УХВАЛА

Іменем України

21 січня 2019 року

місто Київ

справа № 316/450/17

провадження № 61-45578ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 26 липня 2018 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживача та визнання договору кредиту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 06 жовтня 2018 року із застосуванням засобів поштового зв'язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою разом із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження зазначеного судового рішення.

На обґрунтування поважності причин пропуску строку заявник зазначила, що про існування ухвали суду дізналась на початку вересня від представників банку, після чого 06 вересня 2018 року отримала копію ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 26 липня 2018 року у суду першої інстанції, про що міститься розписка в матеріалах справи.

Ухвалою Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року касаційну скаргу заявника залишено без руху, наведені підстави пропуску строку визнано неповажними, оскільки заявником не надано доказів вчинення дій, спрямованих на своєчасне звернення із касаційною скаргою. Судом запропоновано навести інші підстави для поновлення строку та надати відповідні докази.

У січні 2019 року від заявника надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, зокрема клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтовувалось тим, копію оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції не отримувала, оскільки в її під'їзді відсутні поштові скриньки вже протягом певного періоду часу. Крім того, у період з 29 травня 2018 року до 25 червня 2018 року перебувала у відпустці. Після того, як вийшла з відпустки, у неї збільшилось навантаження на роботі і їй доводилось працювати у півтори зміни. Потім вона звернулась до знайомого, який допоміг їй оформити заяву і отримати в канцелярії суду копію ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 26 липня 2018 року, а саме 06 вересня 2018 року.

Зазначені підстави пропуску строку не можуть бути визнанні поважними з огляду на таке.

За змістом статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод

(далі - Конвенція) кожен при вирішенні питання щодо прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

У справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справа «Рябих проти Росії» ).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «ОлександрШевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов'язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Втім, ОСОБА_1 не надала доказів вчинення дій, спрямованих на своєчасне звернення із касаційною скаргою, а тому наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, що пропущений більше ніж на два місяці, є необґрунтованими та неповажними.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Керуючись статтею 393, пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживача та визнання договору кредиту недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 26 липня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний