Постанова

Іменем України

29 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 390/1249/16-ц

провадження № 61-25130св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області, у складі судді Сарапа М. Б., від 27 жовтня 2016 року та рішення Апеляційного суду Кіровоградської області, у складі колегії суддів: Карпенка О. Л., Голова А. М., Мурашка С. І., від 20 вересня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 13 470, 60 грн.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до укладеного між сторонами договору № KGKMNN000000370 від 01 жовтня 2008 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 15 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Договір складається із заяви позичальника та Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» (далі - Умови). Відповідно до Умов погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно Умов.

Взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором № KGKMNN000000370 від 01 жовтня 2008 року банк виконав своєчасно і повністю.

Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконувала, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 30 травня 2016 року складала 13 470, 60 грн, та складається з:

- заборгованості з комісії за користування кредитом 1 277, 72 грн;

- пені за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором

11 313, 33 грн;

- фіксованої частини штрафу 250 грн;

- процентної складової штрафу 629, 55 грн.

Вказану суму заборгованості АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області

від 27 жовтня 2016 року в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено повністю.

Відмовляючи в зволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що нарахована позивачем заборгованість не підлягає стягненню з позивача у зв`язку із спливом трирічного строку позовної давності, про застосування якої заявив відповідач.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 20 вересня 2017 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено, рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 27 жовтня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову з інших підстав.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що позивач не довів правомірність нарахування комісії та неустойки після дострокового виконання позичальником основного зобов`язання, а наданий банком розрахунок є необґрунтованим.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник

АТ КБ «ПриватБанк» - Сокуренко Є. С., посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанції, справу направити на новий розгляд.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано матеріали цивільної справи № 390/1249/16-ц з місцевого суду.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

07 червня 2019 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 390/1249/16-ц передано судді-доповідачеві.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» мотивована тим, що висновки суду апеляційної інстанції щодо повного дострокового погашення у грудні

2010 року ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором

№ KGKMNN000000370 від 01 жовтня 2008 року є безпідставними та такими, що суперечать матеріалам справи.

Станом на 01 січня 2011 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становила 106, 77 грн, на яку в подальшому банком було проведено нарахування комісії за користування кредитними коштами та неустойки.

Відповідачем наданий банком розрахунок заборгованості не спростовано, не наведено контррозрахунок, який би підтверджував факт повного або часткового погашення заборгованості за договором, наявності заборгованості у розмірі, яка відрізняється від пред`явленої банком.

У квітні 2016 року ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № KGKMNN000000370 від 01 жовтня 2008 року було сплачено 1 280 грн, що свідчить про визнання відповідачем своїх зобов`язань.

Учасниками справи відзив (заперечення) на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 01 жовтня 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», найменування якого змінено на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», і ОСОБА_1 було укладено договір

№ KGKMNN000000370, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 15 000 грн на строк 60 місяців, до 30 вересня 2013 року, та зобов`язалася повернути його і сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а також винагороду банку.

Станом на 1 січня 2011 року відповідач повністю достроково сплатила кредит, проценти за його користування, плату за резервування коштів (комісію) і заборгованості з цих видів платежу не мала.

Станом на 01 січня 2011 року несплаченою залишалася лише пеня у розмірі

106, 77 грн, яка була погашена відповідачем 07 квітня 2016 року.

За період із 01 по 03 жовтня 2016 року позивач одноразово нарахував ОСОБА_1 комісію в сумі 1 277, 72 грн.

03 жовтня 2013 року банк нарахував відповідачу пеню у розмірі 6 396, 39 грн.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до статті 213 ЦПК України (в редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваних судових рішень) рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень статті 57 ЦПК України (в редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваних судових рішень) доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до частини третьої статті 10, статті 60 ЦПК України (в редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваних судових рішень) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

В силу статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до положень статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове, апеляційний суд, із урахуванням вказаних норм матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про те, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № KGKMNN000000370 від 01 жовтня 2008 року відсутня.

Станом на 01 жовтня 2013 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № KGKMNN000000370 від 01 жовтня 2008 року становила

106, 77 грн пені, яка 07 квітня 2016 року була погашена відповідачем в повному обсязі.

Крім того після спливу визначеного договором строку позики (30 вересня

2013 року) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, неустойку та штрафні санкції припиняється (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18).

Переглядаючи рішення місцевого суду, апеляційним судом дотримано положення статей 10, 303 ЦПК України 2004 року.

Доводи касаційної скарги висновки суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до необхідності переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Апеляційним судом обґрунтовано скасовано рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 27 жовтня 2016 року, а тому підстави для його повторного скасування касаційним судом відсутні.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскарженого рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Щодо розподілу судових витрат

Підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Кіровоградської областівід 20 вересня 2017 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович Є. В. Синельников С. Ф. Хопта