Справа № 347/2178/18
Провадження № 22-ц/4808/265/19
Головуючий у 1 інстанції Гордій В. І.
Суддя-доповідач Василишин
У Х В А Л А

29 січня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі судді Василишин Л.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про зупинення реалізації майна у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державних виконавців, сторони по справі: начальник Косівського районного відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області, заступник начальника Косівського районного відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Косівського районного суду від 22 грудня 2018 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконною та скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження № 44346611 від 11 серпня 2014 року винесену начальником Косівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Йоником І.М. Визнано незаконною та скасовано постанову про опис та арешт майна боржника у ВП № 44346611 від 23 жовтня 2018 року винесену заступником начальника Косівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Сіреджуком І.О.

Косівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області на дану ухвалу подав апеляційну скаргу.

28 січня 2019 року на адресу апеляційного суду надійшла заява про зупинення на час апеляційного розгляду реалізації майна, а саме: житлового будинку загальною площею 130,90 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, зареєстрованого виконавчим комітетом Шешорівської сільської ради 02 серпня 2007 року та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер НОМЕР_1) загальною площею 0,2500 га, яка розташована на території Івано-Франківської області Косівський район, село Шешори, урочище «Царина», що належить ОСОБА_1 на підставі рішення Шешорівської сільської ради від 17 січня 2007 року, зареєстрованого в Книзі державних актів на право власності на землю за №10.

Перевіривши доводи заявника, підстав для забезпечення скарги в спосіб визначений заявником - зупинення реалізації майна не встановлено з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно частини 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно д ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Разом з тим статтею 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі змістом чинного ЦПК України розгляд таких заяв відноситься до розділу VII. Судовий контроль за виконанням судових рішень.

Відповідно до роз'яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними у п. 15 постанови від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Разом із тим до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа (п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

Так, Законом України «Про виконавче провадження» у ст. 34 врегульовано питання зупинення вчинення виконавчих дій, і це питання відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Таким чином, розглядаючи скаргу на дії державного виконавця у порядку ст. ст. 447, 450, 451 ЦПК України, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття заходів забезпечення скарги шляхом зупинення реалізації майна, адже за приписами вищевказаних норм матеріального і процесуального права вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Отже, у суду відсутні повноваження щодо вирішення заяви про зупинення реалізації майна заявниці.

Крім того, по суті самої заяви сторона посилається як на підставу забезпечення на п. 6 ч.1 ст.150 ЦПК, яка передбачає забезпечення позову зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, тоді як в спірному випадку, виконавчий документ не оскаржується.

З огляду на наведене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 149-153, 261 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення реалізації майна відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя Л.В. Василишин