Провадження № 22-ц/4808/67/19
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

Головуючої Василишин Л.В.,

суддів: Максюти І.О., Матківського Р.Й.,

секретаря Турів О.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні про нарахування та виплату індексації заробітної плати, за апеляційною скаргою Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні на рішення Івано-Франківського міського суду у складі судді Домбровської Г.В., ухвалене 30 жовтня 2018 року, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що з лютого 2002 року вона працює на посаді лікаря-анестезіолога дитячого відділення інтенсивної терапії новонароджених дітей Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні (далі Івано-Франківська ОДКЛ).

В квітні 2018 року на підставі колективного звернення працівників відділення інтенсивної терапії новонароджених дітей в Івано-Франківській ОДКЛ було проведено інспекційне відвідування управлінням Держпраці в Івано-Франківській області, за результатами якого було виявлено численні порушення трудового законодавства та складено припис про усунення виявлених порушень від 18.04.2018 року №ІФ619/46/АВ/П.

Зокрема приписом встановлено порушення вимог ч.6 ст.95 КЗпП, що полягає в непроведенні індексації заробітної плати працівників Івано-Франківської ОДКЛ, в тому числі і позивачці, за період січень-серпень 2015 року та 2016 рік. Проте припис відповідачем не виконано.

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась із заявою на ім'я начальника управління Держпраці в Івано-Франківській області і про перевірку Івано-Франківської ОДКЛ за весь період її роботи, починаючи з 2002 року, щодо правильності нарахування та виплати заробітної плати. Листом управління Держпраці в Івано-Франківській області від 13.08.2018 року позивачку повідомлено про те, що інспекційним відвідуванням Івано-Франківської ОДКЛ встановлено, що позивачці не проводили індексацію заробітної плати у 2004 році, у 2006 році, у 2008-2010 р.р. та в 2014-2016 роках, чим порушено вимоги ч.5 ст.95 КЗпП.

09.08.2018 року управлінням Держпраці в Івано-Франківській області складено припис про усунення виявлених порушень, який також не виконаний.

З наведених підстав позивач просила:

- визнати незаконною бездіяльність Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні, що полягає в ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації заробітної плати за 2004 р., 2006 р., 2008 р., 2009 р., 2010 р., 2014 р., 2015 р., 2016 р.;

- зобов'язати Івано-Франківську обласну дитячу клінічну лікарню нарахувати та виплатити ОСОБА_1, індексацію заробітної плати за 2004 р., 2006 р., 2008 р., 2009 р., 2010 р., 2014 р., 2015 р., 2016 р.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 30 жовтня 2018 року позов ОСОБА_1 до Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні про нарахування та виплату індексації заробітної плати задоволено частково.

Зобов'язано Івано-Франківську обласну дитячу клінічну лікарню нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію заробітної плати за 2004 р., 2006 р., період 01.01.2008 р. - 26.05.2008 р., 2014 р., 2015 р., 2016 р. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні в дохід держави судовий збір у розмірі 881,00 грн.

Івано-Франківська обласна дитяча клінічна лікарня на рішення суду подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказав, що відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових коштів населення від 17.07.2003 року №1078 (далі - Порядок №1078), індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації.

Величину індексу споживчих цін встановлює Державна служба статистики України та оприлюднює на офіційному сайті, в засобах масової інформації.

Поріг інфляції з 2003 року по 2015 рік був в розмірі 101% відповідно до п.1 Порядку.

З 01.01.2016 року поріг інфляції встановлено у розмірі 103%, відповідно до постанови КМУ від 11.02.2016 року №77, якою внесено зміни до п.1 Порядку.

Підвищення заробітної плати відбувається відповідно до Закону України «Про державний бюджет України» на відповідний рік.

У 2004 році, беручи до уваги базовий місяць для нарахування індексації (місяць, коли востаннє підвищувалася зарплата) та підвищення розмірів заробітної плати, які перевищували суму індексації, що складалася в місяцях підвищення доходу, право на індексацію у ОСОБА_1 не виникло.

З 30.05.2005 по 30.02.2008 року ОСОБА_1 перебувала у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, а тому індексація лікарнею не виплачувалася (ст.5 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення»).

З 01.05.2006 року ОСОБА_1 перервала відпустку по догляду за дитиною до 3-х років. Відповідно до Порядку №1078 і беручи до уваги базовий місяць ОСОБА_1 та індекс інфляції, право на індексацію у 2006 році не виникло.

Враховуючи неодноразове підняття зарплати протягом 2008 року, розміри підвищення зарплати перевищували суму індексації, що склалася в місяцях підвищення доходу, тому право на індексацію не виникло.

З 27.05.2008 року по 03.03.2011 року ОСОБА_1 перебувала у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, тому індексація не виплачувалася.

Про виплату індексації зарплати ОСОБА_1 у 2014 році свідчить особовий рахунок за 2014 рік.

Щодо виплати індексації у 2015 році, то відповідно до ст.5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року, проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів інших фондів загальнообовязкового державного соціального страхування на відповідний рік.

В Івано-Франківській ОДКЛ у 2015 році кошти а індексацію не виділялись, але за рахунок економії фонду заробітної плати з вересня по грудень 2015 року було проведено індексацію в межах фінансових ресурсів, про що свідчить особовий рахунок ОСОБА_1 за 2015 рік.

У 2016 році індексація заробітної плати в Івано-Франківській ОДКЛ не нараховувалася і не виплачувалася оскільки не було перевищено встановлений законодавством поріг індексації 103%.

Посилаючись на вищевказане, апелянт вважає, що Івано-Франківська ОДКЛ нараховувала та виплачувала індексацію зарплати відповідно до вимог чинного законодавства.

Натомість позивачка на підтвердження заявлених вимог надала суду лише копії листів та приписів управління Держпраці, в яких загальними фразами викладено позицію управління щодо ненарахування та невиплати індексації зарплати працівникам лікарні із вказівкою, що лікарня таких приписів не виконала.

Апелянт вважає, що такі листи і приписи не є належними доказами, а позивачка не навела жодних конкретних розрахунків та не довела своїх вимог.

Крім того, відповідно до ст.221-234 КЗпП України, позивачка повинна була звернутись до суду для вирішення трудового спору у 3-х місячний строк. В даному випадку позов не стосується стягнення невиплаченої заробітної плати. Клопотання про поновлення строку позивачка не подавала, що є підставою для відмови у позові.

З наведених підстав апелянт просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, у якому посилається на невиконання відповідачем приписів управління Держпраці від 18.04.2018 року та від 09.08.2018 року, якими встановлено, що відповідач не нарахував та не виплатив позивачці індексацію заробітної плати за 2004 р., 2006р., у 2008-2010 роках, 2014-2016 роках.

Рішенням суду першої інстанції встановлено, що вищевказані приписи в частині невиплати індексації заробітної плати працівникам відповідачем не оскаржено. Тому Івано-Франківська ОДКЛ визнала за собою факт порушення трудового законодавства.

ОСОБА_1 посилається на те, що звернулась до суду з метою захисту своїх прав, оскільки іншого способу немає, так як всі бухгалтерські документи знаходяться у відповідача.

Апеляційна скарга відповідача не містить чітких розрахунків про складові зарплати позивачки, на основі яких можна стверджувати, що справді у спірні періоди індексація грошових доходів ОСОБА_1 нараховувалась. Не підтверджене жодним доказом посилання відповідача про ненабуття позивачкою у 2004 році права на індексацію з огляду на певні підвищення заробітної плати та враховуючи базовий місяць позивачки.

Щодо виплати індексації у 2014 році, на що посилається апелянт, то представлений апелянтом особовий розрахунок за 2014 рік може підтвердити лише факт нарахування, але не виплати зазначених сум. Належного доказу даної обставини, а саме платіжну відомість та банківську виписку про перерахування даних коштів на зарплатний рахунок позивачки відповідач не надав ані суду, ані працівникам управління Держпраці.

З наведених підстав ОСОБА_1 просила залишити апеляційну скаргу Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та її представник вимоги скарги підтримали в повному обсязі.

Відповідач представництво не забезпечив, просив слухати справу у відсутності представника лікарні.

Вислухавши доповідача, пояснення сторони, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги.

Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку про часткову обґрунтованість доводів скарги щодо відповідності рішення наведеним нормам, оскільки в двох періодах судом зроблено неправильний висновок щодо нарахування індексації, однак по суті позову, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про встановлення порушення права позивача щодо нарахування та виплати відповідачем індексації заробітної плати.

Частиною 5 ст. 95 КЗпП України визначено, що заробітна плата підлягає індексації в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: оплата праці.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції чинній до 01 січня 2016 року) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (ч.1 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» в редакції

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції чинній з 01 січня 2016 року) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (ч.1 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).

Згідно з ч. 1-2 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Індексація є складовою частиною заробітною плати, є додатковою заробітною платою і у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яки строком (Інформаційний лист ВССУ № 708/0/4-13 від 07.05.2013 року).

Матеріалами справи встановлено, що з 04.02.2002 року ОСОБА_1 працює в Івано-Франківській ОДКЛ на посаді дитячого лікаря анестезіолога відділення інтенсивної терапії новонароджених (а.с.9-10, 11).

28.02.2018 року працівники Івано-Франківської ОДКЛ, в тому числі ОСОБА_1, звернулись до начальника управління Держпраці в Івано-Франківській області із заявою про здійснення перевірки нарахування індексації, у зв'язку з тим, що у лікарні за 2015-2016 рік індексація не проводилася (а.с.12).

Листом від 16.04.2018 року управління Держпраці в Івано-Франківській області надано відповідь на заяву, з якої вбачається, що в ході розгляду звернення управлінням Держпраці в Івано-Франківській області встановлено, що індексація заробітної плати працівникам в межах прожиткового мінімуму Івано-Франківською обласною дитячою клінічною лікарнею з січня по серпень 2015 року та у 2016 році не проводилась.

У період з вересня по грудень 2015 року індексація заробітної плати працівникам лікарні виплачувалась. За результатами інспекційного відвідування складено акт, головному лікарю внесено припис з вимогою усунути виявлені порушення законодавства про працю (а.с.13-14).

Як вбачається із Припису управління Держпраці в Івано-Франківській області від 18.04.2018 року №ІФ619/46/АВ/П про усунення виявлених порушень, під час інспекційного відвідування, проведеного в Івано-Франківській обласній клінічній лікарні за колективними зверненнями працівників консультативної поліклініки та відділення інтенсивної терапії встановлено, що в межах прожиткового мінімуму індексація заробітної плати з січня по серпень 2015 року та у 2016 році не проводилась.

Згідно розрахункових листів працівників Івано-Фіранківської ОДКЛ за 2015-2016 роки індексацію заробітної плати працівникам, в тому числі і ОСОБА_1, не проводили з січня по серпень 2015 року та у 2016 році.

В період з вересня по грудень 2015 року індексація заробітної плати працівникам лікарні виплачувалась.

Головний лікар Котурбаш Р.Й. надав пояснення від 17.04.2018 року №831 про те, що у 2015 році адміністрація лікарні керувалась Законом України «Про державний бюджет на 2015 рік». А згідно кошторису лікарні на 2016 рік установою розраховано потребу в заробітній платі в сумі 44 225 626,0 грн., в т.ч. на індексацію 4 585 000,0 грн. Однак, Департаментом охорони здоров'я Івано-Франківської ОДА видатки на індексацію заробітної плати не затверджено. Приписом встановлено строк усунення порушення до 03.05.2018 року (а.с.16-18).

Листом від 04.07.2018 року працівниками Івано-Франківської ОДКЛ повідомлено управління Держпраці в Івано-Франківській області про те, що керівником Івано-Франківської ОДКЛ не було виконано припис управління від 18.04.2018 року щодо виплати індексації (а.с.19).

У відповідь на вищевказану заяву листом від 30.07.2018 року управління Держпраці в Івано-Франківській області проінформувало, що з метою розгляду звернень управлінням Держпраці в Івано-Франківській області протягом 2017-2018 років здійснено 4 інспекційних відвідування щодо проведення індексації заробітної плати медпрацівникам Івано-Франківської ОДКЛ за 2015-2016 роки.

З листа також вбачається, що за результатами інспекційних відвідувань складено акти, головному лікарю внесено приписи про усунення порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційних відвідувань та притягнуто до адміністративної відповідальності.

30.07.2018 року ОСОБА_1 звернулася до управління Держпраці в Івано-Франківській області із заявою, у якій просила перевірити Івано-Франківську ОДКЛ за весь період роботи, починаючи з 2002 року до сьогоднішнього часу на предмет правильного нарахування та виплати заробітної плати, в тому числі індексації (а.с.21).

Листом управління Держпраці в Івано-Франківській області від 13.08.2018 року ОСОБА_1 проінформовано, що з наданих при інспекційному відвідуванні Івано-Франківської ОДКЛ розрахункових листів ОСОБА_1 встановлено, що індексацію заробітної плати їй не проводили: у 2004 році, у 2006 році, у 2014-2016 роках, чим порушено вимоги частини 5 ст.95 КЗпП України та ст.33 ЗУ «Про оплату праці» (а.с.22).

Як вбачається із Припису управління Держпраці в Івано-Франківській області від 09.08.2018 року №ІФ1431/343/АВ/П про усунення виявлених порушень, під час інспекційного відвідування, проведеного в Івано-Франківській обласній клінічній лікарні за зверненнями працівників відділення інтенсивної терапії новонароджених дітей ОДКЛ встановлено, що в порушення вимог ч.6 ст.95 КЗпП України працівникам Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні в межах прожиткового мінімуму індексація заробітної плати не проводилась.

Так, згідно розрахункових листів, зокрема лікаря дитячого анестезіолога ОСОБА_1 відділення інтенсивної терапії новонароджених дітей Івано-Франківської ОДКЛ індексацію заробітної плати не проводили: у 2004 році, у 2006 році, у 2008-2010 роках, 2014-2016 роках, (а.с.25-26).

Наказом Державної обласної дитячої клінічної лікарні від 30.05.2005 року №394-в надано частково оплачувану відпустку по догляду за дитиною до 3-х років ОСОБА_1 - лікарю-анестезіологу дитячому відділення інтенсивної терапії новонароджених дітей з 30.05.2005 року по 03.02.2008 року (а.с.61).

Наказом Обласної дитячої лікарні від 28.04.2006 року дозволено ОСОБА_1 приступити до виконання своїх трудових обов'язків на повній посаді лікаря-анестезіолога з 01.05.2006 року, перервавши частково-оплачувану відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, (а.с.62).

Наказом Обласної дитячої лікарні від 25.05.2008 року №67-о ОСОБА_1 надано частково-оплачувану відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку з 27.05.2008 року по 03.03.2011 року (а.с.63).

Судом першої інстанції дано правильну оцінку обставинам у справі щодо наявності підстав для часткового задоволення позову, оскільки судом встановлено порушення роботодавця щодо ненарахування індексації на заробітку плату в порядку визначеному законом і такі обставини підтверджено перевіркою управління Держпраці. Висновки інспекції відповідач фактично не спростував, доказів на спростування доводів позивача також не подав. Однак в ході розгляду справи колегією суддів встановлено, що в частині періодів 2006 року та 2015 року індексація підлягала визначенню з 01.05.2006 р. по 31.12.2006 року та з 01.01.2015 р. по 01.08.2015 року, враховуючи вихід позивача з декретної відпустки в першому випадку і факт нарахування індексації самим відповідачем в другому. Тому в частині цих періодів рішення слід змінити. А в решті рішення підлягає залишенню без змін.

Посилання апелянта щодо відсутності підстав для нарахування індексації за 2004 р., 2006 р. не знайшли свого підтвердження , оскільки доказів з цього приводу не представлено і цим обставинам дав правильну оцінку суд першої інстанції.

В частині періоду 2008 року апелянт посилається на факт неодноразового підвищення зарплати, як підстави не нараховувати індексацію, однак доказів з цього приводу не представляє, тому суд прийшов до правильного висновку про зобов'язання його нарахувати індексацію з 01.01.2008 року по 26.05.2008року до початку іншої декретної відпустки.

Не представлено будь-яких доказів і щодо нарахування і виплати індексації у 2014 році, на чому наголошує апелянт. Сторона зокрема посилається на зазначення в особовому рахунку про нарахування такої. Однак окрім даних особового рахунку будь-яких інших первинних документів не представлено, як і доказів її виплати, тоді як перевіркою управління держпраці встановлено ненарахування і невиплата індексації позивачу за 2014 рік.

В частині 2015 року доводи апелянта обґрунтовані, оскільки як вбачається з даних перевірки управління держпраці та з чим погодилася позивач, відповідач дійсно проводив нарахування індексації з вересня по грудень 2015 року, тому в цій частині рішення слід змінити, про що зазначалося вище.

Щодо 2016 року апелянт як на підставу не нарахування індексації вказує на факт не перевищення порогу індексації 103%, однак доказів цього також не представлено.

Слід зазначити, що як в частині 2016 року, так і інших наведених періодів Управлінням Держпраці проведено перевірку та встановлено факти порушень. Однак дані перевірки відповідачем не спростовано, доказів на їх спростування не представлено як і не представлено первинної документації, яка б відображала нарахування та виплату спірної індексації чи свої розрахунки у випадку непогодження.

Слід також звернути увагу і на те, що позивач неодноразово зверталася до відповідача про представлення документації для проведення розрахунку сум індексації самостійно, однак лікарня таку на заяви позивача не представила. Тому слід вважати, що обраний позивачем спосіб захисту відповідає суті порушеного права. І її право може бути відновлено в такий спосіб, оскільки відповідальним за нарахування і виплату індексації є роботодавець.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації заробітної плати, однак визначив невірний період у 2006 році та 2015 році, а тому у цій частині рішення суду необхідно змінити, зобов'язавши Івано-Франківську обласну дитячу клінічну лікарню нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію заробітної плати за 2004 рік, період з 01.05.2006 р. по 31.12.2006 року, період з 01.01.2008 р. по 26.05.2008 р., 2014 рік., період з 01.01.2015 р. по 01.08.2015 року та 2016 рік. В решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні задоволити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 30 жовтня 2018 року в частині періоду, за який судом зобов»язано Івано-Франківську обласну дитячу клінічну лікарню провести нарахування та виплату індексації заробітної плати змінити.

Зазначену частину рішення викласти в наступній редакції.

«Зобов'язати Івано-Франківську обласну дитячу клінічну лікарню нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію заробітної плати за 2004 рік, період з 01.05.2006 р. по 31.12.2006 року, період з 01.01.2008 р. по 26.05.2008 р., 2014 рік., період з 01.01.2015 р. по 01.08.2015 року та 2016 рік».

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текс постанови виготовлено 29 січня 2019 року.

Головуюча: Василишин Л.В.

Судді: Максюта І.О.

Матківський Р.Й.