КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2019 року

справа 613/1230/18

провадження № 22-ц/824/9886/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі: Юрчуку С.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - Шкромиди Юрія Вікторовича на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 24 квітня 2019 року, постановлену під головуванням судді Пономаренко Н.В., в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про визнання недійсним кредитного договору в частині,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Шевченківського районного суду від 24 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про визнання недійсним кредитного договору в частині - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати увалу в частині розподілу судових витрат та прийняти нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» суму сплаченого судового збору.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом невірно застосовано положення п.в, п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України.

Зазначає , що розподіл сум судового збору за розгляд апеляційної скарги повинен здійснювати суд першої інстанції за результатами розгляду ним справи, відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»від 17.10.2014, № 10.

Зазначає, що необгрунтовані дії позивача, а саме: подання позову за неналежною територіальною підсудністю та подальше ігнорування судових засідань, призвели до безпідставного затягування та перешкоджання розгляду справи та додаткових витрат відповідача в розмірі 1762,00 грн, які мають бути відшкодовані на підставі ч.9 ст.141, ч.5 ст. 142 ЦПК України.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви про розподіл судових витрат, суд першої інстанції виходив із її необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Представником відповідача подано заяву про орієнтовний розрахунок судових витрат, які складаються з суми сплаченого ним судового збору у розмірі 1762,00 грн за подання апеляційної скарги на ухвалу Богодухівського районного суду Харківської області.

Відповідно до вимог ст. 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції у постанові визначає розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

У разі існування неузгодженості між нормами, застосовується акт, виданий пізніше, навіть якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності. Така неузгодженість може виникнути внаслідок того, що прийняття нової норми не завжди супроводжується скасуванням "застарілих" норм з одного й того ж питання.

Цивільний процесуальний кодекс має більшу юридичну силу ніж Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (17 жовтня 2014 року) на яку посилається відповідач. Крім того, ЦПК України набув чинності 15 грудня 2017 рок, тобто пізніше ніж було прийнято зазначену Постанову, відтак застосуванню підлягають норми ЦПК України.

Згідно з ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст. ст. 55, 124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Саме по собі подання позову не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, так як це його право, передбачене цивільним процесуальним законодавством України.

Таким чином, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відмову у розподілі судових витрат.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними, висновків суду не спростовують та на законність і обґрунтованість постановленої ухвали не впливають.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 24 квітня 2019 року постановлена з додержанням норм процесуального права, відтак підстав для їх скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - Шкромиди Юрія Вікторовича залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 24 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст виготовлено 10.09.2019 року.

Суддя-доповідач

Судді