного проживання. Частина родини виїхала до Російської Федерації, а частина - в Україну. Так, заявник, її батько, брат та частина сестер, включаючи ОСОБА_3, з липня місяця 1991 року постійно проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2. На момент переїзду ОСОБА_3 було лише 17 років, а тому остання не встигла отримати паспорт громадянина СРСР, а свідоцтво про її народження не збереглося. Жоден із членів її сім'ї не отримав стутусу біженця. Згодом всі члени сім'ї, які мали паспорт громадянина СРСР, як такі, що станом на 24.08.1991 року проживали на території України, були документовані паспортом громадянина України. Однак ОСОБА_3 такого паспорта не отримала, оскільки не мала будь-яких документів, що посвідчують її особу. На даний час ОСОБА_3 хворіє та потребує встановлення інвалідності з метою отримання пенсії. Однак, через відсутність документів, що посвідчують її особу та за станом свого здоров'я ОСОБА_3 не має можливості реалізувати свої право.

Заінтересована особа - Новоукраїнський районний сектор УДМС України в Кіровоградській області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, явку свого представника в судове засідання не забезпечив. Подав заяву про розгляд справи за відсутності його представника.

Дослідивши заяву по суті спору, письмові докази, допитавши свідків, заслухавши пояснення сторони заявника, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області по справі №396/807/18 від 25.06.2018 року встановлено юридичний факт, що 01 лютого 1974 року в місті Нафталан Азербайджанської Республіки у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 народилась дочка ОСОБА_3 (а.с. 11-12).

На підставі вказаного рішення Новоукраїнським РВ ДРАЦС ГТУЮ в Кіровоградській області видано свідоцтво про народження серії І-ОЛ № 223336 від 05.09.2018 року (а.с. 13).

Згідно витягів з погосподарської книги № 2 за 2018 рік, заведеної Новоєгорівською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області, встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка міста Нафталан Азербайджанської Республіки, проживає на території села Новоєгорівка з липня 1991 року (без реєстрації, безвиїздно (а.с. 6,7).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, повідомив, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 з моменту свого народження. Може підтвердити той факт, що на початку літа 1991 року, з Республіки Азербайджан, в село, прибула на постійне проживання родина ОСОБА_4, до складу якої входили також і доньки останнього - ОСОБА_1, ОСОБА_3. Остання, з моменту переїзду по момент розгляду спору, постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7, повідомила, що з початку 80-х років працює в Новоєгорівській сільській раді Новоукраїнського району Кіровоградської області. Може підтвердититой факт, що на початку літа 1991 року, з Республіки Азербайджан, в село прибула на постійне проживання родина ОСОБА_4, до складу якої входили також і доньки останнього - ОСОБА_1, ОСОБА_3. Всі члени сім'ї, окрім ОСОБА_3, були документовані паспортами громадянина України. Остання не змогла реалізувати свого права в зв'язку із втратою свідоцтва про народження. Працівниками сільської ради направлялися запити в Республіку Азербайджан з метою отримання відомостей про час та місце народження ОСОБА_3, однак відповіді не надходило. Свідок стверджувала, що ОСОБА_3 з моменту свого переїзду по момент розгляду спору безвиїзно проживає на території села Новоєгорівка.

З довідки, виданої УДМС України в Кіровоградській області, встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на території Кіровоградської області, клопотання щодо оформлення набуття/прийняття громадянства України не порушувала та паспортом громадянина України документована не була ( а.с.8).

З довідки № V-06/А від 09.04.2018 року, виданої Консульським відділом Посольства Азербайджанської Республіки в Україні, встановлено, що ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, указом Кабінету Міністрів Азербайджанської Республіки "Порядком визначення належності особи до громадянства" прийнятим від 18.03.2015 року, її належність не визнана ( а.с.9).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про громадянство України", громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Згідно із п.7 ІІ Розділу Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого указом Президента України від 27.03.2001 року №215, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Пунктом 8 цього Порядку визначено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: 1) заяву про встановлення належності до громадянства України; 2) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР ( за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); 3) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Згідно п.3 ч.2 ст.9 Закону України "Про громадянство України", умовами прийняття до громадянства України є безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх пяти років.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про громадянство України", безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Відповідно до п.5 ч. 2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз'яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст.273 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз'яснено, що у порядку ч.2ст.256 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст.256 ЦПК України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України "Про громадянство України" і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне їй для отримання паспорту громадянина України, враховуючі наявність доказів на підтвердження постійного проживання на території України впродовж життя та зокрема станом на 24.08.1991 року , суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та Закону України "Про громадянство України", керуючись ст.ст.12,13,81,141,263-265,293-294 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити .

Встановити юридичний факт, постійного проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_4, на території України, а саме в селі Новоєгорівка Новоукраїнського району Кіровоградської області за станом на 24 серпня 1991 року.

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються наступні реквізити сторін та інших учасників справи:

заявник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженка міста Нафталан Азербайджанської Республіки, жителька села Новоєгорівка Новоукраїнського району Кіровоградської області, вулиця Молодіжна, 44, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

заінтересована особа - Новоукраїнський районний сектор УДМС України в Кіровоградській області, 27100, місто Новоукраїнка Кіровоградської області вулиця Гагаріна, 4.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Добровеличківський районний суд Кіровоградської області.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде виготовлений судом до 16 години 01.02.2018 року.

Суддя

Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_9.