Провадження № 2/219/573/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2019 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Медінцевої Н.М.,

при секретареві Петрейко А.О.,

за участі позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бахмуті в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

12 листопада 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Донецька область, Бахмутський район, м. Часів Яр, вул. ІІ Матросова, 34, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 06 липня 1990 року, зареєстрованого Артемівським бюро технічної інвентаризації за № 12-2984 позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: Донецька область, Бахмутський район, м. Часів Яр, вул. ІІ Матросова, 34. Відповідач ОСОБА_3, яка є дочкою позивача ОСОБА_1, до 2014 року проживала у вказаному будинку, а потім виїхала за межі країни для постійного проживання. Відповідач погоджується припинити свою реєстрацію за вказаною адресою, однак у нього немає можливості зробити це у добровільному порядку. Факт реєстрації відповідача порушує права позивача та заважає отримати житлову субсидію. За відсутності добровільної згоди відповідача він змушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 22 листопада 2018 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 19 грудня 2018 року на 09-20 годину.

19 грудня 2018 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 30 січня 2019 року на 14-30 годину.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні на позовних вимогах наполягали та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася за невідомою суду причиною. Про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. 18 грудня 2018 року за № ЕП-3773 від відповідача ОСОБА_3 до суду надійшла заява, в якій вона зазначила, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Просить розглянути справу без її участі. До вказаної заяви додала копію паспорту.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона є сусідкою позивача ОСОБА_1 Знає, що у нього є дві дочки. ОСОБА_5 в 2013 році поїхала з будинку батька та з того часу проживає в Росії. Більше вона її не бачила, її речей у будинку немає.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача ОСОБА_1, який проживає з дружиною. Знає, що їх дочка ОСОБА_5 вийшла заміж та з того часу не проживає з батьками. Вона поїхала до Росії та проживає там.

На підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового засідання, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, допитавши свідків, врахувавши думку відповідача, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 06 липня 1990 року, зареєстрованого Артемівським бюро технічної інвентаризації 29 серпня 1990 року за № 12-2984, позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: м. Часів Яр, вул. Друга Матросова, 34 (а.с. 6-7).

Відповідно до довідки про склад сімї, виданої Часовоярською міською радою 09 листопада 2018 року за № 7282, за адресою: м. Часів Яр, вул. 2-га Матросова, 34 зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_3 та ОСОБА_8 (а.с. 8).

Згідно копії паспорту відповідача ОСОБА_3 та довідки Часовоярської міської ради, яка надійшла згідно запиту суду 21 листопада 2018 року за № 38521, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, вул. 2-га Матросова, 34 з 05 липня 2011 року.

До теперішнього часу у спірному будинку залишається зареєстрованою відповідач ОСОБА_3, яка у будинку за адресою: м. Часів Яр, вул. 2-га Матросова, 34 з 2014 року не проживає, будинком не цікавиться, оплату комунальних послуг не здійснює, її особистого майна та речей у будинку немає, що підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів у справі, зокрема, актом про не проживання від 12 листопада 2018 року (а.с. 8).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 78 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (ч. 2 ст. 263 ЦПК України). Частиною 5 статті 263 ЦПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом не встановлено жодної поважної причини не проживання у спірному будинку відповідача ОСОБА_3, тому її слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Донецька область, м. Часів Яр, вул. 2-га Матросова, 34.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Згідно посвідчення серії АГ № 189984, позивач ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи за загальним захворюванням (а.с. 10). У звязку з чим, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» його звільнено від сплати судового збору.

Таким чином, судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 18, 42,141, 223, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 289, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 391, 405 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Донецька область, м. Часів Яр, вул. 2-га Матросова, 34.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції Донецького апеляційного суду, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 30 січня 2019 року.

Суддя Н.М.Медінцева