Справа № 200/8375/18
Провадження № 2о/200/127/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2019 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді: Женеску Е.В.,

за участю секретаря: Стрипи М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України у м.Дніпрі про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

10 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування заяви посилається на те, що його загальний трудовий стаж, який надає право на призначення пенсії відповідно до Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі від 15.01.1993 року, складає 16 років 11 місяців 28 днів. Звернувшись до заінтересованої особи з заявою про призначення пенсії, він отримав відмову, оскільки до вказаного часу неможливо зарахувати трудовий стаж в період з 04.10.1990 по 23.01.1993 року в Сусуманському монтажному управлінні, в зв`язку з тим, що не читається печатка при звільненні та неможливо визначити, що підприємство знаходилось в районі Крайньої Півночі.

З урахуванням викладеного, заявник просить суд встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 04.10.1990 року по 23.01.1993 року працював на підприємстві - Сусуманське монтажне управління, правонаступником якого є ТОВ «Сусуман- Северовостоксантехмонтаж», тобто в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі відповідно до Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі від 15.01.1993 року.

Ухвалою суду від 09 листопада 2018 року відкрито провадження в цивільній справі та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Заявник в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутність, вимоги, викладені в заяві, підтримав у повному обсязі.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, причину неявки суду не повідомила, пояснень щодо позовних вимог не надала.

Суд, дослідивши й оцінивши докази в справі в їхній сукупності, доходить висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З наявних в матеріалах справи доказів, зокрема, копії постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.12.2017 року у справі № 200/21557/16-а вбачається, що 17 серпня 2016 року позивач звернувся до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 1 Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, від 15 січня 1993 року.

До заяви позивачем подані документи, зокрема щодо періоду роботи з 04 жовтня 1990 року по 23 січня 1993 року довідки від 21 березня 2014 року №№8,9, 28 вересня 2016 року №8 та 29 вересня 2016 року №9,10 товариства з обмеженою відповідальністю «Сусуман-Северовостоксантехмонтаж».

Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську відмовило у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 1 Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі від 15 січня 1993 року, з підстав недостатнього стажу роботи в районах Крайньої Півночі внаслідок відсутності підстав для зарахування періоду роботи на посадах монтажника внутрішніх сантехнічних систем 3 розряду та електрозварювальника ручної зварки 3 розряду з 04 жовтня 1990 року по 23 січня 1993 року в Сусуманському монтажному управлінні, оскільки в трудовій книжці не читається печатка цього управління при звільнені позивача, про що свідчить лист від 24 листопада 2016 року №12196/05/12.

Крім того, відповідач не врахував довідки товариства з обмеженою відповідальністю «Сусуман-Северовостоксантехмонтаж», оскільки згідно з листом від 24 листопада 2014 року №05-05/7282 наданого управлінням Пенсійного фонду Російської Федерації в Сусуманському районі Магаданської області, товариство припинило свою діяльність 17 лютого 2012 року, а довідки датовані після припинення діяльності.

Аналізуючи надані заявником докази, та норми чинного законодавства, яке регламентує спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 1 Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення, Громадяни Сторін, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років у районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію по старості (за віком): чоловіки - по досягненні 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, жінки - по досягненні 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, яка підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з копією трудової книжки, ОСОБА_1 з 04 жовтня 1990 року прийнятий до Сусуманського монтажного управління АП «Северовостоксантехмонтаж» в порядку переведення на посаду - монтажник внутрішніх сантехнічних систем 3 розряду на підставі наказу №215к від 05 жовтня 1990 року (а.с. 6-12).

23 січня 1993 року ОСОБА_1 звільнений з Сусуманського монтажного управління за власним бажанням на підставі наказу №151к від 16 листопада 1992 року.

Разом з цим, у трудовій книжці відбиток печатки підприємства після запису про звільнення є нечітким та не дозволяє ідентифікувати підприємство, у тому числі з віднесенням до районів Крайньої Півночі.

Також, в матеріалах справи наявна довідка ТОВ «Сусуман-Северовостоксантехмонтаж» від 22 червня 2009 року вих. № 10, з якої вбачається, що загальний трудовий стаж ОСОБА_1 на цьому підприємстві складає 2 роки 3 місяці 19 днів, з 04.10.1990 по 23.01.1993 року. Вказана довідка відповідає записам у трудовій книжці.

Відповідно до довідки № 14 від 18 червня 2009 року, ОСОБА_1 дійсно працював на підприємстві ТОВ «Сусуман-Северовостоксантехмонтаж» з 04.10.1990 на посаді електрозварювальника по 23.01.1993 року. Підприємство ТОВ «Сусуман-СВСТМ» є правонаступником Сусуманського монтажного управління треста СВСТМ і ОП «СВССТ», постанова голови Адміністрації Сусуманського району Магаданської області № 411 від 26.11.1995 року.

Статтею 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Встановлення факту роботи ОСОБА_1 в період з 04.10.1990 року по 23.01.1993 року працював на підприємстві - Сусуманське монтажне управління, правонаступником якого є ТОВ «Сусуман- Северовостоксантехмонтаж», необхідно заявнику для реалізації ним права на призначення пенсії за віком.

Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимог діючому законодавству України, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви ОСОБА_1 , оскільки обставини, на які він посилається в своїй заяві, знайшли своє підтвердження в матеріалах справи.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України у м.Дніпрі про встановлення факту, що має юридичне значення- задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 04.10.1990 року по 23.01.1993 року працював на підприємстві - Сусуманське монтажне управління, правонаступником якого є ТОВ «Сусуман- Северовостоксантехмонтаж», тобто в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі відповідно до Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі від 15.01.1993 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: Е.В. Женеску