Ухвала

25 січня 2019 року

м. Київ

справа № 679/282/18

провадження № 61-1143ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 04 грудня 2018 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві та управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі міста Києва про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої діями державних органів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - Шевченківський районний ВДВС ГТУЮ

у місті Києві) та управління Державної казначейської служби України

у Шевченківському районі міста Києва про відшкодування майнової шкоди

у розмірі 2 580 грн та моральної шкоди у розмірі 20 тис. грн.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 20 серпня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано незаконними дії державного виконавця Шевченківського районного ВДВС ГТУЮ у місті Києві Сімерецької В. С. щодо повторного направлення йому як стягувачу листа від 22 січня 2018 року з постановою про закінчення виконавчого провадження від 13 березня 2017 року.

Стягнуто з держави в особі Державної казначейської служби України

за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 відшкодування майнової шкоди 2 580 грн та 10 тис грн моральної шкоди, шляхом списання Державною казначейською службою України коштів

з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 04 грудня 2018 року апеляційні скарги Шевченківського районного ВДВС ГТУЮ у місті Києві

та управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі міста Києва задоволено частково.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 20 серпня 2018 року в частині стягнення майнової шкоди скасовано.

У задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення на його користь

з Державного бюджету України 2 580 грн у відшкодування майнової шкоди відмовлено.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 20 серпня 2018 року в частині стягнення моральної шкоди змінено.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 шляхом списання в безспірному порядку з відповідного рахунку, відкритого у Державній казначейській службі України, в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями посадових осіб Шевченківського районного відділу ДВС міста Києва, 1 тис. грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

04 січні 2019 року до Верховного Суду подано касаційну скаргу, у якій заявник просить судове рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у цій справі становить 22 580 грн, тобто суму, яка станом

на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921, 00 грн * 100 = 192 100, 00 грн).

ОСОБА_2 не погоджується з оскарженим судовим рішенням у частині

відмови у стягненні на його користь 2 580 грн - майнової шкоди

та 9 тис грн -моральної шкоди.

Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга, у частині стягнення майнової і моральної шкоди є малозначною в силу закону.

У відповідності до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України суд наділений повноваженнями визнати справу незначної складності малозначною.

Враховуючи те, що вимоги про визнання дій органу державної влади незаконними пов'язані із вимогами про стягнення грошових коштів, судові рішення у частині визнання дій незаконними не оскаржуються сторонами, складності у правозастосуванні у цих правовідносинах не вбачається, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання цієї справи малозначною.

Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин,

які передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_2 подав касаційну скаргу

на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Хмельницького апеляційного суду

від 04 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2

до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві та управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі

міста Києва про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої діями державних органів, - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя: Є. В. Синельников