Номер справи 623/4753/18
Номер провадження 2-о/623/9/2019
РІШЕННЯ

іменем України

04 лютого 2019 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Бєссонової Т.Д.

за участю секретаря Ноль С.В.

судового розпорядника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 623/4753/18 за заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3, заінтересована особа: Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

в с т а н о в и в :

21.12.2018 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що вони, відповідно до дублікату свідоцтва про право власності на житло виданого житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством 21 листопада 2011 року зареєстрованого в реєстрі за № 120 вони є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1. Разом з нами співвласниками даної квартири були: ОСОБА_4, яка померла 16.12.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ВЛ № 520963 від 17.12.2015 року, виданим Капитолівською сільською радою Ізюмського району Харківської області; ОСОБА_5, який помер 04.02.2002року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ВЛ № 455684 від 13.10.2004року, виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 4 Харківського обласного управління юстиції. Після смерті ОСОБА_4, вони звернулись до Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області, з метою отримати спадщину після її смерті, проте у ході перевірки документів було встановлено, що у дублікаті свідоцтва про право власності на житло, виданого житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством № 1, замість втраченого свідоцтва про право власності на житло виданого Житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством та зареєстрованого в реєстрі за №267 від 27.04.1999 року замість прізвища «Міткевіч Любов Олексіївні» помилково зазначено «Миткевич Любов Олексіївні», та замість «Міткевіч Ганні Павлівні» помилково зазначено «Миткевич Ганні Павлівні».Усі ці помилки не дають їм можливості прийняти спадщину, після смерті моєї матері ОСОБА_4, на її частину даної квартири,та розпорядитися своєю часткою квартири. В звязку з цим вони були змушені звернутися до Житлового ремонтно- експлуатаційного підприємства № 1 з проханням виправити помилки у зазначеному вище дублікаті свідоцтва, проте дана установа їм повідомила, що не має права вносити будь-які зміни у документи, які видавала інша установа більше 20 років тому. Та одночасно з цим порекомендувала звернутися до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області з даною заявою. Отже виправити помилки у вказаному документі на сьогодні неможливо. Таким чином через розбіжності написання прізвищ у дублікаті свідоцтва про право власності на житло, вони не можуть розпоряджатися належною ним власністю, у звязку із чим вимушені звертатися з даною заявою до суду.

Та просять встановити факт, належності ОСОБА_2 (30.11.1951р.н., зареєстрованої за адресою: 64309, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_3 ( 04.03.1985р.н., зареєстрованої за адресою: 64309, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2): дублікату свідоцтва про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_2, виданого 21 листопада 2011 року Житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством -1, та зареєстрованого за № 120, (замість втраченого свідоцтва про право власності виданого Житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством 27 квітня 1999 року за реєстровим номером 267), на імя ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Заявники ОСОБА_8, ОСОБА_9 у судове засідання не зявилися надали заяву про розгляд справи без їх участі. Заявлені вимоги підтримують.

Представник заінтересованої особи Ізюмської міської ради Харківської області ОСОБА_10 у судове засідання не з'явилася, надали письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Суд, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог за наступних підстав.

Так, відповідно до ст.293 ЦПК України, п.п.4,12Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року „ Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"(з наступними змінами),окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів.

За правилами п.6 ч.1ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові,місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.

Обумовлений факт підлягає встановленню в судовому порядку за наявності наступних умов:

1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, та чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

2) заявник не має іншої можливості встановити факт, що має для нього юридичне значення, в зв'язку з чим єдиним способом встановлення необхідного факту є ухвалення судом відповідного рішення;

3) якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлено, що відповідно до дублікату свідоцтва про право власності на житло від 27 квітня 1999 року виданого Житлово ремонтно-експлуатаційним підприємством на праві приватної спільної власності ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 належить квартира за адресою: АДРЕСА_3(а.с. 14)

Відповідно паспорту громадянина України МТ 297529 виданого Ізюмським РС ГУДМС України в Харківській області 19 червня 2013 року заявник ОСОБА_2, а відповідно до паспорта громадянина України МТ 446502 виданого Ізюмським РС ГУДМС України в Харківській області 16 лютого 2016 року заявник ОСОБА_3. (а.с.8-9)

Відповідно до свідоцтва про смерть І-ВЛ № 520963 ОСОБА_11 померла 16 грудня 2015 року, відповідно свідоцтва про смерть 1-ВЛ № 455684 ОСОБА_12 помер 04 лютого 2002 року. (а.с.12, 13)

Разом з тим, судом встановлено, що внести зміни або виправлення до правовстановлюючого документа в адміністративному порядку неможливо.

Вказане свідчить про відсутність об'єктивної можливості приведення оспорюваного документа у відповідність до вимог закону.

Згідно ч.2 ст.319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти , від яких залежить виникнення зміна або припинення особистих ми майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Враховуючи викладене, а також те, що встановлення факту належності правовстановлюючих документів, породжує юридичні наслідки, не пов'язані з наступним вирішенням спору про право, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити.

Керуючись 3, 12, 258, 259, 265, 273, 315, 319, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, заінтересована особа: Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області, який знаходиться за адресою: 64309, Харківська область, пл. Центральна,1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити.

Встановити факт приналежності ОСОБА_2 (30.11.1951року народження, зареєстрованої за адресою: 64309, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_3 ( 04.03.1985року народження, зареєстрованої за адресою: 64309, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2): дублікату свідоцтва про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_2, виданого 21 листопада 2011 року Житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством -1, та зареєстрованого за № 120, (замість втраченого свідоцтва про право власності виданого Житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством 27 квітня 1999 року за реєстровим номером 267), на імя ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Т. Д. Бєссонова