СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________________________________________________
№2/760/413/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

І . Вступна частина

25 березня 2019 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

ІI. Описова частина

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 з вимогами про стягнення з нього заборгованості за договором позики.

Ухвалою від 23.08.2018 відкрито спрощене провадження у справі.

Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 суму заборгованості в розмірі 100000 гривень, нарахованих процентів в розмірі 11736,99 гривень, інфляційних втрат в розмірі 6150,00 гривень та 3% річних в сумі 2153,42 гривні.

Обґрунтовуючи свої вимоги Позивачка зазначає, що 30 вересня 2017 року ОСОБА_2 отримав у нього позику в розмірі 100000 гривень строком до 30 листопада 2017 року.

Позивач зазначає, що Відповідач своїх зобов`язань не виконав, позичені кошти у визначений строк не повернув, а тому ОСОБА_1 просить стягнути суму заборгованості в примусовому порядку.

Крім того, посилаючись на положення ст. 1048 Цивільного кодексу України Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 нараховані за період з 01.12.2017 по 19.08.2018 проценти нарівні облікової ставки НБУ, а також передбачені ст. 625 Кодексу штрафні санкції у вигляді інфляційних втрат та 3% річних.

У судове засідання представник Позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач до суду не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Суд визнав за можливе розглянути справу відсутність Сторін із постановленням заочного рішення на підставі наявних матеріалів справи.

ІІІ. Мотивувальна частина

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що 30 вересня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно з яким ОСОБА_2 отримав у позику суму в розмірі 100000 гривень, які зобов`язався повернути до 30.11.2017. (а.с. 6)

Зі пояснень Позивача вбачається, що ОСОБА_2 своїх зобов`язань із повернення позики не виконав, у зв`язку з чим за ним утворилася прострочена заборгованість в сумі 100000 гривень.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч.1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Суд вважає можливим задовольнити вимоги ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 100000 гривень.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.1048 Цивільного кодексу України Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Велика Палата Верховного Суду у рішенні № 444/9519/12 від 28.03.2018 прийшла до висновку про те, що припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування (п. 53 Постанови).

Як наслідок, Суд зазначив, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання» (п. 54 Постанови).

Відтак, вимоги про стягнення з ОСОБА_2 процентів нарахованих в період після закінчення строку дії договору, задоволенню не підлягають, оскільки Позивач не має права на отримання від Відповідача процентів згідно зі ст. 1048 ЦК України за користування позикою понад установлений строк.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, вимоги Позивача про стягнення з ОСОБА_2 інфляційних втрат в розмірі 6150,00 гривень та 3% річних в сумі 2153,42 гривень є обгрунтованими.

Розрахунок зазначених штрафних санкцій, який здійснений Позивачем, не суперечить вимогам закону, а тому може бути покладений в основу судового рішення.

Загальна сума, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , становить 108303,42 гривні.

Відповідно до ч.1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, стягненню з Відповідача підлягає компенсація сплаченого Позивачем судового збору в розмірі 1083,03 гривень.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись статтями 161, 525, 526, 530, 553, 1048, 1050 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 30.09.2017 в розмірі 100000 гривень, штрафні санкції у вигляді 3% річних в сумі 2153,42 гривень та інфляційних втрат в сумі 6150 гривень, а всього 108303,42 (сто вісім тисяч триста три гривні 42 коп.) гривні.

В іншій частині позову відмовити.

2.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1083,03 гривні.

3.Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

4.Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя: