Єдиний унікальний номер 219/4876/16-ц
Номер провадження 22-ц/804/2356/19
У Х В А Л А

про відкриття апеляційного провадження

04 вересня 2019 року м. Бахмут Донецька область

Донецький апеляційний суд у складі судді Соломахи Л.І., розглянувши апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06 червня 2019 року у справі № 219/4876/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (суддя першої інстанції Хомченко Л.І.), -

В С Т А Н О В И В:

Артемівським міськрайонним судом Донецької області 06 червня 2019 року ухвалено рішення, яким частково задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (далі ПАТ КБ "Приватбанк") до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором в сумі 17 298,06 грн., з якої 9 035,26 грн. - заборгованість за кредитом; 7 662,80 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 600,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, яка була нарахована у період до 14 квітня 2014 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" судовий збір у розмірі 388,10 грн. (а.с. 202 - 208 т. 1).

На зазначене судове рішення відповідачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, яка надійшла безпосередньо до Донецького апеляційного суду 12 серпня 2019 року.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно із частиною третьою статті 124 ЦПК України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

З матеріалів справи встановлено, що у судовому засіданні 06 червня 2019 року було постановлено повний текст судового рішення. Тобто апеляційну скаргу на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06 червня 2019 року відповідач ОСОБА_1 міг подати в строк до 08 липня 2019 року, що був першим робочим днем після вихідного дня 06 липня 2019 року (субота), на який припадало закінчення строку.

Відповідачем ОСОБА_1 апеляційна скарга направлена до суду апеляційної інстанції (здана на пошту) згідно поштового штемпелю на конверті 08 серпня 2019 року, тобто з пропуском на тридцять один день тридцятиденного строку, встановленого частиною першою статті 354 ЦПК України.

Згідно матеріалів справи копію оскаржуваного судового рішення відповідач згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримав 18 липня 2019 року (а.с. 216 т. 1).

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 12 серпня 2019 року відповідачу ОСОБА_1 поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06 червня 2019 року.

Цією ж ухвалою апеляційну скаргу відповідача було залишено без руху та надано йому десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 067,00 грн. або надання документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (а.с. 238 - 242 т. 1).

Копію ухвали Донецького апеляційного суду від 12 серпня 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху відповідач ОСОБА_1 отримав згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 20 серпня 2019 року (а.с. 3 т. 2).

30 серпня 2019 року від відповідача до апеляційного суду надійшло клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційне скарги, в якому зазначено, що він проживає з матір`ю пенсіонеркою та своїм неповнолітнім сином, він працює один, проходить службу в зоні ООС та має статус учасника бойових дій. До зазначеного клопотання відповідачем додано копію посвідчення учасника бойових дій серія УБД № 203540 від 05 січня 2017 року, строк дії - безтерміново (а.с. 5 - 6, а.с. 7 т. 2).

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України від 08.07.2011 року №3674-VI "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Відповідно до висновку Верховного суду, викладеного у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 761/7054/13-ц, пункт 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" не містить посилань на те, що позов має бути заявлений лише з підстав порушення прав та законних інтересів позивача саме як учасника бойових дій, а також прямо та чітко не зазначає, що справа має стосуватись порушених прав саме позивача, що має статус учасника бойових дій, без уточнення характеру такого права та підстав його порушення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Елементами верховенства права є принципи рівності і справедливості, правової визначеності ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування не включає необмеженості трактування у правозастосовній практиці.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах "Кантоні проти Франції" від 11 листопада 1996 року ("Cantoni v. France", заява №17862/91, § 31-32), "Вєренцов проти України" від 11 квітня 2013 року ("Vyerentsov v. Ukraine", заява № 20372/11, § 65)).

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права (частини перша статті 129 Конституції України).

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю.

На думку Європейського суду з прав людини, поняття "якість закону" означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах "C. G. Та інші проти Болгарії" ("C.G. and others v.Bulgaria", заява № 1365/07, 24 April 2008, § 39), "Олександр Волков проти України" ("Oleksandr Volkov v. Ukraine", заява № 21722/11, § 170)).

Відсутність механізму чіткого трактування та розуміння дійсного змісту вказаної норми пункту 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" в першу чергу пов`язане з недоліками законодавчої техніки, яка використовувалась законодавцем під час підготовки Закону України "Про судовий збір", проте це не повинно впливати на гарантовані державою пільги при сплаті судового збору, порушувати та обмежувати права учасників бойових дій при їх зверненні до суду, у зв`язку з порушенням будь-яких їх прав, незалежно від характеру, предмета та підстав таких позовів.

Враховуючи викладене, а також відсутність вказівки у пункті 13 частини першої статті 5 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" щодо звільнення від сплати судового збору учасників бойових дій лише у разі їх звернення до суду як позивачів, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_1 на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, зокрема, за подання апеляційної скарги при оскарженні рішення суду першої інстанції.

Отже, виходячи з наведеного, заявлене відповідачем клопотання про відстрочення сплати судового збору додаткового вирішення не потребує.

Апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 за своєю формою та змістом відповідає вимогам статті 356 ЦПК України.

Підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження відсутні.

На час вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження будь-яких заяв чи клопотань від відповідача ОСОБА_1 , які потребують з`ясування думки іншої сторони, не надійшло.

Керуючись статтею 359 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06 червня 2019 року у справі № 219/4876/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження направити учасникам справи.

Копію апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 та додані до неї матеріали направити позивачу - Акціонерному товариству Комерційний банк "Приватбанк" надати йому строк для подання відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі до 16 вересня 2019 року.

Роз`яснити учасникам справи, що відповідно до частин 3, 4 статті 360 ЦПК України до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Суддя Донецького апеляційного суду Л.І. Соломаха