Справа № 944/4433/19
Провадження №6/944/77/19
УХВАЛА

04.09.2019 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Кондратьєвої Н.А.

за участю секретаря с/з Юрчишина В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Яворові подання головного державного виконавця Яворівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Карпи Р.П. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець Яворівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Карпа Р.П. звернувся в суд із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 , покликаючись на те, що у них на виконанні перебуває виконавчий лист №460/3614/17 від 04.10.2018 року виданий Яворівським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Українська залізниця в особі філії «Українська залізнична швидкісна компанія» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» заборгованість в розмірі 649311.14 грн. За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_2 , яким на сьогоднішній день рішення не виконано, декларацію не надано та будь яких дій, спрямованих на їх виконання, не здійснено.

В судове засідання головний державний виконавець Яворівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Карпа Р.П. не з`явився, відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути подання на підставі наявних документів.

Згідно з ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у поданні слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

З огляду на дану норму Конституції України, слід прийти до висновку, що обмеження особи права вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, є обмеженням її конституційного права на свободу пересування, гарантованого державою.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Таким чином, сама по собі наявність невиконаного зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Як вбачається із матеріалів подання, такі не містять доказів на підтвердження того, що боржнику відомо про відкриття виконавчого провадження, підтвердження того, що ОСОБА_1 був повідомлений про його виклик до державного виконавця рекомендованим повідомленням, тобто особа належним чином не повідомлена про відкриття виконавчого провадження та про виклики до державного виконавця.

Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, а вжиті державним виконавцем заходи по примусовому виконанню цих зобов`язань вичерпані та не принесли позитивного результату, а тому доводи подання є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258-261, 441 ЦПК України, ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання головного державного виконавця Яворівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Карпи Р.П. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена сторонами безпосередньо до Львівського апеляційного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Яворівський районний суд Львівської області.

Суддя Н.А.Кондратьєва