"06" вересня 2019 р.
Справа №642/4711/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 р. Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Проценко Л.Г.

за участю секретаря Бондаренко В.П.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на 39/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в якому просила: 1) встановити факт родинних відносин та вважати, що ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та батьком ОСОБА_1 . 2) Визнати за ОСОБА_1 , право власності в порядку спадкування за законом на 39/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 приміщення 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6 в житловому будинку літ.А-1, вбиральня літ.Д ), житловою площею 63,1 кв.м., загальною площею 96,7 кв.м., після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову позивач зазначила, що 24/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями розташованого по АДРЕСА_1 , зареєстровані на праві власності за ОСОБА_4 на підставі рішень Ленінського районного суду м.Харкова від 02.10.2001 року та від 17.01.2002 року. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформація щодо вказаного вище житлового будинку відсутня. Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 17.01.2002 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були виділені ідеальні частки в зазначеному житловому будинку літ.А-1, а також змінені ідеальні частки в праві власності співвласників, а саме: ОСОБА_7 стало належати 39/100 частин житлового будинку замість Ѕ частини, ОСОБА_4 - 24/100 частини житлового будинку замість 1/4 частини, а ОСОБА_5 - 37/100 частин житлового будинку замість 1/4 частини, які належне їм право власності в КП ХМБТІ не зареєстрували.

Після смерті ОСОБА_7 спадкоємцем її майна був син, батько позивача, ОСОБА_6 , який спадщину прийняв шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, але право власності на частину житлового будинку не оформив і помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 39/100 частин вказаного житлового будинку з надвірними будівлями. Спадкоємцем після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_6 є дочка ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину після смерті батька шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, бо постійно мешкала на час смерті спадкодавця у житловому будинку.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали.

Позивач зазначила, що прийняла спадщину після смерті батька фактично, оскільки його доглядала до смерті і користуюється спадковим майном.

Представник позивача зазначила, що бабусі позивачки підставі рішення суду належало 39/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_7 її син ОСОБА_6 фактично прийняв спадщину, однак також не оформив її у встановленому законом порядку. Позивач фактично прийняла спадщину після смерті батька, проводила ремонтні роботи в будинку та користувалась спадковим майном, однак отримала відмову нотаріуса у видачі свідоцтва на спадщину, т.я. прізвища її родичів в перекладі на українську мову різнилися.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про слухання справи у її відсутність при цьому позов визнала та зазначила, що є троюрідною сестрою ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_1 ), батько якої ОСОБА_6 хворів на тяжке онкологічне захворювання і потребував постійного догляду та піклування. ОСОБА_1 просила її допомагати по догляду за батьком і на момент смерті вона проживала з останніми. Підтвердила, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 є сином ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 та батьком ОСОБА_1 . Також зазначила, що ОСОБА_7 , а потім її син ОСОБА_6 (її дядько) користувалися належною їм частиною будинку зі сторони домоволодіння по АДРЕСА_2 . Після смерті батька ОСОБА_1 також користувалась зазначеною частиною будинку та земельної ділянки.

Треті особи: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, надали заяви про слухання справи у їх відсутність при цьому позов підтримали та зазначили, що рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 17.01.2002 року було проведено виділ частини житлового будинку літ.А та прибудови літ.А1-1 і їм виділені приміщення з 1-1 по 1-8 зі сторони домоволодіння по АДРЕСА_3 , а друга частина будинку, яка належала бабусі позивачки (нині померлій) була виділена зі сторони домоволодіння по АДРЕСА_2 з приміщень 2-1 по 2-6 включно. Після виділу ідеальної частки, ОСОБА_7 стало належати 39/100 частин замість Ѕ частини, а також виділена земельна ділянка площею 366 кв.м., якою та користувалася фактично, а в подальшому користувався її син ОСОБА_6 , який фактично прийняв спадщину, а після них - спадкоємиця ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показала, що вона пам`ятає в дитинстві дідуся, який хворів і її мати - позивач по справі, за ним доглядала по день смерті, проживаючи по АДРЕСА_1 .

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що товаришує з позивачкою тривалий час. З бабусею позивачки не знайома, але бачила сімейні фото і чула від ОСОБА_1 , що та постійно мешкала по АДРЕСА_1 . Батька позивачки знає, оскільки той хворів на онкологічне захворювання, а ОСОБА_1 його доглядала за зазначеною адресою. Після смерті у 1988р. позивачка поховала батька, проживаючи в цьому будинку де робила поточний ремонт, замінювала вікна та підлогу, обробляла сад і ділянку.

Суд вислухавши думку позивача її представника, свідків, перевіривши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ч.ч.1,2,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч.1,3 ст.13, ч.1 ст.49 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Сторонни користуються рівними процесуальними правами.

Відповідно до ст. 76, ч.1,2,3 ст.77,79,80 ЦПК України:

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За ч.1,5,6 ст.81, ст.89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.1 ст. 524, ст.548ЦК УРСР 1963р., спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

За ч.1 ст.549ЦК УРСР 1963р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: зокрема 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим Майном.

Згідно ст.529 ЦК УРСР 1963р. при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Пунктами 1,2,4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно приписів п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 ст.315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з довідки відділу РАЦС Чугуївського міського управління юстиції Харківської області №42-360 від 02.04.2004 року ОСОБА_6 (в актовому запису про народження зазначено ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , і його батьками в актовому записі про народження записані « ОСОБА_17» та « ОСОБА_7 ». (а.с.43)

ОСОБА_19 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що здійснено відповідний запис за №856. (а.с.23)

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину по закону від 18.06.1955р. виданного 2-ю ХМНК (реестр №2-4692) спадкоємицею на майно, що залишилося після померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_19 є його дружина ОСОБА_7 . Спадкове майно складається з ј частини домоволодіння по АДРЕСА_1 та грошовий вклад в Держкасі та суму 5600 карб. з відповідними відсотками. (а.с.12)

Згідно свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя від 18.06.1955 року, виданого нотаріусом Другої ХМНК та зареєстрованого в реєстрі за №2-4745 ОСОБА_7 належить ј частини домоволодіння по АДРЕСА_1 . (а.с.13)

ОСОБА_7 набула право власності на Ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 зареєструвавши в Бюро технічної інвентаризації 27.06.1955р. ј частини та ј частини домоволодіння (реєстрова кадастрова книга під №1970. (а.с.12,13 об.)

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 10.06.1998 року визнано дійсною угоду купівлі-продажу від 20.11.1998 року, укладену між ОСОБА_5 та ОСОБА_20 . Визнано за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 . З вказаного рішення суду вбачається, що зазначений житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 по праву власності належав ОСОБА_20 - Ѕ частина та ОСОБА_6 (померлому) - Ѕ частина, спадкоємицею якого є ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину, але не оформила спадкових прав. (а.с.19,20)

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 17.01.2002 року на ім`я ОСОБА_4 виділено на ідеальну частку в житловому будинку літ.А-1 приміщення 1-4, 1-5, в прибудові літ.А1-1 частину приміщення 1-7, а також ганок літ.а, Ѕ частину вартості огорожі 2,6, хвіртки 5, воріт 7, зливної ями 8, трубчатого колодязя 9, всього на суму 4862,50 грн., що на 1341,5 грн. менше чим приходиться на ідеальну частку. Виділено на ідеальну частку ОСОБА_5 в житловій прибудові літ.А1-1 приміщення 1-1, 1-6, частину приміщення 1-7, а також сарай літ.В, льох літ.Ж, вбиральню літ.Г, Ѕ частину вартості огорожі 2,6, хвіртки 5, воріт 7, зливної ями 8, трубчатого колодязя 9, що на 1341,5 грн. більше чим приходиться на ідеальну частку. Інші приміщення в житловому будинку, надвірні забудови залишити в користуванні інших співвласників житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 . Змінені ідеальні частки в праві власності співвласників на зазначений житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , а саме: ОСОБА_7 (померлій) стало належати 39/100 частин житлового будинку замість Ѕ частини, ОСОБА_5 стало належати 37/100 частин житлового будинку замість 1/4 частини, ОСОБА_4 стало належати 24/100 частини житлового будинку замість 1/4 частини. Визначено порядок користування земельною ділянкою за зазначеною адресою наступним чином: ОСОБА_7 (померлій) на належну Ѕ частини залишити земельну ділянку площею 366 кв.м., яким вона фактично користувалася зі сторони домоволодіння АДРЕСА_2 , що на 29,5 кв.м. менше чим положено на ідеальну частку. В загальне користування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виділено загальний ганок площею 104 кв.м. В користування ОСОБА_4 визначена дільниця площею 160,5 кв.м. в т.ч. дільниця під №ІІІ площею 125,5 кв.м. зі сторони домоволодіння АДРЕСА_3 та площу під житловим приміщенням (ІІІа). В користування ОСОБА_5 визначена дільниця площею 160,5 кв.м. в т.ч. дільниця під № IV площею 132,5 кв.м. в центрі дільниці та під житловими приміщеннями 28 кв.м. (IV а). (а.с.15-18)

Як вбачається з технічного паспорту складеного ПП «Міський центр нерухомості» 01.11.2018 року та інформаційної довідки від 12.10.2018р. житловий будинок літ.А-1 з прибудовами та надвірними будівлями по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 791 кв.м. має житлову площу 63,1 кв.м, та загальну площу 96,7 кв.м, без врахування самовільної прибудови літ. а5 (приміщення 1-9 площею 9,4 кв.м. яким користуються інші співвласники, а не позивач. (а.с. 52-58)

З урахуванням проведення у житловому будинку між співвласниками виділу на підставі рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 17.01.2002 року по справі №2-218/02 на теперішній час в користуванні спадкоємця співвласника ОСОБА_7 за технічним паспортом ПП «Міський центр нерухомості» від 01.11.2018 року знаходяться в житловому будинку літ.А-1 приміщення 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, а також вбиральня літ.Д. Інші приміщення житлового будинку та надвірні будівлі знаходяться в користуванні співвласників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 52-57)

Будь-яких самочинно побудованих або самочинно переобладнаних приміщень в користуванні спадкоємця ОСОБА_7 не знаходиться.

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 73 років, про що здійснено відповідний запис за № 2375. (а.с. 25)

У ОСОБА_6 та ОСОБА_21 ІНФОРМАЦІЯ_8 народилася ОСОБА_1 , про що вчинено відповідний запис за №1782. (а.с.32)

Як вбачається з будинкової книги в будинку АДРЕСА_1 був зареєстрований зокрема: ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 34-42)

ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 уклали шлюб 19.02.1983р., про що здійснено запис за №11. Прізвища після укладення шлюбу: ОСОБА_22 та ОСОБА_1. (а.с.33)

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , про що здійснено відповідний запис за №1686.(а.с. 24)

Дружина спадкодавця, мати позивача ОСОБА_21 померла ІНФОРМАЦІЯ_11 , про що здійснено відповідний запис за № 30. (а.с. 26)

Після смерті батька ОСОБА_1 звернулася до Другої ХДНК з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , що належала матері ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадкоємцем якої був син померлої ОСОБА_6 , який прийняв спадщину, т.я. був зареєстрований з померлою на час відкриття спадщини, але не оформив своїх спадкових прав. ОСОБА_1 зазначила, що є дочкою і спадкоємицею померлого та зазначає що спадщину вона прийняла, оскільки постійно проживала з померлим на час відкриття спадщини. ОСОБА_6 в зареєстрованому шлюбі, або цивільних шлюбних відносинах не перебував. Вказана заява була зареєстрована 06.10.2018 року в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №707, спадкова справа №349/2018. (а.с. 83)

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, інформаційних довідок зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) і (заповіти/ спадкові договори) від 22.09.2018 р. та 06.10.2018р. після спадкодавця ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 2-ю ХДНК відкрита спадкова справа 63106833, номер у спадковому реєстрі 349/2018, а після ОСОБА_7 спадкова справа не відкривалась. Відомості щодо заповітів чи видачі свідоцтва про право на спадщину відсутні. (а.с.85-87,89,90)

Як вбачається з запиту Другої ХДНК щодо перевірки наявності спадкової справи та відповіді Харківського державного нотаріального архіву №2718/01-20 від 28 вересня 2018 року за наявною інформацією заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину від спадкоємців померлих ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 та ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 не надходили, спадкові справи не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. (а.с. 91,92)

Згідно відповіді Другої ХДНК №577/01-16 від 08.05.2019 року на ім`я ОСОБА_1 нотаріус не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину на частину вказаного вище житлового будинку у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності за ОСОБА_7 на 39/100 частин житлового будинку після ухвалення рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 17.01.2002 року по справі №2-218/02, а також відмінностях у написанні прізвища в правовстановлюючих документах, оскільки в рішенні Ленінського районного суду м.Харкова від 17.01.2002 року померла зазначена як « ОСОБА_7 », а в свідоцтві про смерть правильно « ОСОБА_7 ». (а.с. 48)

Таким чином, позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується відповіддю державного нотаріуса 2-ї ХДНК від 08.05.2019 р. однак оформити своє право у нотаріальній конторі та отримати свідоцтво про право на спадщину не змогла.

Незважаючи на те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не реалізували за життя своє право на реєстрацію права власності на частку у праві власності на домоволодіння, це право не є обмеженим у часі та існувало у спадкодавця і на момент його смерті.

Тобто зазначені цивільні відносини, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України продовжували існувати після набрання чинності ЦК України.

Встановлення даного факту має для позивача юридичне значення, так як від встановлення даного факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав ОСОБА_1 , в даному випадку отримання спадкового майна після смерті ОСОБА_6 , який фактично прийняв спадщину після матері ОСОБА_7 , проживаючи спільно з останньою за однією адресою.

Факт родинних відносин між ОСОБА_1 , батьком ОСОБА_6 та бабусею ОСОБА_7 підтверджується копією свідоцтва про народження позивача, в якому батьком зазначений « ОСОБА_6 »; копією довідки про народження ОСОБА_6 , в якому його матір`ю зазначена « ОСОБА_7 »; копіями правовстановлюючих документів на частину житлового будинку (рішення суду, свідоцтва про право власності); копією будинкової книги; копіями документів (виробнича характеристика, довідка, свідоцтво) на ім`я батька ОСОБА_6 та поясненнями свідків. Відмінності в прізвищах спадкодавців виникли в результаті їх перекладу з російської на українську мову.

Також підлягають задоволенню позовні вимоги позивача щодо визнання права власності в порядку спадкування за законом, оскільки ОСОБА_1 набула право власності на 39/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 приміщення 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6 в житловому будинку літ.А-1, вбиральня літ.Д), житловою площею 63,1 кв.м., загальною площею 96,7 кв.м., після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач не наполягає на стягненні з відповідача судових витрат, передбачених ст.141 ЦПК України, у зв`язку з чим суд такі витрати не стягує.

На підставі викладеного, керуючись 4, 12, 13, 49, 141, 211, 259, 263, 264, 293, 315, 273 ЦПК України, ст. ст. 529,530,531 ЦК УРСР 1963р., суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на 39/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин та вважати, що ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та батьком ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за законом на 39/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 приміщення 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6 в житловому будинку літ.А-1, вбиральня літ.Д), житловою площею 63,1 кв.м., загальною площею 96,7 кв.м., після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено: 06 вересня 2019р.

Суддя Л.Г. Проценко