ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1260/19 Справа № 210/1544/17 Суддя у 1-й інстанції - Вікторович Н.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Хоменко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Дніпропетровське обласне управління АТ "Ощадбанк", Криворозького відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

11 квітня 2017 року позивачі звернулися до суду з позовом до ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Дніпропетровське обласне управління АТ "Ощадбанк", Криворозького відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди, в якому просили стягнути на користь позивачів з відповідачів в рахунок відшкодування моральної шкоди по 290000,00 грн. (а.с.1-4).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 червня 2018 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Філії Дніпропетровське обласне Управління АТ «Ощадбанк», Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди - задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1, в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок смерті чоловіка, - 150 000,00 гривень, без утримання податку з доходів фізичних осіб. В решті позову - відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат. (а.с.176-178).

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ "Державний ощадний банк України" звернувся з апеляційною скаргою. Просить скасувати рішення суду в частині стягнення з ПАТ "Державний ощадний банк України" моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів. Зазначає, що суд не взяв до уваги, що ст.1172 ЦК України передбачає відповідальність підприємства лише, якщо працівник завдав шкоду безпосередньо пов'язану із виконанням своїх трудових обов'язків. Проте ОСОБА_3 вчинив злочин, з корисливих мотивів та не пов'язаний із виконанням трудових обов'язків, тому підприємство не несе відповідальності за його злочинні дії(а.с.182-184).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 працював на посаді інкасатора-водія автотранспортних засобів на підприємстві - Філія Дніпропетровське обласне Управління АТ «Ощадбанк», що підтверджено трудовою книжкою від 31 травня 1971 року (а.с.10-13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть, що видане Центрально-Міським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області, актовий запис №753 (а.с.25).

З акту № 1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом вбачається, що смерть ОСОБА_4 настала в наслідок навмисного вбивства, заподіяного іншою особою. Крім того, з п.10 Акту вбачається, що уповноваженими особами ДОУ АТ «Ощадбанк» були порушені вимоги законодавства про охорону праці (а.с.14-24).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2016 року встановлено факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4, однією сім'єю, як чоловіка та дружини, без реєстрації шлюбу, з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року, день смерті ОСОБА_4 (а.с.28-31).

Вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 21 жовтня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним в умисному протиправному заподіянні смерті потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та засуджено до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого належного майна (а.с.61-69).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, керуючись ст. 1167, 1168 ЦК України, виходив з обов'язку Банка відшкодувати моральної шкоди на користь ОСОБА_1, у зв'язку із смертю ОСОБА_4

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Частинам 3 та 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Виходячи з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім'єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв'язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров'я на виробництві.

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків (ч. 1 ст. 1172 ЦК України).

Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи виникає у зв'язку з настанням певних подій: каліцтво, ушкодження здоров'я або смерть фізичної особи.

Отже, право члена сім'ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю особи, виникає з настанням юридичного факту смерті під час виконання посадових обов'язків.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008р. 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі по тексту - Постанова) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з чого він при цьому виходить.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги стосовно не доведеності факту заподіяння відповідачем ПАТ «Ощадбанк» моральної шкоди позивачу, такими, що не ґрунтується на законі.

Статтею 153 КЗпП України, передбачено обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Пунктом 10 Акту № 1 від 16.09.2013 року про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, встановлено, що співробітниками відповідача ПАТ «Ощадбанк», зокрема ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 порушено вимоги законодавства про охорону праці, що стало причиною нещасного випадку, який стався із ОСОБА_4 ( а.с.14-24).

Відповідно до ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Враховуючи рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2016 року, яким встановлено факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4, однією сім'єю, як чоловіка та дружини, без реєстрації шлюбу, з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року, день смерті ОСОБА_4, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вимоги позивача, про відшкодування моральної шкоди підприємством - ґрунтуються на законі та відповідають вимогам ч.2 ст. 1168 ЦК України. Таким чином, підлягає стягненню моральна шкода з підприємства на користь позивача.

Доводи апеляційної скарги відповідача про не розповсюдження на спірні правовідносини положення ст.1172 ЦК України та обов'язку відповідача, як роботодавця відшкодувати шкоду, завдану їх працівником ОСОБА_3, колегія суддів вважає не обґрунтованими.

ОСОБА_3, працював інкасатором ПАТ «Ощадбанк», скоїв злочин у період безпосереднього виконання посадових обов'язків із використанням службової зброї, порушивши вимоги п.2 абз.13 «Інструкції з техніки безпеки при поводженні із службовою (табельною) вогнепальною зброєю для працівників Ощадбанку України», порушивши вимоги п.3.13 «Інструкції з охорони праці працівників відомчої служби перевезення валютних цінностей та інкасації», згідно якої «Інкасаторам категорично забороняється - виймати без крайньої необхідності (без достатніх підстав до застосування чи використання) вогнепальну зброю з кобури, направляти її на людей, досилати патрон у патронник, розбирати, змащувати, протирати зброю під час роботи та у не відведених для цього місцях». Тому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про застосування до спірних правовідносин положення ст.1172 ЦК України.

Доводи представника відповідача в апеляційній скарзі щодо відсутності обов'язку підприємства відшкодовувати моральну шкоду дружині померлого, суперечать положенням Рішення Конституційного Суду України від 08.10.2008р. 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), в якому передбачено право громадян на відшкодовування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: