ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 599/241/19Головуючий у 1-й інстанції Чорна В.Г.
Провадження № 22-ц/817/646/19 Доповідач - Сташків Б.І.
Категорія - 302090000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Сташків Б.І.

суддів - Хома М. В., Щавурська Н. Б.,

за участю секретаря - Іванюти О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу № 599/241/19 за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Рубін 2013" на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 16 квітня 2019 року, ухваленого суддею Чорною В.Г., повний текст рішення виготовлено 25 квітня 2019 року, по цивільній справі за позовом сільськогосподарського кооперативу "Дніпро" до товариства з обмеженою відповідальністю "Рубін 2013", ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки ,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року позивач - Сільськогосподарський кооператив «Дніпро» звернувся в суд з позовом до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Рубін 2013», ОСОБА_1 з вимогами: визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, розташованої на території Малашовецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області, площею 2,7691 га кадастровий номер НОМЕР_1 , укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рубін 2013», зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.10.2018 року за номером 29388107 та поновити договір оренди земельної ділянки, розташованої на території Малашовецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області, площею 2,7691 га кадастровий номер НОМЕР_1 від 11 жовтня 2010 року, укладений Сільськогосподарським кооперативом «Дніпро» та ОСОБА_1 , зареєстрований 19.10.2011 року в редакції від 28.09.2018 року укладеної додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 .

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 порушив переважне право Сільськогосподарського кооперативу "Дніпро" на поновлення договору оренди землі, встановлене ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», уклавши договір оренди землі з відповідачем ТОВ «Рубін 2013». Порушення полягає в тому, що незважаючи на те, що позивач належно виконував обов`язки за умовами договору оренди землі, вчасно з направленням додаткової угоди повідомив ОСОБА_1 про поновлення договору оренди на новий строк, з врахуванням заперечень ОСОБА_1 повторно надіслав проект додаткової угоди, останній уклав договір із ТОВ "Рубін 2013".

Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 16 квітня 2019 року позовні вимоги задоволено. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, розташованої на території Малашовецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області, площею 2,7691 га кадастровий номер НОМЕР_1 , укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рубін 2013», зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.10.2018 року за номером 29388107.

Поновлено договір оренди земельної ділянки, розташованої на території Малашовецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області, площею 2,7691 га кадастровий номер НОМЕР_1 від 11.10.2010 року, укладений Сільськогосподарським кооперативом «Дніпро» та ОСОБА_1 , зареєстрований 19.10.2011 року в редакції від 28.09.2018 року укладеної додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 .

Не погодившись із вказаним рішенням суду від товариства з обмеженою відповідальністю "Рубін 2013" поступила апеляційна скарга в якій відповідач просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Зокрема вказує про порушення судом норм матеріального та процесуального права без врахування усіх обставин справи.

Вказує, що товариство "Рубін" отримало в оренду земельну ділянку правомірно, зазначивши що у разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється, а оскільки СГ "Дніпро" та ОСОБА_1 такої домовленості не дійшли, вважає, що позивачем втрачено переважне право на поновлення договору оренди землі на новий строк.

На апеляційну скаргу поступив відзив від Сільськогосподарського кооперативу «Дніпро» в якому позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення а оскаржуване рішення суду без змін.

Позивач вказує, що укладення нового договору оренди земельної ділянки її власником до закінчення строку дії договору попереднього договору оренди грубо порушує визначені положеннями цивільного законодавства та приписами Закону України «Про оренду Землі» норми щодо укладення даного правочину, очевидною є обставина неможливості одночасного надання одного й того ж самого майна власником двом різним орендарям по причині відсутності в такого власника права володіння та користування майном до закінчення терміну дії попереднього договору оренди.

Від товариства з обмеженою відповідальністю "Рубін 2013"надійшли пояснення в яких скаржник заперечує щодо міркувань, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, вважає твердження позивача не обґрунтованими та такими, що не можуть бути належними та допустимими доказами у справі.

У судове засідання сторони не з`явилися. Від представника СГК "Дніпро" поступило клопотання про відкладення розгляду справи, однак враховуючи обмежені процесуальні строки розгляду справи та відсутності необхідності у відкладенні розгляду справи, колегія суддів вважає що дане клопотання підлягає до залишення без задоволення.

Інші учасники судового процесу про час та місце розгляду повідомлені належним чином, що відповідно до положень ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, ч.1ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною ч.1ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.10.2010 року між Сільськогосподарським кооперативом «Дніпро» та власником земельної ділянки ОСОБА_1 укладено Договір оренди земельної ділянки площею 2,7691 га сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Малашовецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області за кадастровим номером НОМЕР_1 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстровано 19.10.2011 року в Управлінні Держкомзему в Зборівському районі. Договір укладено строком на 7 років з дня його державної реєстрації.

У січні 2019 року СКГ «Дніпро», вважаючи порушеним його переважне право на поновлення договору на новий строк, звернувся в суд з позовом до ТзОВ "Рубін 2013", ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, розташованої на території Малашовецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області, площею 2,7691 га кадастровий номер НОМЕР_1 . укладений між ОСОБА_1 та ТзОВ "Рубін".

Як вбачається із позовної заяви(а.с.2), заяви про уточнення позовних вимог(а.с.52) у них відсутня інформація коли саме між відповідачами було укладено оспорюваний договір, які умови договору, строк його дії, ціна та інші умови.

Встановлено, що СКГ «Дніпро» до позовної заяви не додав ні оригінал, ні копію оспорюваного договору, справа судом першої інстанції розглянута у відсутності договору, на який посилається позивач та який просить визнати недійсним.

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За положеннями ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Предмет спору - це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 14 Закону України «Про оренду землі» передбачена письмова форма договору оренди землі.

Правочин вважається таким, що вчинено в письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами (частина друга статті 207 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За положеннями статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

З врахуванням встановлених обставин у справі та зазначених норм права, колегія суддів приходить до висновку, що є підстави вважати, що відсутній предмет позову а від так предмет спору, що унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

До цього зводяться висновки, викладені в Постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 404/251/17.

Відповідно до позовної заяви позивач як на факт укладення договору посилається на те, що відповідач ОСОБА_1 уклав з TOB «Рубін 2013» новий договір оренди тієї самої земельної ділянки та та 10.10.2018 року TOB «Рубін 2013» подав на реєстрацію даний договір оренди, а 12.12.2018 року за відповідачем TOB «Рубін 2013 було зареєстроване право оренди земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, - державний реєстратор Рожко Р.К. Почаївська міська рада Кременецького району. При цьому позивач посилається на Інформаційну довідку, отриманої через офіційний сайт Міністерства юстиції України, яку додано до позовної заяви(а.с.12) Вказує на те, що слід допустити, що оспорюваний Договір оренди було укладено до 10.10.2018 року.

Суд апеляційної інстанції вважає, що дані про державну реєстрацію речового права, на що посилається позивач, не ідентифікує оспорюваного Договору оренди, оскільки із наявної у справі копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 12) вбачається, що відсутні відомості про номер та дату договору оренди землі.

Згідно ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зберігання реєстраційних справ у паперовій формі здійснюється виключно виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканською Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями за місцезнаходженням відповідного майна.

Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», реєстраційна справа формується у паперовій та електронній формі після відкриття розділу на об`єкт нерухомого майна у Державному реєстрі прав та внесення до нього відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав та зберігається протягом всього часу існування об`єкта.

З матеріалів справи вбачається, що на запит суду міський голова Почаївської міської ради від 28 березня 2018 року повідомив, що матеріали справи за результатами реєстрації права оренди ТОВ "Рубін 2013" на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ "Рубін 2013", у Почаївській міській раді відсутній. Державний реєстратор Рожко Р.К, у трудових відносинах із Почаївською міською радою не перебуває (а.с. 62).

Згідно ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» однією із загальних засад державної реєстрації прав є: гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.

Оскільки в матеріалах справи відсутній договір оренди земельної ділянки, укладений між ТзОВ "Рубін" та ОСОБА_1 , такий договір не представлений суду і на його вимогу, що позбавляє суд визначити переваги умов договорів для сторін і в першу чергу землевласника, а тому суд позбавлений права визнати поновленим договір оренди земельної ділянки, укладений між СГК "Дніпро" та ОСОБА_1 11 жовтня 2010 року. Крім цього, судова колегія приймає до уваги той факт, що ОСОБА_1 уклав договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису) з ТзОВ "Рубін" 27 червня 2019 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень внесено 05 липня 2019 року з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що свідчить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18 липня 2019 року.

Згідно ч. 1ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Апеляційний суд дійшов висновку, що на теперішній час відсутній предмет спору між позивачем та відповідачем, а тому рішення суду належить скасувати, провадження у справі закрити.

Керуючись ст. ст. 374 , 377, 381 , 382 - 384, 389 , 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Рубін 2013" - задовольнити частково.

Рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 16 квітня 2019 року- скасувати .

Закрити провадження у справі за позовом сільськогосподарського кооперативу "Дніпро" до товариства з обмеженою відповідальністю "Рубін 2013", ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного тексту постанови - 06 вересня 2019 року.

Головуючий: Сташків Б.І.

Хома М.В.

Судді: Щавурська Н.Б.