Справа № 310/5646/19
РІШЕННЯ

Іменем України

04 вересня 2019 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі головуючого судді Богомолової Л.В.,

при секретарі Рибалка Н.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

В липні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до Бердянського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням вказуючи, що на праві власності їй належить будинок АДРЕСА_1 . Крім неї у зазначеному будинку зареєстровані її син ОСОБА_4 , дочка ОСОБА_5 та відповідачка ОСОБА_3 яка з 2014 року в будинку не проживає, оскільки виїхала на заробітки та її місце знаходження їй невідомо.

За весь цей період відповідачка витрат на утримання будинку не несе, комунальні послуги не сплачує. Наявність реєстрації місця проживання відповідачки в належному їй будинку створює перешкоди у здійсненні права власника будинку, оскільки не дає можливості оформити субсидію зі сплати комунальних послуг. Таким чином відповідачка відсутня у спірному жилому приміщенні з 2014 року, участі в утриманні житла не приймає, не користується спірним будинком, оскільки цього житла не потребує,належне їй майно у будинку відсутнє.

Разом з тим, відповідач залишається зареєстрованим у спірному будинку та добровільно припинити реєстрацію не бажає, чим порушує права позивача, яка сплачує утримання цього житла з урахуванням реєстрації відповідача, має складнощі у вирішенні інших питань стосовно спірного будинку.

Позивач просять суд з підстав, передбачених ст.71 ЖК України, визнати відповідача ОСОБА_3 втратившею право користування жилим приміщенням будинку АДРЕСА_1 .

В судове засідання представник позивача адвокат Кузьменко О.В. позов підтримав ц повному обсязі за обставин, викладених в письмовій заяві. Позов просить задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася повторно, про причини неявки до суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності та відзив не надала, хоча повідомлена відповідно до вимог ст.128 ЦПК України про місце та час розгляду справи, у судове засідання викликалася судовими повістками з повідомленням.

В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, представник позивача просить справу розглянути у відсутність відповідачки, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, відповідачка не з`явилася, про причини неявки не повідомила, заперечень та клопотань не подала. Тому суд ухвалив на підставі ст.ст.223, 280 ЦПК України розглянути справу заочно.

Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано, підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

З матеріалів справи суд встановив, що будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 , що підтверджується договором дарування житлового будинку від 22.05.2014 року ( а.с.5-6), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.05.2014 року ( а.с.7-8).

Відповідачка ОСОБА_3 зареєстрована у спірному будинку як член сім`ї наймача ( а.с.9).

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користування інакше ніж з підстав і в порядку, визначеним законом.

Право на повагу до житла гарантує і ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Відповідно до зазначених правових норм ОСОБА_3 , яка була зареєстрована в спірному жилому приміщенні на законних підставах, має обґрунтовану презумпцію права на користування жилим приміщенням.

А відтак, позовні вимоги, направлені на позбавлення відповідача права користування жилим приміщенням, можуть бути задоволені лише на підставі переконливих, взаємоузгоджених і неспростовних доказів у справі.

За роз`ясненнями п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року із подальшими змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Відповідно до акту від 03.07.2019 року, складеного членами вуличного комітету та підписаного головою вуличного комітету Бабак Н.М., при проведенні перевірки у будинку АДРЕСА_1 було встановлено, що в спірному будинку мешкають відповідачка ОСОБА_3 не проживає.

Допитані судом свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили суду, що вони є сусідами позивачки та відповідачки, добре знають обох, тому стверджують що відповідачка у спірному будинку не проживає, останній раз вони її бачили три роки тому, коли вона приїжджала на два дні і більше не бачили. Де вона знаходиться їм невідомо.

З викладених у позові пояснень позивача судом встановлено, що спірне жиле приміщення не являється місцем проживання відповідача ОСОБА_3 понад шість місяців, за яке вона як член сім`ї наймача не оплачує комунальні послуги, її речі у будинку відсутні, перешкод для користування цим житлом позивачем не чинилося.

Таким чином, доводи позивача, викладені в його позовній заяві, про відсутність відповідача у спірному жилому приміщенні понад шість місяців підряд без поважних причин підтверджені доказами, які відповідають вимогам ЦПК України щодо їх належності та допустимості.

Згідно з вимогами ЦПК України, суд оцінує докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказах.

Докази, на які посилається ОСОБА_2 у позовній заяві, були предметом перевірки суду під час розгляду справи, повністю підтверджені доданими до позову письмовими доказами, тому в результаті їх оцінки у сукупності суд дійшов до висновку про те, що вони підтверджують факт не проживання ОСОБА_3 у спірному житловому приміщенні понад встановлені законом строки та задовольняє позов.

На підставі ст. ст.47 Конституції України, ст.ст.9,71,72 ЖК України, ст. 12,13,76,81,141,258,259,265,280,284,353,355 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію рішення надіслати сторонам в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, надавши в Запорізький апеляційний суд апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5, п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області Л. В. Богомолова