Справа № 431/1694/14-ц
Провадження № 22-ц/810/27/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року місто Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Єрмакова Ю.В. (суддя-доповідач)

суддів - Кострицького В.В., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання - Сінько А.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Луганського апеляційного суду

апеляційну скаргу Кредитної спілки «Імперіал ЛТД»

на рішення Старобільського районного суду Луганської області (суддя Олійник С.В.)

від 15 листопада 2017 року

учасники справи:

позивач - Кредитна спілка «Імперіал ЛТД»

відповідачі - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4,

справа про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

В червні 2014 року Кредитна спілка «Імперіал ЛТД» (позивач) звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, просила стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором.

В обґрунтування свого позову, позивач посилається на те, що 28.05.2013 року між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 3254, згідно якого КС «Імперіал ЛТД» надав відповідачеві кредит в сумі 10000 гривень на умовах строковості, зворотності та цільового використання. Плата за користування кредитом відповідно до п.3.1 становить 70% річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії договору становить 24 фактичних місяців від дати отримання кредиту. Цього ж дня були укладені договори поруки з ОСОБА_2 № 3254/1 та ОСОБА_3, відповідно до яких останні взяли на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями відповідача, що випливають з кредитного договору № 3254 від 28.05.2013 року.

У зв'язку з несвоєчасним виконанням своїх зобов'язань позичальником, виникла заборгованість, яка станом на 26.05.2014 року складає 6000,88 грн., з яких: 4985 грн. - основний борг; 1015 грн. - проценти за користування кредитом.

Заочним рішенням Старобільського районного суду від 11 серпня 2014 року позов Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з вказаним рішенням в травні 2017 року відповідач ОСОБА_2 звернуся з заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Старобільського районного суду від 12 червня 2017 року дану заяву було задоволено, заочне рішення Старобільського районного суду від 11 серпня 2014 року - скасовано.

В червні 2017 року Кредитна спілка «Імперіал ЛТД» уточнила позовні вимоги до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, та просила стягнути солідарно з відповідачів на користь Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» заборгованість за кредитним договором станом на 22.06.2017 року у розмірі 37722 грн 33 коп., з яких 9450 грн. - основний борг, 28269,33 грн. - проценти по кредиту. Вирішити питання щодо судових витрат.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 15 листопада 2017 року позовні вимоги Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Кредитної спілки «Імперіал ЛТД», м. Старобільськ, вул. Трудова, 18, р/р 385 у ПАТ «Укркоммунбанк», МФО 304988 , заборгованість за кредитним договором № 3254 у розмірі 37722 (тридцяти семи тисячі сімсот двадцяти двох) гривень 33 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень.

В частині позовних вимог Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - Кредитна спілка «Імперіал ЛТД» (скаржник) звернулась з апеляційною скаргою.

З аналізу апеляційної скарги вбачається, що позивач фактично оскаржує рішення в частині відмови у задоволенні позову щодо поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Доводами апеляційної скарги є те, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, оскільки, на думку позивача, порука не є припиненою, а тому ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повинні нести солідарну відповідальність з ОСОБА_1

У зв'язку з наведеним, колегія суддів переглядає рішення в частині відмови у задоволенні позову Кредитної спілки « Імперіал ЛТД» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 23 січня 2018 року було залишено без руху.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 12 лютого 2018 року відкрито апеляційне провадження

Ухвалою Апеляційного суду від 23 лютого 2018 року справу призначено до апеляційного розгляду.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року №452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Луганської області та утворено Луганський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Луганську область з місцезнаходженням у містах Луганську та Сєвєродонецьку.

Відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03 жовтня 2018 року опубліковано в газеті «Голос України»№185 повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи Луганського апеляційного суду.

У зв'язку з ліквідацією Апеляційного суду Луганської області дана справа передана на розгляд до Луганського апеляційного суду.

В порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК України згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 16 жовтня 2018 року дану справу розподілено: судді-доповідачу Єрмакову Ю.В., судді, які входять до складу колегії: Кострицький В.В., Назарова М.В.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 17 жовтня 2018 року дану справу призначено до розгляду

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2 та його представника, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Такі вимоги закону судом першої інстанції виконані частково.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог КС «Імперіал ЛТД» до поручителів, суд першої інстанції послався на положення ч.4 ст. 559 ЦК України та виходив з того, що, оскільки договором поруки не визначений строк її закінчення, то кредитором пропущений шестимісячний строк пред'явлення вимоги до поручителів, а тому дійшов висновку про безпідставність вимог в цій частині.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду.

Судом встановлено, що 28.05.2013 року між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 3254, згідно якого КС «Імперіал ЛТД» надав відповідачеві кредит в сумі 10000 гривень на умовах строковості, зворотності та цільового використання. Плата за користування кредитом відповідно до п.3.1 становить 70% річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії договору становить 24 фактичних місяців від дати отримання кредиту. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором були укладені договори поруки з ОСОБА_2 № 3254/1, та з ОСОБА_3 № 3254/2.

Згідно п.1.1 Договорів поруки поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором № 3254 від 28.05.2013, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому.

Відповідно п. 2.1 Договорів поруки у разі порушення боржником виконання зобов'язання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов'язання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому Договорами поруки.

Пунктами 3.1, 3.2 Договорів поруки передбачено, що поручитель відповідає по зобов'язаннях за вищезазначеним кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що й боржник. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобов'язання за кредитним договором не будуть виконані повністю.

Відповідно до п. 4.1, 4.2 Договорів поруки порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання за кредитним договором. Порука припиняється, якщо кредитор протягом строків позовної давності, визначених у п. 5.2 цього Договору, не пред'явить вимогу поручителя.

Згідно п. 5.2 Договорів поруки спори в рамках цього договору, врегулювання яких неможливо досягнути шляхом переговорів, вирішуються у встановленому законодавством України порядку за місцем знаходження кредитора.

Отже, сторони в договорах поруки визначили, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання за кредитним договором.

За статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Отже, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій щодо реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, основне зобов'язання полягає не в змісті кредитного договору, а в реально існуючих правовідносинах, які складаються з прав та обов'язків.

У зв'язку з наведеним, судова колегія погоджується з висновком суду про те, що умови договору про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки.

Проте, судова колегія не може погодитися з висновком суду про те, що порука є припиненою щодо всіх зобов'язань поручителів за кредитним договором за весь час.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя.

Отже, можна зробити висновок про те, що в разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Якщо банк пред'явить вимоги до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання, то в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом з тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань.

У зв'язку з наведеним, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, можна зробити висновок, що застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повиннен розглядатися як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою, як видом забезпечення зобов'язання.

Відповідно до графіку платежів за кредитним договором № 3254 від 28.05.2013р., ОСОБА_1 зобов'язався сплачувати кредит та відсотки за кредитом щомісяця до 25 числа кожного місяця, починаючи з 25.06.2013 р. по 28.05.2015 р. у сумі 781,61 грн. щомісячного платежу за основною сумою кредиту та відсотками, за період з 25.08.2013 р. по 28.05.2015 р. Останній платіж - 28.05.2015р.(Строк закінчення кредитного договору).

У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору ОСОБА_1, виникла заборгованість, яка складає станом на 26.05.2014 року 6000,88 грн., з яких 4985грн. основний борг (тіло), 1015,88грн. - проценти.

В подальшому, а саме 22.06.2017 року позовні вимоги були збільшені і станом на 22.06.2017 року заборгованість склала 37719,33 коп., з яких: 9450грн. - основний борг; 28269,33 грн. - проценти.

З первинним позовом про стягнення заборгованості у зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх обов'язків за кредитним договором позивач звернувся 03.06.2014 року, тому з урахуванням положень ч.4 ст. 559 ЦК України, аналіз якої наведений вище, судова колегія дійшла висновку про те, що порука припинена за період з 25.06.2013 року по листопад 2013 року, враховуючи те, що з позовом до суду позивач звернувся в червні 2014 року, тому з поручителів підлягає стягненню сума 3403,81 грн. (основний борг в межах шести місяців). Також, судом враховані 700,88 грн., згідно розрахунку станом на 22.06.2017 року (додаток до уточненої позовної заяви), відповідно до якого позичальником сплачувались суми у розмірі 100грн.(30.06.2016 р.), 300грн.(19.08.2016р.), 20,88грн. (28.04.2017 р.) та 280 грн. ( 30.05.2017 р.) всього 700,88грн. на погашення кредиту, але позивач направляв їх на погашення процентів.

Суд зазначає, що вказану суму у 700,88 грн. позивач безпідставно направляв на погашення процентів, оскільки після закінчення строку кредитного договору (строк кредитного договору до 28.05.2015 р.) позивач (кредитор) втрачає право на нарахування процентів, передбачених кредитним договором. У такому випадку права кредитора підлягають захисту відповідно до положень ч.2 ст.625 ЦК України. Зазначений висновок щодо неможливості нарахування процентів передбачених кредитним договором, підтриманий Великою Палатою у своїх Постановах від 04.07.2018 року у справі №310/11534/13-ц та від 31.10.2018 року у справі №202/4494/16-ц. Проте, з такими вимогами позивач не звертався.

Стосовно вимог про стягнення процентів станом на 26.05.2014року, а саме 1051,88 грн., то, як вбачається з розрахунку заборгованості, на момент розгляду справи, ця сума була сплачена в повному обсязі, а тому підстав для її стягнення з поручителів не має.

Що стосується вимог позивача про відповідальність поручителів за уточненими позовними вимогами, з якими, як було зазначено вище, позивач звернувся 22.06.2017 року, то вони не підлягають задоволенню, оскільки з урахуванням наведеного вище (положень ч.4 ст.559 ЦК України) порука щодо цієї заборгованості, як основної так і процентів, є припиненою.

Посилання скаржника на описки в рішенні не є підставою, враховуючи наведене вище, для скасування рішення суду та задоволення позову в повному обсязі щодо повної солідарної відповідальності поручителів за кредитним договором за весь зазначений у позові період.

Також, не можуть бути прийняті до уваги доводи скаржника про те, що судом не було враховано та не було досліджено правові обставини дії правових нормативних актів, якими має керуватися господарська діяльність позивача, а саме ст.2,7,11, 21 ЗУ «Про кредитні спілки», оскільки вказані норми регулюють саме діяльність позивача та не впливають на правовідносини позивача і поручителів.

У зв'язку з наведеним, судова колегія дійшла висновку про часткову обґрунтованість апеляційної скарги, а тому рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог до поручителів підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позову.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (позивачем було сплачено 243,60 за подання позову від 03.06.2014 року, за уточнення позовних вимог сплату судового збору ухвалою суду відстрочено, за апеляційну скаргу позивачем сплачено 2400грн., задоволено судом у розмірі 3403,81грн.), у зв'язку з чим з поручителів до стягнення, як судових витрат, підлягає сума у розмірі 308грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» задовольнити частково.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 15 листопада 2017 року змінити.

Скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Постановити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1), який є солідарним боржником з ОСОБА_1, на користь Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» (, р/р 385 у ПАТ «Укркомунбанк», юридична адреса: вул. Трудова, 18 м. Старобільськ Луганська область) заборгованість за кредитним договором №3254 від 28.05.2013 року у розмірі 3403,81грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2), який є солідарним боржником з ОСОБА_1, на користь Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» (, р/ р 385 у ПАТ «Укркомунбанк», юридична адреса: вул. Трудова, 18 м. Старобільськ Луганська область) заборгованість за кредитним договором №3254 від 28.05.2013 року у розмірі 3403,81грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» судовий збір у розмірі 308,70 грн. (триста вісім грн. сімдесят коп.) по 154,35грн. з кожного.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 26 січня 2019 року.

Головуючий

Судді: