КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді І інстанції - Савицький О.А.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/408/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря Удовиченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції із вказаним позовом, який обґрунтовано тим, що 27 квітня 2017 року була призначена та відбулася Конференція адвокатів міста Києва. Організаційне забезпечення проведення зборів та конференції було покладено на ОСОБА_3, проте останній не вчинив належних дій щодо організаційного забезпечення проведення даних заходів, в результаті чого збори адвокатів окремих районів міста Києва проходили по черзі в одному і тому ж приміщенні. Позивач вважає, що оскільки відповідача по справі не було обрано делегатом на конференцію, останній прийняв рішення про зрив конференції адвокатів міста Києва 27 квітня 2017 року.

В позовні заяві зазначається, що в подальшому ОСОБА_3, 27 квітня 2017 року під особистий підпис від головуючих на районних зборах отримав кожен з двох примірників протоколів зборів адвокатів відповідного району міста Києва, залишивши приміщення Українського дому. Позивач зазначав, що делегатами Конференції адвокатів міста Києва його було обрано головуючим на конференції.

03 травня 2017 року позивачем та секретарем конференції було нотаріально засвідчені протокол конференції та списки делегатів на звітно-виборчий з'їзд адвокатів України та 04 травня 2017 року, зазначені документи були отримані секретаріатом Національної асоціації адвокатів України.

Позивач вказує, що незважаючи на дані обставини, 03 травня 2017 року на сайті НААУ з'явилась інформація про призначення та проведення конференції адвокатів міста Києва 19-20 травня 2017 року, із опублікуванням списків делегатів, чомусь складом 7 із 10 районів міста Києва, начебто обраних на районних зборах 27 квітня 2017 року в Українському домі і даний список був підписаний відповідачем 28 квітня 2017 року. Інформація, яка міститься в даному списку не відповідає дійсності і волевиявленню адвокатів і є проявом, на думку позивача, зневаги до їх волевиявлення та основних засад адвокатського самоврядування.

Враховуючи вищевикладене та уточнені позовні вимоги, ОСОБА_2 просив: визнати неправомірними дії ОСОБА_3, що виразились у призначенні повторного обрання делегатів від міста Києва на звітно-виборчий з'їзд адвокатів України після рішень конференції адвокатів міста Києва 27 квітня 2017 року, що відбулися шляхом оголошення про дату, час та місце проведення конференції адвокатів 19-20 травня 2017 року, за адресою: Будинок кіно (вул. Саксаганського, 6, 2 поверх) та складання, затвердження й підписання документу з назвою «Список делегатів конференції адвокатів міста Києва 19-20.05.2017 року»; визнати неправомірними дії ОСОБА_3, що виразились у організації та проведенні повторного обрання делегатів від міста Києва на звітно-виборчий з'їзд адвокатів України; визнати неправомірними дії ОСОБА_3, що виразились у відкритті зібрання з повторного обрання делегатів від міста Києва на звітно-виборчий з'їзд адвокатів України; визнати неправомірними дії ОСОБА_3, що виразились у надісланні до Національної асоціації адвокатів України листа віл 23 травня 2017 року №123, яким скеровано «Протокол конференції адвокатів м. Києва від 19 травня 2017 року».

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 є неналежним відповідачем не відповідають дійсності, оскільки позивач звернувся з даним позовом до відповідача як до особи, що вчинила ці дії, позиціонуючи себе керівником органу адвокатського самоврядування і маючи у своєму розпорядженні оригінали усіх протоколів районних зборів адвокатів міста Києва, усвідомлюючи, що володіє достовірною та повною інформацією про обрання та склад делегатів на конференцію адвокатів міста Києва, діючи умисно, склав та розповсюдив список делегатів, який не відповідав волевиявленню адвокатів та даним, викладеним у протоколах районних зборів адвокатів міста Києва.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_2 просив скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2018 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу суду не надходив.

Під час апеляційного перегляду справи, позивач підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. При цьому звернув увагу, що ним дійсно оскаржується неправомірність дії відповідача як фізичної особи, а не як посадової особи органів адвокатського самоврядування (голови Ради адвокатів м. Києва), оскільки частина адвокатів м. Києва не визнають зазначених повноважень відповідача, а крім того відповідно до відомостей що містяться в ЄДРПОУ відомості про відповідача як голови Ради адвокатів м.Києва то появляється, то зникає, що позбавляє можливості визначити відповідача як керівника відповідно органу адвокатського самоврядування.

Разом з тим дії які вчинив відповідач, і які є предметом розгляду вказаної справи вважає неправомірними та просив постановити відповідне судове рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2 дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Ради адвокатів України №40 від 16 лютого 2017 року «Про скликання звітно-виборного з'їзду адвокатів України 2017 року» вирішено скликати звітно-виборний з'їзд адвокатів України 2017 року на 9-10 червня 2017 року у місті Києві та зобов'язати Раду адвокатів України забезпечити його проведення (а.с.10 т.1).

На основі вказаного рішення було прийнято рішення №43 Ради адвокатів України «Про скликання конференцій адвокатів регіонів, встановлення квот представництва, затвердження порядку висування та обрання делегатів конференцій адвокатів регіонів та регламенту їх проведення» (а.с.11-12 т.1).

Як вбачається із оголошення, розміщеного на сайті Національної асоціації адвокатів України, Рада адвокатів міста Києва на виконання рішення Ради адвокатів України №43 від 16 лютого 2017 року визначила дату проведення загальних зборів на 27 квітня 2017 року (а.с.13 т.1).

Також матеріали справи містять розписку ОСОБА_3 від 27 квітня 2017 року, відповідно до якої останній отримав Протокол з додатком, що разом складає 10 аркушів, загальних зборів адвокатів Печерського району міста Києва для обрання делегатів на конференцію адвокатів міста Києва від 27 квітня 2017 року (а.с.57 т.1).

Вирішуючи вказаний спір, та відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції, мотивував свій висновок тим, що правовідносини між сторонами виникли у зв'язку з підготовкою та проведенням конференції адвокатів м.Києва, разом з тим позивач, подаючи вказаний позов пред'явив вимоги не до Ради адвокатів міста Києва, або її посадових осіб, а до ОСОБА_3, як до фізичної особи, який, враховуючи вищевказане та суть правовідносин, особисто не порушував прав і законних інтересів позивача, у зв'язку з чим є неналежним відповідачем у даній справі та з цих підстав визнав позов безпідставним та недоведеним.

Колегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги такими, що не спростовують даного висновку.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 5 ЦПК України регламентовано, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони у вказаній є адвокатами за професією, та правовідносини між ними у вказаній справи виникли у зв'язку з їх участю у заходах, які були організовані Радою адвокатів м.Києва з метою проведення конференції адвокатів м. Києва, щодо обрання делегатів на з'їзд адвокатів України, що мав відбутися 9-10 червня 2017 року.

Так, рішенням Ради адвокатів України №40 від 16 лютого 2017 року «Про скликання звітно-виборного з'їзду адвокатів України 2017 року» вирішено скликати звітно-виборний з'їзд адвокатів України 2017 року на 9-10 червня 2017 року у місті Києві та зобов'язати Раду адвокатів України забезпечити його проведення.

На виконання зазначеного рішення Ради адвокатів України, 27 березня 2017 року відбулося засідання Ради адвокатів м.Києва на якому було визначено дату проведення загальних зборів адвокатів м. Києва на 27 квітня 2017 року на 10 год. 00 хв. з метою обрання делегатів на конференцію адвокатів м. Києва та призначено на 27 квітня 2017 року на 13:00 конференцію адвокатів м.Києва для обрання делегатів на звітно-виборчий з'їзд адвокатів України. (а.с.3)

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги та доводи апеляційної скарги позивач посилався на те, що під час обрання делегатів району міста Києва на Конференцію адвокатів міста Києва, а також проведення такої Конференції з метою обрання делегатів на Звітно-виборний з'їзд адвокатів України 2017 року, призначений на 9-10 червня 2017 року, ОСОБА_3, який здійснював організаційне забезпечення проведення зборів та конференції, порушив положення ст. 47 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» щодо компетенції вищого органу адвокатського самоврядування у регіоні та його право, як делегату з'їзду, щодо участі у роботі органів адвокатського самоврядування.

Разом з тим із матеріалів справи вбачається, що оспорювані позивачем дії, ОСОБА_3 виконував в силу покладених на нього обов'язків як голова Ради адвокатів м.Києва (обраний головою ради адвокатів м. Києва 08 жовтня 2016 року конференцією адвокатів м. Києва), однак позивач зазначені дії відповідача як посадовою особи органу адвокатського самоврядування не оскаржив.

Правомірна поведінка - це вольова поведінка суб'єкта права (дія чи бездіяльність), яка відповідає приписам правових норм, не суперечить основним принципам права і гарантується державою.

Оскаржуючи дії фізичної особи ОСОБА_3, та вважаючи їх неправомірними позивач не зазначив, які приписи правових норм було порушено ОСОБА_3, та які норми права зобов'язували його діяти відповідним чином, або забороняли йому так вчиняти.

Доводи апелянта проте, що ОСОБА_3 порушив норми ст. 47 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не можуть бути визнанні такими що вчиненні неправомірно фізичною особою ОСОБА_3, оскільки зазначений Закон регламентує діяльність адвокатів та органів адвокатського самоврядування.

Інші доводи апеляційної скарги висновків викладених в рішення суду першої інстанції не спростовують.

З урахуванням викладених обставин колегія суддів вважає, що під час розгляду справи суд першої інстанції дотримався вимог закону, повно та всебічно з'ясував обставин справи, надав правову оцінку доводам і запереченням сторін та зібраним у справі доказам, вірно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, з огляду на що, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності задоволення позову у повному обсязі, також не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, такі доводи є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстав для його скасування з мотивів, викладених у скарзі, апеляційний суд не знаходить.

Справу було розглянуто судом першої інстанції на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних доказів.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд рішення суду першої інстанції залишає без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення.

Керуючись ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Мотивований текст постанови складено 30 січня 2019 року.

Головуючий суддя: М.А.Яворський

судді: Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв