Справа № 128/381/18
Провадження № 22-ц/801/356/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саєнко О. Б.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 рокуСправа № 128/381/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Судді-доповідача: Оніщука В.В (суддя-доповідач),

суддів: Медвецького С.К., Копаничук С.Г.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_3,

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬФАКОММЕРСГРУП»,

розглянув у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 29 листопада 2018 року, постановлене у складі судді Саєнко О.Б., о 14:19 год., в приміщенні Вінницького районного суду Вінницької області, -

в с т а н о в и в :

В лютому 2018 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ТОВ «Альфакоммерсгруп» про розірвання договору, стягнення коштів та моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 27 грудня 2017 року між ним і ТОВ «Альфакоммерсгруп» укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу № 0122, на виконання якого ним на рахунок відповідача сплачено аванс, а саме грошові кошти в розмірі 42500 грн.. Станом на 13 лютого 2018 року відповідач, як продавець не виконав взяті зобов'язання відповідно до умов попереднього договору, а саме не придбав та не передав йому майно визначене договором у третіх осіб - т/з марка МТЗ , модель 320.4. Крім того, відповідачем не було письмово повідомлено його про неможливість виконання умов договору та причини такого невиконання, що суперечить умовам договору, цивільному законодавству, що регулює порядок укладення та виконання договору, звичаям ділового обороту, ЗУ «Про захист прав споживачів» та порушує права покупця (споживача послуг). У зв'язку з цим, позивач направив заяву на ім'я директора ТОВ «АЛЬФАКОММЕРСГРУП» Галамети І.В. з проханням розірвати попередній договір, у зв'язку з порушенням строків передбачених ним та повернути сплачені кошти у розмірі 42500 гривень. У відповідь на заяву позивача, ТОВ «АЛЬФАКОММЕРСГРУП» листом від 19 січня 2018 року повідомило, що за відсутності їхнього волевиявлення на розірвання попереднього договору, відсутні правові підстави для дострокового розірвання (припинення) Договору та відповідно повернення грошової суми сплаченої на виконання п.2.1. Договору.

Позивачем зазначено, що п.1.5 вказаного договору протирічить принципу розумності та добросовісності та є таким, що суттєво порушує права споживача, що є підставою вважати його проявом недобросовісної підприємницької практики. Так, даним пунктом передбачено, що в разі не придбання майна станом на 05.01.2018 року, кінцевим терміном укладення основного договору визначається 31 грудня 2019 року.

Вважає, що даний строк є надмірним та не може бути визнаний прийнятним, оскільки встановлення виконання договору терміном 2 роки, порушує права покупця, як споживача, оскільки останній укладаючи договір мав підстави розраховувати на придбання товару з метою його якнайшвидшого використання, а отже дії продавця призведуть до тривалого використання коштів Покупця, чим останньому буде завдано збитків.

У позовній заяві ОСОБА_3 просив суд розірвати попередній договір №0122 від 27 грудня 2017 року, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Альфакоммерсгруп», стягнути з ТОВ «Альфакоммерсгруп» на користь ОСОБА_3 42500 гривень сплачених в якості авансу за попереднім договором купівлі-продажу №0122 від 27 грудня 2017 року та стягнути 5000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 29 листопада 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявлений позов є недоведеним, оскільки позивачем не надано належних, допустимих, достатніх доказів того, що відповідач порушив умови укладеного договору, чим завдано шкоди позивачу, а тому підстави для розірвання договору відсутні.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким позов задовольнити повністю.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Альфакоммерсгруп» відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3 не надало.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами було укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу № 0122 (а.с. 5-7).

Згідно із п. 1.5 попереднього договору, сторони зобов'язались укласти основний договір 05 січня 2018 року за умови повного виконання позивачем п. 2.1 попереднього договору. Якщо на зазначену вище дату майно не буде придбано продавцем з метою його відчуження покупцеві, то сторони визначили, що Основний договір буде укладено на 5 (п'ятий) день після придбання продавцем майна, про що останній зобов'язується повідомити покупця у письмовому вигляді з зазначенням конкретної календарної дати, часу і місця укладення Основного договору. В такому випадку кінцевим терміном укладення Основного договору сторони визначили 31 грудня 2019 рік (а.с. 5-7).

На виконання п. 2.1 попереднього договору позивачем здійснено оплату у розмірі 42500 грн.

05 січня 2018 року ОСОБА_3 звернувся із заявою до відповідача ТОВ «АЛЬФАКОММЕРСГРУП» Галамети І.В. з проханням розірвати попередній договір, у зв'язку з порушенням строків передбачених ним та повернути сплачені кошти у розмірі 42500 гривень (а.с.9).

19 січня 2018 року ТОВ «АЛЬФАКОММЕРСГРУП» повідомило позивача, що за відсутності їхнього волевиявлення на розірвання попереднього договору, відсутні правові підстави для дострокового розірвання (припинення) Договору та відповідно повернення грошової суми сплаченої на виконання п.2.1. Договору. Роз'яснено, що ТОВ «АЛЬФАКОММЕРСГРУП» вже здійснює дії направленні на підбір та подальшу купівлю транспортного засобу, що є предметом договору, а відповідно при умові дострокового розірвання (припинення) договору, останній понесе збитки на що ТОВ «АЛЬФАКОММЕРСГРУП» погодитись не може (а.с.10).

Із відповіді Головного управління національної поліції у Вінницькій області Вінницького відділу поліції від 05 лютого 2018 року, наданої на звернення ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення зі сторони ТОВ «АЛЬФАКОММЕРСГРУП», видно, що в діях посадових осіб ТОВ «АЛЬФАКОММЕРСГРУП» ознак будь-якого кримінального правопорушення, при розгляді звернення не встановлено, а обставини, які мали місце несуть виключно цивільно-правовий характер (а.с.11-12).

Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Згідно змісту попереднього договору № 0122 купівлі-продажу транспортного засобу від 27 грудня 2017 року сторони, посилаючись на те, що Покупець має бажання купити у Продавця, а Продавець має бажання продати Покупцеві транспортний засіб, зобов'язалися укласти Договір купівлі - продажу транспортного засобу (Основний договір) на умовах, встановлених у цьому Попередньому договорі (п. 1.1), зокрема:

- Транспортний засіб (далі за текстом "Майно"), який Продавець зобов'язується придбати у третіх осіб для його відчуження Покупцеві за Основним договором, та який являтиметься предметом Основного договору, має наступні ідентифікаційні ознаки: марка МТЗ, модель 320.4, рік випуску 2017 (п. 1.2);

- Основний договір укладається шляхом пропозиції однієї Сторони укласти Основний договір і прийняття пропозиції другою Стороною (п. 1.3);

- Пропозицію укласти Основний договір може зробити кожна із Сторін такого договору; пропозиція має містити істотні умови Основного договору, включаючи умови, обумовлені цим договором (п. 1.4);

- Сторони зобов'язуються укласти Основний договір 05 січня 2018 року за умови повного виконання п. 2.1 цього Попереднього договору, а саме, на підтвердження дійсних намірів Сторін на укладення Основного договору до моменту укладення цього Попереднього договору Покупець перераховує на поточний рахунок Продавця грошові кошти в розмірі 42 500,00 грн., а Продавець своїм підписом під цим Попереднім договором підтверджує отримання таких коштів (п. 1.5, п. 2.1). Зазначена сума розцінюється Сторонами як аванс за Основним договором, а при оформленні Основного договору вартість Майна, що має бути сплачена Покупцем, буде зменшена на суму, сплачену за цим Попереднім договором (п. 2.2.). Якщо на зазначену вище дату (тобто 05 січня 2018 року) Майно не буде придбано Продавцем з метою його відчуження Покупцеві, то Сторони визначили, що Основний договір буде укладено на п'ятий день після придбання Продавцем Майна, про що останній зобов'язується повідомити Покупця у письмовому вигляді із зазначенням конкретної календарної дати, часу і місця укладення Основного договору. В такому випадку кінцевим терміном укладення Основного договору сторони визначили 31 грудня 2019 року (п. 1.5);

- істотні умови Основного договору: Продавець зобов'язується передати Майно у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти Майно та оплатити його поточну повну вартість у сукупності 425 000,00 грн. Право власності на Майно переходить Покупцю з моменту оплати поточної повної вартості Майна на підставі Основного договору. Майно передається Продавцю з моменту сплати повної вартості Майна, зазначеної в цьому Попередньому договорі, після укладення Основного договору, якщо Сторони не домовляться про інше при укладенні Основного договору.

Всі інші умови Основного договору, які не визначені Сторонами в цьому Попередньому договорі, визначаються Сторонами в Основному договорі, враховуючи побажання Покупця та реальність їх виконання Продавцем (п. 1.6).

Згідно п. 1.8 цього Попереднього договору він вважається укладеним з моменту його підписання Сторонами та діє до моменту укладення Основного договору. Якщо укладення Основного договору у визначений термін не відбулося, то Попередній договір та передбачені ним зобов'язання втрачають чинність в день, коли мав бути укладений Основний договір, якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення (а.с. 9 - 10).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Укладений між сторонами попередній договір не містить зобов'язань Продавця передати майно (товар) у власність Покупцеві, а також зобов'язань Покупця прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму, а отже не є договором купівлі - продажу.

Тобто, з положень частини 1 ст. 635 ЦК України та змісту укладеного між сторонами 27 грудня 2017 року попереднього договору № 0122 випливає, що цей договір на передачу транспортного засобу не спрямований, за умовами цього договору сторони зобов'язалися лише в майбутньому укласти договір купівлі - продажу транспортного засобу марки МТЗ, модель 320.4, рік випуску 2017, за ціною 425 000,00 грн. Згідно п. 1.6 попереднього договору обов'язок Продавця передати у власність Покупця транспортний засіб виникне лише на підставі Основного договору.

Отже, попередній договір № 0122 не створює для сторін будь - яких матеріальних прав та обов'язків, крім одного зобов'язання - укласти протягом погодженого сторонами строку цивільно - правовий договір купівлі - продажу транспортного засобу на заздалегідь погоджених умовах.

Сторони визнають, що на час розгляду справи судом першої інстанції Основний договір купівлі - продажу транспортного засобу між ними не укладено. Зазначене підтверджується як заявою позивача від 05 січня 2018 року на адресу відповідача щодо невиконання умов попереднього договору про укладення основного договору та повернення йому у добровільному порядку попередньої оплати у розмірі 42 500,00 грн. (а.с. 9 - 10), так і відповіддю ТОВ "Альфакоммерсгруп" від 19 січня 2018 року вих. № 1 на цю заяву, згідно якої транспортний засіб, обумовлений попереднім договором, до моменту направлення цього листа не придбаний.

Оскільки на час розгляду справи судом першої інстанції основний договір купівлі - продажу транспортного засобу між сторонами не укладено, посилання позивача на порушення відповідачем положень ст. 636 ЦК України, ст. 10 Закону України від 12.05.1991 року № 1023-XII "Про захист прав споживачів", є безпідставим.

Згідно ст. 10 Закону України від 12.05.1991 року № 1023-XII "Про захист прав споживачів" споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Зазначені положення ЦК України та Закону України "Про захист прав споживачів" регулюють зобов'язання сторін за укладеними договорами купівлі - продажу (договорами про виконання робіт) і не розповсюджуються на правовідносини, які виникли на підставі укладеного між сторонами у цій справі попереднього договору, який містить лише зобов'язання сторін протягом певного строку укласти в майбутньому договір купівлі - продажу транспортного засобу (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Посилання позивача на те, що він 27 грудня 2017 року виконав п. 2.1. попереднього договору, сплатив на розрахунковий рахунок відповідача зазначену в попередньому договорі суму - 42 500,00 грн., не спростовує висновків суду, оскільки згідно п. 2.2. укладеного між сторонами попереднього договору зазначена сума є авансом за Основним договором, на яку при укладенні Основного договору буде зменшена вартість Майна, що має бути сплачена Покупцем.

Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що дія попереднього договору на час розгляду справи судом не закінчилася. Такий висновок суду відповідає п. 1.5 попереднього договору, згідно якого Сторони зобов'язалися укласти Основний договір 05 січня 2018 року, а якщо на цю дату транспортний засіб Продавцем не буде придбано з метою його відчуження Покупцеві, то Основний договір буде укладено не пізніше ніж на п'ятий робочий день після придбання Продавцем Майна, але не пізніше 31 грудня 2019 року. Кінцевий строк укладення основного договору - 31 грудня 2019 року ще не настав. Доказів про те, що на час розгляду справи судом відповідачем придбано транспортний засіб для його відчуження позивачу, що однією із сторін попереднього договору другій стороні направлена пропозиція про укладення основного договору, суду не надано.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що відповідач взагалі не приступив до виконання зобов'язань за попереднім договором, документальн не підтверджено та не заслуговують на увагу, оскільки сторони визначили кінцевий термін укладення договору купівлі-продажу 31 грудня 2019 року.

Відповідно до частини 3 статті 635 ЦК України зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановлений попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Оскільки зобов'язання сторін, встановлене попереднім договором - укласти договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким позивачем відповідно до умов попереднього договору сплачено аванс, не припинилося, підстави для повернення цього авансу у розмірі 42 500,00 грн. відсутні.

Свобода договору, закріплена в ст. ст.6, 627 ЦК, яка полягає в тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позову без дослідження належних та допустимих доказів зводяться до переоцінки доказів та власного тлумачення характеру спірних правовідносин.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність прийнятого судом рішення та не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного позивачем рішення.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

При вирішенні цієї справи, суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 29 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач /підпис/ В.В. Оніщук

Судді /підпис/ С.Г. Копаничук

/підпис/ С.К. Медвецький

Згідно із оригіналом:

Суддя-доповідач В.В. Оніщук