провадження № 22-ц/824/9871/19 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Гасюк В.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 20 травня 2019 року про відмову у забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача заборгованість згідно договору про відступлення права вимоги на умовах, які існують за договором позики від 01 травня 2016 року та додатковою угодою від 01 травня 2017 року, яка станом на 22 квітня 2019 року становить: 3 908 112 грн. 62 коп. - основний борг, 399 409 грн. 11 коп. - інфляційні втрати; 3 128 043 грн. 51 коп. - проценти за користування коштами, а разом 7 435 565 грн. 24 коп.

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою та просила накласти арешт в межах ціни позову на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами загальною площею 171,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ); житловий будинок загальною площею 558,40 кв.м., який знаходиться у АДРЕСА_2 ; житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер майна 3143489.

Заява обґрунтована тим, що предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за договором позики. ОСОБА_1 набула права грошової вимоги до відповідача на підставі договору про відступлення права вимоги на суму в розмірі 3 789 590 грн. ОСОБА_3 не повертає заборгованість за договором позики, вимоги позивача ігнорує. На вказану суму позивачем нараховано штрафні санкції. Відповідач має сплатити на користь позивача заборгованість в сумі 3 908 112 грн. 60 коп., 399 409 грн. 11 коп., 3 128 043 грн. 51 коп. - проценти за користування коштами, а разом 7 435 565 грн. 24 коп. Відповідачу на праві власності належить вищезазначене нерухоме майно. Оскільки ОСОБА_3 не виконав своїх зобов`язань за договором позики, існує загроза того, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до неможливості захисту прав позивача, так як існує обґрунтований ризик того, що відповідач відчужить належне йому майно.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 20 травня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на майно.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій інших осіб, які за час розгляду справи можуть передати майно в користування іншим особам, знищити чи знецінити майно, поділити нерухоме майно, утворивши нові об`єкти цивільного права. Сума боргу, яку відповідач має повернути, є значною. Позивач вважає, що ринкова вартість зазначеного нерухомого майна є співмірною з ціною позову. Суд не врахував, що у випадку відчуження нерухомого майна, що належить відповідачеві, виконання можливого рішення суду про задоволення позову буде значно утруднене. Вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами. Заборона розпоряджатися нерухомим майном не впливає на відповідача та не позбавляє його права користуватися ним. Такий спосіб забезпечення позову не призведе до завдання збитків власнику майна. Позивачем обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому. Вказані в заяві заходи забезпечення позову не є співмірними із заявленими вимогами.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема,накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року роз`яснено судам, що при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовних вимогам.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виник спір, що випливає з договірних відносин. Загальна сума боргу, яку просить стягнути позивач, становить 7 435 565 грн. 24 коп.

Згідно з наявним у справі витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно загальна вартість житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами загальною площею 171,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) складає 84247 грн., загальна вартість житлового будинку загальною площею 558,40 кв.м., який знаходиться у АДРЕСА_2 ; складає 2 086 601 грн.

За таких обставин, висновки суду щодо не співмірності заходів забезпечення позову, про які просить позивач, заявленим вимогам не ґрунтуються на наявних у справі доказах.

Апеляційний суд вважає, що заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на нерухоме майно, які просить вжити позивач, відповідають позовним вимогам та є співмірними. ОСОБА_3 , будучи власником майна, на яке може бути звернуто стягнення на стадії виконання рішення у разі задоволення позову, має можливість відчужити його на користь інших осіб. Враховуючи те, що між сторонами виник спір щодо стягнення суми боргу, є всі підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції не звернув увагу на зазначені обставини та безпідставно відмовив позивачу в задоволенні заяви.

За таких обставин, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на наявних у справі доказах, що у відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України є підставою до скасування судового рішення з прийняттям нової постанови про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 20 травня 2019 рокускасувати та прийняти постанову.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на житловийбудинок з надвірними будівлями і спорудами загальною площею 171,7 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 3405251; житловий будинок загальною площею 558,40 кв.м., який знаходиться по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 37049053; житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_3 , реєстраційний номер майна 3143489, які належать на праві приватної власності ОСОБА_3 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 05 вересня 2019 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.