Справа № 724/1098/19
Провадження № 2/724/437/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

06 вересня 2019 року м. Хотин

Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Гураль Л.Л.

за участю:

секретаря судового засідання: Рижак П.С.

представника позивача: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Хотині Чернівецької області справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики

І. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

06 червня 2019 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до ОСОБА_3 про витребування майна.

В обґрунтування позову посилається на те, що 29.12.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу позику в сумі 2000,00 доларів США, а останній зобов`язався повернути позику до 29 січня 2017 року, про що свідчить розписка від 29.12.2016р.

Однак відповідач у визначений строк грошові кошти не повернув, у зв`язку з чим його борг становить 2000 доларів США.

Крім того, позивач відповідно до ст.. 625 ЦК України нарахував відповідачу до сплати 3% річних за період з 20 січня 2017 року по 31 травня 2019 року, що становить 140,05 доларів США.

Також позивачем нараховано до сплати проценти від суми позики із застосуванням облікової ставки НБУ, оскільки договором не встановлений розмір процентів, а саме за період з 29 грудня 2016 року по 31 травня 2019 року, що становить 756,96 доларів США.

Враховуючи вищенаведене, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 29.12.2016р. в сумі 2 897,01 доларів США, з яких: 2000 доларів США - основний борг, 756,96 доларів США - проценти за користування позикою, 140,05 доларів США - 3% річних від простроченої суми.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, вважає їх правомірними та обґрунтованими поданими доказами. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Крім того, на підтвердження існування боргу надано оригінал розписки від 29.12.2016р.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання двічі не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи, про причини не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, відзив на позов у визначений судом строк не подав.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 25.06.2019р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Тому суд, зі згоди представника позивача, ухвалив проводити розгляд справи в заочному порядку.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 надав розписку ОСОБА_2 про те, що він бере у борг грошові кошти в сумі 2000 доларів США, які зобов`язується повернути до 29 січня 2017 року, що підтверджується розпискою від 29 грудня 2016 року (а.с. 8).

Однак відповідач ОСОБА_3 взятих на себе зобов`язань не виконав - грошові кошти не повернув.

ІV. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

Ця особливість реальних договорів зазначена в ч. 2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч. 1 ст. 207 ЦК України).

Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.

З наявної в матеріалах справи розписки від 29.12.2016р. вбачається, що відповідач ОСОБА_3 зобов`язався повернути борг позивачу ОСОБА_2 до 29 січня 2017 року.

Судом враховується, що вищезазначена розписка містять в собі відомості щодо суми коштів, отриманих в позику, строку погашення боргу, та скріплена підписом відповідача ОСОБА_3 .

Отже, вказана розписка містить в собі інформацію щодо отримання позичальником коштів в борг та зобов`язання щодо повернення боргу у визначений строк.

Статтею 545 ЦК України врегульовано питання щодо підтвердження виконання зобов`язання, зокрема передбачено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

З наведеного вбачається, що доказом повернення позики є факт передачі позикодавцем оригінала боргового документа позичальникові, або зазначення кредитором відомостей у розписці про повернення боргу щодо неможливості повернення боргового документа.

На підтвердження неповернутого відповідачем боргу за позикою, позивачем до матеріалів справи додано оригінал розписки від 26 грудня 2016 року (а.с.27).

Ці обставини, з урахуванням вимог ст. 545 ЦК України, свідчать про невиконання ОСОБА_3 боргового зобов`язання перед ОСОБА_2 .

Враховуючи вище наведе позовні вимоги про стягнення основної суми боргу в розмірі 2000 доларів США підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних від простроченої суми 2000 доларів США, судом враховується наступне.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення.

Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Аналогічна позиція, викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019р. у справі №373/2054/16-ц.

Перевіривши розрахунок 3% річних від простроченої суми 2000 доларів США за період з 30.01.2017р. по 31.05.2019р., що становить 140,05 доларів США, суд встановив правильність нарахування останніх, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача процентів від суми позики судом приймається до уваги наступне.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Облікова ставка НБУ є основною процентною ставкою, одним із монетарних інструментів за допомогою якого НБУ встановлює для суб`єктів грошово-кредитного ринку України орієнтир за вартістю коштів на відповідний період, не є сталою величиною, змінюється рішенням правління НБУ та встановлюється виключно для національної валюти України - гривні.

У випадку отримання позики в іноземній валюті без обумовленої сторонами у ньому умови такої складової грошового зобов`язання як розмір і порядок сплати процентів від суми позики, положення частини першої статті 1048 ЦК України не можуть бути застосовані, з огляду на відсутність передбаченого ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором механізму (формули) їх застосування та нарахування.

Під час вирішення питання про можливість нарахування та стягнення процентів від суми позики у розмірі, визначеному на рівні облікової ставки НБУ, згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України, необхідно мати на увазі, що такі проценти нараховуються у разі: 1) якщо у договорі позики не зазначені проценти або не вказано, що він безпроцентний; 2) предметом договору позики є грошові кошти у національній валюті України - гривні; 3) період нарахування процентів від суми позики - є період дії договору позики в межах строку, протягом якого позичальник може правомірно не сплачувати кредитору борг (що відбувається у разі повернення боргу періодичними платежами), оскільки на період після закінчення цього строку позика не надавалась.

Враховуючи, що частиною першою статті 1048 ЦК України визначено єдиний розмір процентів, якщо такі договором позики не передбачені, - на рівні облікової ставки НБУ, яка встановлюється виключно для національної валюти України, тому вказана норма та, як наслідок, право позикодавця вимагати сплати процентів від суми позики, може бути надане та реалізоване лише у разі, якщо позика отримана у гривні, оскільки НБУ не визначає мінімальної вартості іноземних валют, що є прерогативою відповідних органів іноземних держав.

Отже, у випадку отримання позики в іноземній валюті без обумовленої сторонами у ньому умови такої складової грошового зобов`язання як розмір і порядок сплати процентів від суми позики, положення частини першої статті 1048 ЦК України не можуть бути застосовані, з огляду на відсутність передбаченого ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором механізму (формули) їх застосування та нарахування.

Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що позика була отримана в доларах США, а в розписці сторони не визначили розмір і порядок сплати процентів від суми позики, в задоволенні позовних вимог про стягнення 756,96 доларів США процентів від суми позики на рівні облікової ставки НБУ слід відмовити.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме в розмірі 2140,05 доларів США, з яких 2000 доларів США - основний борг, 140,05 доларів США - 3% річних. В решті частині позову щодо стягнення 756,96 доларів США процентів за користування позикою відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Представником позивача до позовної заяви, відповідно до ст. 134 ЦПК України, подано орієнтовний розрахунок судових витрат, який становить: 780,88 грн., судовий збір, 3000,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються - згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 141 ч.3 п. 4 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача подано суду копію договору №5/05-19 від 24.05.2019р., додатку №1 до договору від 24.05.2019р. з розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу, квитанцію до прибуткового касового ордера №19/05/1 від 24.05.2019р. на суму 3000,00 грн.

Враховуючи вищенаведене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених вимог (73,87%) судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 576,84 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2216,10 грн.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 12, 76-81, 137, 141, 259, 263- 265, 268, 280-284 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 , (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики від 26 грудня 2016 року в сумі 2140,05 доларів США, з яких 2000 (дві тисячі) доларів США - основний борг, 140,05 доларів США (сто сорок доларів 05 центів) - 3% річних, судовий збір в розмірі 576,84 грн. (п`ятсот сімдесят шість гривень 84 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2216,10 грн. (дві тисячі двісті шістнадцять гривень 10 коп.).

В решті частині позову щодо стягнення процентів від суми позики відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Хотинський районний суд, а якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 09 вересня 2019р.

Суддя: Л. Л. Гураль