Постанова

Іменем України

23 січня 2019 року

м. Київ

справа № 201/12114/15-ц

провадження № 61-28св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В.І.,

учасники справи:

позивач -публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2016 року у складі судді Батманової В. В. та ухвалу апеляційного Дніпропетровської області від 21 листопада 2017 року у складі колегії суддів Куценко Т. Р., Демченко Е. Л., Максюти Ж. І.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року публічне акціонерне товариство «Альфа Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову посилалося на те, що 14 серпня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ВАТ «Сведбанк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк»), та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 0301/0808/71-160 (далі - кредитний договір), за умовами якого позичальник отримав 84 900 дол. США кредиту зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитними коштами та строком повернення до 13 серпня 2028 року.

В забезпечення належного виконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором 25 травня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_6 укладено договір поруки № 0301/0808/71-160-Р-1 та між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 договір поруки № 0301/0808/71-160-Р-2.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», а 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» укладені договори купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, за умовами яких ПАТ «Альфа-Банк» набув права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 0301/0808/71-160.

ОСОБА_4 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, в результаті чого станом на 01 липня 2015 має прострочену заборгованість: 22 313,24 дол. США, що становить еквівалент 468 694,49 грн, заборгованості за кредитом; 953,94 дол. США, що становить еквівалент 20 037,72 грн, за відсотками; 57,64 дол. США, що становить еквівалент 1 210,74 грн, пені.

Банк просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2016 року позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 0301/0808/71-160 від 14 серпня 2008 року в розмірі 23 324,82 долари США, що еквівалентно за курсом НБУ на дату розрахунку 489 942,95 грн, яка складається з заборгованості за кредитом 22 313,24 доларів США, заборгованості за відсотками 953,94 доларів США, пені в розмірі 57,64 доларів США; стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 0301/0808/71-160 від 14 серпня 2008 року в розмірі 23 324,82 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ на дату розрахунку 489 942,95 грн, , яка складається з заборгованості за кредитом 22 313,24 доларів США, заборгованості за відсотками 953,94 доларів США, пені в розмірі 57,64 доларів США. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що банк набув право вимоги за кредитним договором, уклавши з ПАТ «Дельта Банк» відповідний договір. Узв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору у боржника виникла заборгованість, яка підлягає стягненню солідарно з боржника та поручителів, які поручилися за належне виконання боржником умов кредитного договору.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2017 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи.

01 грудня 2017 року ОСОБА_4 подав касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у якій просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2016 року та ухвалу апеляційного Дніпропетровської області від 21 листопада 2017 року і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані рішення є незаконними і несправедливими, ухвалені з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Він як боржник за кредитним договором належним чином виконує умови кредитного договору та має переплату за щомісячними платежами до 2020 року, однак суди не звернули на це уваги. Банк не надав належних доказів на підтвердження наявності у нього права вимоги за кредитним договором. Крім цього, порука припинена з 2010 року, оскільки збільшено щомісячний платіж за кредитним договором на 10 дол. США, що призвело до збільшення відповідальності поручителів без їх згоди.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

20 грудня 2018 року касаційну скаргу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 22 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

12 березня 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

19 березня 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив ПАТ «Альфа-Банк» на касаційну скаргу, мотивований тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанції є законними та обґрунтованими, ухвалені з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.

Ухвалою Верховного Суду від 05 червня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Колегія суддів дійшла висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на наступне.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Належним виконанням зобов'язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором.

Суди встановили, що 14 серпня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 0301/0808/71-160, за умовами якого позичальник отримав 84 900 дол. США кредиту зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитними коштами та строком повернення до 13 серпня 2028 року.

Згідно з графіком погашення кредиту та сплати відсотків, який є додатком № 1 до договору, розмір щомісячного платежу становить 354 дол. США, а розмір останнього платежу на виконання умов договору становить 294 дол. США.

Додатковою угодою від 15 березня 2010 року до кредитного договору підпункт 3.1 кредитного договору викладено в новій редакції. Визнано таким, що втратив чинність додаток № 1 до кредитного договору. Згідно з графіком платежів за кредитним договором № 2 розмір щомісячного платежу з вересня 2010 року становить 364 дол. США, а розмір останнього платежу на виконання умов договору становить 268 дол. США.

В забезпечення належного виконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором 25 травня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_6 укладено договір поруки № 0301/0808/71-160-Р-1 та між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 договір поруки № 0301/0808/71-160-Р-2.

Згідно з частиною першою статті 553 ЦК України, частиною першою статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за умовами якого, з урахуванням акта приймання-передачі прав вимоги, переліку договорів, що містять підписи та печатки обох банків, ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги за кредитним договором № 0301/0808/71-160.

15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за умовами якого, з урахуванням акта приймання-передачі прав вимоги, акту приймання-передачі кредитних файлів № 2, що містять підписи та печатки обох банків, ПАТ «Альфа-банк» набув право вимоги за кредитним договором № 0301/0808/71-160, укладеним 14 серпня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_4

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 умов кредитного договору станом на 01 липня 2015 виникла заборгованість, яка складається з: 22 313,24 дол. США, що становить еквівалент 468 694,49 грн, заборгованості за кредитом; 953,94 дол. США, що становить еквівалент 20 037,72 грн, заборгованості за відсотками; 57,64 дол. США, що становить еквівалент 1 210,74 грн, пені.

Відповідно до розрахунку заборгованості та наданих боржником копій квитанцій про погашення кредиту, ОСОБА_4 сплачував кредит сумами, що не відповідають передбаченим графіком розмірам щомісячних платежів (або більше, або менше визначеного розміру щомісячного платежу).

Відповідно до умов кредитного договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обов'язків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокового виконання зобов'язання з повернення кредиту за кредитним договором.

У зв'язку з виникненням заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором 02 липня 2015 року банк направив на адреси відповідачів вимогу про дострокове повернення кредиту, яка відповідачами не виконана.

З метою врегулювання питань щодо наявності заборгованості за кредитним договором за клопотанням ОСОБА_4 апеляційний суд призначав судово-економічну експертизу, проте матеріали справи були повернуті до апеляційного суду без виконання, оскільки боржник відмовився сплатити вартість проведення експертизи.

Встановивши, що боржник неналежним чином виконував умови кредитного договору, в результаті чого виникла заборгованість, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог банку.

Якщо зобов'язання забезпечується кількома поручителями, які надали поруку за різними договорами поруки, то останні не несуть солідарної відповідальності перед кредитором.

Ураховуючи наведене, суди дійшли правильного висновку про солідарне стягнення заборгованості поручителя і боржника за кожним договором окремо.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і надали їм належну оцінку згідно зі статтями 57-60, 212 ЦПК України 2004 року (у чинній на час розгляду справи судами редакції), правильно встановили обставини справи, внаслідок чого ухвалили законні й обґрунтовані судові рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги щодо збільшення відповідальності поручителів без їх згоди, що призвело до припинення поруки, є необґрунтованими, оскільки апеляційний суд встановив, що боржнику було надано відстрочку з погашення основного зобов'язання за період з березня по серпень 2010 року, а щомісячні платежі за цей час розподілені на весь період дії кредитного договору, що не призвело до збільшення відповідальності поручителів.

Аргументи касаційної скарги про відсутність заборгованості за кредитним договором не заслуговують на увагу, оскільки сплата грошових коштів на виконання умов договору боржником проводилася не у відповідності з графіком платежів, що підтверджує порушення ОСОБА_4 умов договору, належних та допустимих доказів на спростування наданого банком розрахунку заборгованості ним не надано.

Інші доводи не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судами з додержанням норм процесуального права. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Частиною першої статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2016 року та ухвалу апеляційного Дніпропетровської області від 21 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В. М.Коротун

В. І. Крат