04 вересня 2019 року
справа № 501/2301/15-ц
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,
учасники справи:
відповідач - Державне підприємство «Іллічівський морський торговельний порт»,
треті особи: незалежна профспілка працівників Іллічівського морського торговельного порту, профспілка робітників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту, спілка професіоналів докерів-механізаторів Іллічівського морського торговельного порту, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_1 , Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 04 листопада 2015 року у складі судді Максимович Г. В. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2017 року у складі колегії суддів: Гайворонського С. П., Сегеди С. М., Кононенко Н. А.,
Короткий зміст позовних вимог та рішень судів
У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» (далі - ДП «Іллічівський морський торговельний порт»), треті особи: незалежна профспілка працівників Іллічівського морського торговельного порту, профспілка робітників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту, Спілка професіоналів докерів-механізаторів Іллічівського морського торговельного порту, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання наказів незаконними та їх скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Свої вимог позивач мотивувала тим, що із 03 листопада 1994 року вона працювала у ДП «Іллічівський морський торговельний порт» на різних посадах, у тому числі 02 грудня 2013 року переведена на посаду сестри медичної вищої категорії пункту з наркологічного контролю та сангігієндопомоги першого терміналу. 22 серпня 2014 року між ДП «Іллічівський морський торговельний порт» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Трансгрейнтермінал» (далі - ТОВ «Трансгрейнтермінал») укладена угода про співробітництво, відповідно до якої передбачалися соціальні гарантії працівникам третього терміналу, які будуть переведені до приватного підприємства у зв`язку з переданням в оренду державного нерухомого майна.
Наказом ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 23 січня 2015 року внесено зміни в організації виробництва і праці третього терміналу.
26 січня 2015 року ДП «Іллічівський морський торговельний порт» видано наказ «Про переміщення працівників підприємства», яким виключено зі штатних розписів структурних підрозділів (1, 2, 4 терміналів та Портових ремонтних майстерень) певний перелік робочих місць та посад, а у структурному підрозділі «3 термінал» введені робочі місця та посади, в тому числі посада «сестри медичної» кількістю 2 штатних одиниці.
26 січня 2015 року ДП «Іллічівський морський торговельний порт» видано наказ, яким переміщені конкретні працівники підприємства, в тому числі і вона, сестра медичної вищої категорії пункту з наркологічного контролю та сангігієндопомоги (хоз. № 1-1 термінал), переміщено постійно з 02 лютого 2015 року сестрою медичною вищої категорії пункту з наркологічного контролю та сангігієндопомоги (хоз. № 3 термінал) третоьго терміналу, з оплатою за штатним розписом, режим роботи - п`ятиденний робочий тиждень.
Наказом ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 24 квітня 2015 року її звільнено на підставі пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці.
Позивач вважала, що наказами від 26 січня 2015 року № 33 та № 46/0 відповідач фактично здійснив переведення, а не переміщення, у результаті якого відбулося зміна найменування посади, яку вона займала та була прийнята на роботу. Відповідач не мав правових підстав починаючи із 03 лютого 2015 року в зв`язку з її відмовою виконувати спірні накази, не допускати її на роботу та не виплачувати заробітну плату.
Водночас позивач вказувала, що звільнення з роботи за наказом від 24 квітня 2015 року про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України вважає незаконним, у зв`язку з тим, що профспілковим комітетом не надано згоди на її звільнення.
Із урахуванням зазначеного позивач просила:
поновити їй строк на оскарження наказу директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 26 січня 2015 року № 33 «Про переміщення працівників підприємства» та наказу ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 26 січня 2015 року № 46/0 про її переміщення;
визнати наказ ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 26 січня 2015 року № 33 «Про переміщення працівників підприємства» у частині виключення зі штатного розпису третього терміналу посади сестри медичної вищої категорії пункту з наркологічного контролю та сангігієндопомоги, яку вона займала, незаконним та скасувати;
визнати наказ директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 26 січня 2015 року № 46/0 про її переміщення незаконним та скасувати;
визнати наказ першого заступника директора підприємства від 20 квітня 2015 року про припинення трудового договору та її звільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України незаконним та скасувати;
поновити її на посаді сестри медичної вищої категорії пункту з наркологічного контролю та сангігієндопомоги третього терміналу;
стягнути з ДП «Іллічівський морський торговельний порт» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи із 03 лютого 2015 року по час ухвалення рішення суду;
рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць та поновлення на роботі піддати до негайного виконання.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 04 листопада 2015 року поновлено ОСОБА_1 строк на оскарження наказу директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 26 січня 2015 року № 33 «Про переміщення працівників підприємства» та наказу директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 26 січня 2015 року № 46/0 про переміщення ОСОБА_1 Визнано наказ першого заступника директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 20 квітня 2015 року № 225/0-1 про звільнення ОСОБА_1 за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України незаконним та скасовано. Поновлено ОСОБА_1 у ДП «Іллічівський морський торговельний порт» на посаду сестри медичної вищої категорії пункту з наркологічного контролю та сангігієндопомоги третього терміналу. Стягнуто з ДП «Іллічівський морський торговельний порт» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи із 03 лютого 2015 року по 04 листопада 2015 року в сумі 67 742,85 грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2017 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , ДП «Іллічівський морський торговельний порт», профспілки робітників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту відхилено. Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 04 листопада 2015 року залишено без змін.

Вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій виходили із того, що позивач звільнена з роботи на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України без дотримання положень трудового законодавства, а саме без попередньої згоди виборного органу незалежної профспілкової організації, членом якої вона є. Таким чином, її права підлягають захисту шляхом поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Позивач відмовилася від переміщення та починаючи із 03 лютого до 23 квітня 2015 року виходила на своє робоче місце, у цей період трудовий договір продовжував діяти, а тому у відповідача незаконно не виплачував заробітну плату позивачу у цей період.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційних скарг

У червні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 04 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2017 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, змінити рішення суду першої інстанції шляхом ухвалення нового рішення про задоволення позову повністю.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідач вийшов за межі умов трудового договору та здійснив переведення, а не переміщення позивача, зміна найменування та розташування робочого місця свідчать про те, що відбулося саме переведення на іншу роботу.

У червні 2017 року ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 04 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2017 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій, встановивши законність наказу про переміщення позивача, безпідставно стягнули із відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 03 лютого по 24 квітня 2015 року, тобто за період із дати переміщення до дати звільнення позивача. При обчисленні середньої заробітної плати, суди помилково використовували бухгалтерські довідки за листопад та грудень 2015 року, оскільки позивач останні два місяці перед звільненням не працювала не з вини роботодавця. Крім цього, суди помилково врахували одноразові виплати. Суди не перевірили факт відсутності легалізації первинної профспілкової організації «Складських працівників Незалежної профспілки», не встановили чи повноважним був склад виборного профспілкового органу первинної профспілкової організації, який приймав рішення про відмову в надані згоди на звільнення та чи є обґрунтованим прийняте ним рішення.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22, 23 червня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 , ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ», витребувано цивільну справу та надано строк на подання заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Позиція Верховного Суду

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу за касаційними скаргами ОСОБА_1 , Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 04 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт», треті особи: незалежна профспілка працівників Іллічівського морського торговельного порту, профспілка робітників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту, Спілка професіоналів докерів-механізаторів Іллічівського морського торговельного порту, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання наказів незаконними та їх скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 18 вересня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик