Справа №: 398/4770/18
провадження №: 4-с/398/6/19
УХВАЛА

"24" січня 2019 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Крімченко С.А. при секретарі Куліковій В.В. розглянувши скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на постанову державного виконавця Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_3 про закінчення виконавчого провадження,-

Встановив :

ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся в суд з скаргою і просить:

- визнати неправомірною та скасувати постанову від 01.06.2017 року державного виконавця Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_3 про закінчення виконавчого провадження по виконавчому провадженню ВП №33746603;

- зобовязати ОСОБА_3 відновити виконавче провадження ВП №33746603 за виконавчим листом № 2-5036/05, виданим Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградській області 15.08.2005 року.

Вимоги скарги мотивує тим , що в листопаді 2018 року по системі відеозвязку «Вайбер» до нього звернулася ОСОБА_2 з проханням про надання правової ( правничої ) допомоги в питанні стягнення аліментів з бувшого чоловіка ОСОБА_4. Зазначила, що в серпні 2012 року вона, як стягувач, подала до Олександрійського міськрайонного ВДВС заяву про примусове стягнення аліментів з ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5 відповідно до виконавчого листа № 2-5036/05, виданого Олександрійським міськрайонним судом 15.08.2005 року. Їй було відомо,що виконавче провадження було розпочато, але аліментів вона не отримала, доля самого провадження їй невідома, невідомі причини відсутності стягнень.

17.12.2018 р. він, ОСОБА_1 , ознайомився з матеріалами виконавчого провадження ВП № 33746603 та йому стало відомо про те, що 01.06.2017 р. виконавчий лист про стягнення аліментів було повернуто до Олександрійського міськрайонного суду на підставі п. 7 ч.1 ст.39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з закінченням строку стягнення та відсутності заборгованості. В матеріалах виконавчого провадження є заява ОСОБА_2 про те, що заборгованість по аліментах відсутня.

Вважає, що державний виконавець не пересвідчилася у наявності заборгованості та винесла неправомірне рішення. Так, ОСОБА_2 перебуває за кордоном в іншій країні в Ізраїлі. З ним, представником , звязувалася по Viber за допомогою міжнародного звязку. Заяву про відсутність заборгованості по аліментах не писала і не могла писати, оскільки перебувала за кордоном. Крім того, в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази сплати аліментів, відсутній розрахунок заборгованості по аліментах. Державний виконавець повинен робити розрахунок заборгованості щомісяця . Про те, що виконавче провадження з стягнення аліментів закінчено , стягувачці стало відомо 18.12.2017 р. від нього, представника ОСОБА_6,коли він ознайомився з матеріалами виконавчого провадження 17.12.2018 року, про що була зроблена відповідна відмітка в виконавчому провадженню, а тому строки звернення зі скаргою не пропущено.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав вимоги скарги та просить її задоволити, вважає, що державним виконавцем безпідставно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, так як в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази сплати аліментів боржником. Заява від 31.05.2017 року, яка написана від імені позивача про відсутність претензій по сплаті аліментів , є підробною, так як позивачка, ознайомившись з даною заявою, зазначила, що почерк на даній заяві їй не належить.До матеріалів справи була долучена письмова заява від 25.12.2018 року, написана від імені позивача, в якій вона зазначила, що аліментів не отримувала і заяву від 31.05.2017 року вона не писала.

Державний виконавець Сагайдачна В.В. заперечує проти задоволення скарги, подала письмове заперечення, яке приєднано до матеріалів справи. Державний виконавець у судовому засіданні пояснила , що дійсно на виконанні в Олександрійському МР ВДВС ГТУЮ в Кіровоградській області перебувало виконавче провадження № ВП № 33746603 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 У звязку з тим, що ОСОБА_2 подала заяву про відсутність заборгованості, вона , державний виконавець, винесла постанову про закінчення виконавчого провадження.До неї особисто сторони не приходили, а заява про відсутність претензій по сплаті аліментів була зареєстрована в канцелярії відділу і їй передана.Протягом строку перебування виконавчого провадження у неї на виконанні , сторони до неї не зверталися з приводу заборгованості по сплаті аліментів. Представником стягувача не надано належних доказів, що заява від 31.05.2015 року про відсутність претензій про сплату аліментів, написана не стягувачем, а іншою особою.Відсутній відповідний висновок експертизи, який би підтвердив даний факт. Згідно довідки №27 від 14.01.2019 року , яка надана Куколівською сільською радою, стягувачка з 17.09.2010 року по грудень 2014 року постійно проживала разом з дочкою та боржником, а з грудня 2014 року по грудень 2017 року боржник ОСОБА_4 проживав разом з донькою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та вів спільне господарство. Вважає, що стягувачка не могла не знати про закінчення виконавчого провадження, так як постанова про закінчення виконавчого провадження була направлена на адресу стягувачки і назад не повернулася.Тому пропущений строк позовної давності. Вважає, що з урахуванням викладених обставин, необхідно відмовити в задоволенні даної скарги.

Боржник ОСОБА_4 в судове засідання двічі не з»явився, про час розгляду справи повідомлявся телефонограмою та через його представника.

Представник боржника ОСОБА_8 заперечив проти задоволення скарги.Подав письмове заперечення проти скарги. В засіданні повідомив, що боржник не бажає приймати участь в розгляді справи. Заперечення проти скарги мотивував тим, що представник стягувача не надав належних доказів про те, що заява від 31.05.2015 року про відсутність претензій про сплату аліментів ,написана не стягувачем, а іншою особою.Відсутній відповідний висновок експертизи, який би підтвердив даний факт.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.Заборгованість по аліментам відсутня, так як боржник добровільно сплачував аліменти. Стягувачка, починаючи з 2012 року ,не пред»являла претензії щодо несплати аліментів. Факт спільного проживання стягувача та боржника з 2010 року по 2014 рік , а також боржника та особи, на користь якої стягувалися аліменти, з грудня 2014 року по грудень 2017 року підтверджується довідкою №27 від 14.01.2019 року , виданою Куколівською сільрадою Олександрійського району Кіровоградської області. Постанова від 01.06.2017 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 33746603 була надіслана на адресу позивача в с.Куколівка і на адресу відділу ДВС не поверталася.Та обставина, що ОСОБА_2 в 2017 році перебувала в Ізраїлі, не може слугувати поважною причиною пропуску строку для оскарження даної постанови.

Суд, заслухавши представника стягувача, представника боржника та державного виконавця, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом .

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно ст..450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

В судовому засіданні встановлено, що в відділі ДВС Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № ВП № 33746603 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ј частини заробітку( доходу) , починаючи з 19.08.2005 року і до повноліття доньки ОСОБА_5 , тобто до 09.01.2017 року. Виконавче провадження було відкрито на підставі заяви стягувача від 01.08.2012 року.Згідно матеріалів виконавчого провадження, копії якого було долучено до матеріалів справи, починаючи з 2012 року і до 2017 року державним виконавцем періодично робилися запити в установи банків, Куколівську сільраду по місцю проживання боржника, запити щодо реєстрації транспортних засобів у боржника. В матеріалах виконавчого провадження є розрахунок заборгованості по аліментах, зроблений останній раз в 2014 році.Також в матеріалах справи є відповідь з банку ПАТ « Креді ОСОБА_9» про наявність карткового рахунку у боржника ОСОБА_4 та відповідь з ПАТ КБ « Приватбанк» про наявність у боржника 3 відкритих особових рахунків. Але державним виконавцем не вчинялися подальші дії по виявленню коштів на даних рахунках. В матеріалах виконавчого провадження відсутня інформація про звернення позивача щодо ходу виконання рішення суду, як і інформація про перевірки майна боржника за місцем його проживання, виклик відповідача в відділ ДВС для з»ясування стану виконання рішення суду по стягненню з нього аліментів.

В матеріалах виконавчого провадження є заява , написана від імені стягувача ОСОБА_2 про відсутність у неї претензій до боржника ОСОБА_4 по сплаті аліментів. Заява датована 31.05.2017 року і зареєстрована 31.05.2017 року. На підставі даної заяви державним виконавцем Сагайдачною В.В. була винесена постанова 01.06.2017 року про закінчення виконавчого провадження на підставі п.7 ч.1 ст.39 , ст.40 Закону України « Про виконавче провадження» в звязку з закінченням строку для даного виду стягнення і відсутністю заборгованості по аліментах.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 13.07.2006 року по справі "ОСОБА_6 проти України" виконання рішення щодо боржника залишається обов'язком держави.

Державним виконавцем не вживалися всі передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи щодо належного виконання рішення суду, не викликалися сторони, не з»ясовувалося питання про сплату аліментів в добровільному порядку. В запереченні на дану скаргу державний виконавець і представник боржника посилаються на долучену до матеріалів справи довідку №27 від 14.01.2019 року, видану Куколівською сільською радою про те, що з 17.09.2010 року ОСОБА_4 був зареєстрований і постійно проживав, вів спільне господарство до грудня 2014 року разом з співмешканкою ОСОБА_2 та донькою ОСОБА_5, 09.01.1999 року за адресою: вул.. Квітнева №4, с.Куколівка Олександрійського району Кіровоградської області.З грудня 2014 року по грудень 2017 року ОСОБА_4 проживав та вів спільне господарство разом з донькою ОСОБА_5 за даною адресою.Але в судове засідання не надано рішення суду про припинення стягнення аліментів з боржника.Боржник ухилився від явки до суду і відповідно не пояснив суду, яким чином він сплачував аліменти на утримання доньки.

Представник заявника заперечує, що стягувачка ОСОБА_10 написала заяву від 31.05.2017 року про відсутність у неї претензій до боржника ОСОБА_4 по сплаті аліментів, зазначаючи, що заява написана не її почерком.Але даний факт може підтвердити висновок судово-почеркознавчої експертизи, яку суд позбавлений можливості провести в рамках розгляду скарги на дії державного виконавця.

Стягувач та її представник не позбавлені можливості звернутися з заявою до правоохоронних органів щодо шахрайських дій з боку відповідача, який ухилився від виконання рішення суду, якщо вважають, що заява від 31.05.2017 року написана не позивачем , а саме відповідачем і аліменти боржником не сплачувалися.

Щодо пропуску строку для оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження, то державним виконавцем не було надано суду доказів про надіслання постанови про закінчення виконавчого провадження стягувачу і відповідно отримання останньою даної постанови. Крім того, державним виконавцем в судовому засіданні не заперечувалося, що представник стягувача 17.12.2018 року знайомився з матеріалами виконавчого провадження і скарга подана до суду 26.12.2018 року, тобто в межах 10-денного строку на оскарження. Таким чином, відсутні підстави для вирішення питання про поновлення строку на оскарження постанови державного виконавця.

Керуючись ст.ст. 258, 259,447-453 ЦПК України ,-

Ухвалив :

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на постанову державного виконавця Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_3 від 01.06.2017 року про закінчення виконавчого провадження по виконавчому провадженню ВП №33746603.

Ухвала суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом п»ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п»ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали виготовлено 29 .01.2019 року.

Суддя