Справа № 199/4370/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2019 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська

У складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

за участю секретаря Гасанової М.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 та представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі заяву відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням зі зняттям з реєстраційного обліку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2, третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням зі зняттям з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що їй на підставі договору дарування від 11.09.2004 року на праві власності належить квартира АДРЕСА_1.

Дарувателем за вказаним договором була бабуся ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, - відповідачка по справі ОСОБА_2, яка на той час також була її опікуном, оскільки батько позивачки ОСОБА_5, помер 26.12.2000 року.

На теперішній час ОСОБА_4 є повнолітньою, іншого житла не має, однак відповідачка проживає у вказаній квартирі та не бажає виселятися, чим перешкоджає власнику у проживанні та вселенні в належне їй житло.

Починаючи з грудня 2016 року позивачка неодноразово зверталася до відповідачки добровільно знятися з реєстрації та звільнити займану нею квартиру, однак вона продовжує проживати в ній разом зі своїм чоловіком.

Оскільки позивачка на теперішній час закінчує навчальний заклад та має намір проживати у своїй квартирі, однак не може заселитися у квартиру АДРЕСА_1 через проживання та реєстрацію в ній відповідачки, тому просила суд усунути їй перешкоди у користуванні квартирою шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням зі зняттям з реєстраційного обліку за місцем проживання.

До початку слухання справи по суті відповідачка по справі ОСОБА_2 надала до суду заяву про закриття провадження по справі у звязку з тим, що Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська уже розглядався позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом зняття з реєстрації та виселення, який був поданий зустрічним до позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання договору дарування від 11.09.2004 року недійсним, та визнання права власності на квартиру АДРЕСА_2.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 11.07.2017 року, яке залишене без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.12.2017 року, у позовних вимогах ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним та визнання права власності на квартиру, та у зустрічних позовних вимогах ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом зняттям з реєстрації та виселення, було відмовлено.

Оскільки спір між тими самими сторонами і про той самий предмет спору уже розглядався судом і є таке, що набрало законної сили, рішення суду, тому відповідачка ОСОБА_2 просила закрити провадження по даній справі.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 заяву підтримали та просили закрити провадження по даній справі.

Представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_1 просив відмовити у задоволенні заяви, оскільки на теперішній час виникли нові підстави позову, бо позивачка направила на адресу відповідачки вимогу про виселення та звільнення квартири.

Вислухавши відповідачку та представників сторін, суд вважає заяву ОСОБА_2 задовольнити, а провадження по справі закрити з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що на розгляді в Амур-Нижньодніпровському районному суді м.Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням зі зняттям з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилається на те, що їй на підставі договору дарування від 11.09.2004 року на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, однак у вказаній квартирі по теперішній час проживає та зареєстрована її бабуся ОСОБА_2, яка була дарувателем за вказаним договором та на той час була її опікуном.

На теперішній час ОСОБА_4 є повнолітньою, іншого житла не має та намагається заселитися і проживати у належній їй на праві власності квартирі АДРЕСА_1, однак ОСОБА_2 не бажає звільнити вказане житло та зареєстрована в ньому.

Посилаючись на вказані обставини, та в описовій частині позову на вимоги ст.ст. 316, 317, 321, 383, 391 ЦК України, ст.41 Конституції України та ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», позивачка просила суд усунути їй перешкоди у користуванні квартирою №15 у будинку №53 по вулиці Калиновій у м.Дніпрі, шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування вказаною квартирою, зі зняттям її з реєстраційного обліку за місцем проживання.

Також судом встановлено, що Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська уже розглядалася цивільна справа №199/1263/17 (2/199/1220/17) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування квартири, визнання права власності на квартиру, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом зняттям з реєстрації та виселення.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 11.07.2017 року, яке залишене без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.12.2017 року, у позовних вимогах ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним та визнання права власності на квартиру, та у зустрічних позовних вимогах ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом зняттям з реєстрації та виселення, було відмовлено.

Предметом спору по обох справах є квартира АДРЕСА_1.

Як вбачається з мотивувальної частини рішення по справі №199/1263/17 (2/199/1220/17), підставою заявлення зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом зняттям з реєстрації та виселення, були вимоги з посиланням на ст.ст. 316, 317, 391 ЦК України, 116, 157 ЖК України, а також ч.2 ст.405 ЦК України, яка дає чітке визначення визнання особи (члена сімї власника) такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що судом уже розглядався позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою, та рішення набрало законної сили. Судом уже надавалася оцінка законності та дійсності укладання договору дарування від 11.09.2004 року, та правомірності проживання у даній квартирі ОСОБА_2.

Також судом розглядалися підстави позову стосовно усунення перешкод ОСОБА_4 у користуванні квартирою №15 у будинку №53 по вулиці Калиновій у м.Дніпрі шляхом виселення та зняття з реєстрації, посилаючись на вимоги ст.ст. 316, 317, 321, 391 ЦК України. Розглядалися також і підстави для визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, хоча такі вимоги у позові по даній справі і не ставляться.

До посилань представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_1 стосовно виникнення нових підстав позову, оскільки позивачка направила на адресу відповідачки вимогу про виселення та звільнення квартири, суд ставиться критично, оскільки в позовній заяві зазначено, що починаючи з грудня 2016 року, тобто іще до постановлення рішення від 11.07.2017 року, позивачка неодноразово зверталася до відповідачки добровільно знятися з реєстрації та звільнити займану нею квартиру, однак вона продовжує проживати в ній разом зі своїм чоловіком. Окрім цього, дана претензія позивачем не долучена до позову, а також ця обставина не є новою підставою для предявлення позову, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, предмету спору та обставин справи, з посиланням на ті ж вимоги статей 316, 317, 321, 391 ЦК України.

Відповідно до ч.1 п.3 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановленні з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Текст позовної заяви по даній справі за №199/4370/18 (2/199/1184/19) та рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 11.07.2017 по справі за №199/1263/17 (2/199/1220/17) свідчать про те, що позовні вимоги за обома справами є аналогічними, з одним і тим же предметом спору та між тими самим сторонами, з посиланням на одні й ті ж норми права, тому провадження по даній справі необхідно закрити з підстав, передбачених ч.1 п.3 ст.255 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 п.3 ст.255, ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням зі зняттям з реєстраційного обліку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: