ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року

м.Суми

Справа №592/12672/18

Номер провадження 22-ц/816/154/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенко В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собина О. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 листопада 2018 року в складі судді Фоменко І.М., ухваленого у м. Суми,

В С Т А Н О В И В:

04 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду позовом, просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина у розмірі 1800 грн щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 1995 року вона проживала однією сім'єю з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син ОСОБА_3.

Наприкінці 2013 року відповідач покинув родину, мешкає окремо. Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні.

Відповідач працює котельником у ПАТ «Сумське науково-виробниче об'єднання», утриманців не має, проте, матеріальної допомоги на утримання сина не надає.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 листопада 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно до його повноліття на користь ОСОБА_1, починаючи стягнення з 04 вересня 2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн 80 коп.

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржене судове рішення, та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог позивача.

При цьому зазначає, що ухвалюючи рішення суд не врахував твердження відповідача про те, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, не є його сином, оскільки шлюб між сторонами розірваний за два роки до його народження - у 2010 році. Позивач самостійно звернулась до відділу РАЦС, і за її усною заявою була проведена реєстрація народження дитини з зазначенням у графі батько - ОСОБА_2

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зауважила, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_4, представника позивача ОСОБА_5, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 1995 року ОСОБА_1 (до зміни прізвища - ОСОБА_1) та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син ОСОБА_3 (а.с. 3).

На дату розгляду справи ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні (а.с. 4).

За станом здоров'я дитина перебуває на диспансерному обліку у лікаря-пульмонолога (а.с. 12).

Відповідач ОСОБА_2 є працездатною особою, має задовільний стан здоров'я допомогу на утримання дитини не надає.

08 серпня 2014 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище на ОСОБА_1 (а.с. 5).

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на сина ОСОБА_3 у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції виходив з того, що батьки мають рівні зобов'язання щодо утримання дитини, при цьому врахував задовільний стан здоров'я відповідача, відсутність у нього інших утриманців та нерегулярний характер його доходів.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції в повній мірі.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч. 2 ст. 182 СК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст. 141 СК України).

За таких обставин, суд першої інстанції, ураховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача ОСОБА_2, відсутність у нього інших утриманців, дійшов правильного висновку про обов'язок відповідача брати участь у витратах на утримання сина ОСОБА_3, визначивши його обов'язком сплачувати аліменти на дитину.

Відповідно до ч. 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не є батьком ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхиляються апеляційним судом, оскільки жодних належних допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень відповідач суду не надав.

З наданої позивачем копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 ОСОБА_3, вбачається, що його батьком є ОСОБА_2 громадянин України (а.с. 3).

Рішення про виключення запису про ОСОБА_2, як батька ОСОБА_2 ОСОБА_3, з актового запису про народження судом не ухвалювалось, питання про батьківство відповідача не було предметом дослідження суду у даній справі, позовні вимоги такого змісту сторонами не заявлялись.

Посилання апелянта на порушення його процесуальних прав в наслідок продовження судового розгляду справи в суді першої інстанції 05 листопада 2018 року без його участі висновків суду по суті справи також не спростовують.

З матеріалів справи вбачається, що в судовому засіданні 09 жовтня 2018 року у присутності відповідача суд задовольнив клопотання представника позивача та відклав розгляд справи на 05 листопада 2018 року (а.с. 15).

01 листопада 2018 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з його виїздом за межі міста у день розгляду справи, доказів на підтвердження своїх доводів не надав (а.с. 19) .

За правилом частини другої статті 210 ЦПК України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

За таких обставин суд першої інстанції, керуючись процесуальним законом визнав можливим розглянути справу за відсутності відповідача, оскільки межі відкладення судового засідання не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Відповідно до ч.4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Звертаючись з позовом до суду першої інстанції позивач просила стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1800 грн.

За змістом ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Тобто Сімейний кодекс України чітко визначає два способи присудження аліментів: у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Визначення аліментів в твердій грошовій сумі передбачає зазначення судом розміру грошової суми, яка підлягає стягненню з відповідача.

Проте, суд першої інстанції не врахував зазначених норм закону, визначив розмір аліментів у прожитковому мінімумі, таким чином припустився порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Установивши, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність змінити резолютивну частину рішення суду першої інстанції, зазначивши про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на дитину у розмірі 1800 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтованість даного розміру аліментів підтверджується матеріалами справи, заперечень щодо даного розміру чи неможливості його сплати апеляційна скарга не містить.

Враховуючи те, що справа є незначної складності, колегія суддів визначає її як малозначну згідно з п. 2 ч. 6 ст. 19, ч. 4 ст. 274 ЦПК України, тому відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 листопада 2018 року змінити в частині розміру аліментів.

Стягнути щомісячно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання: АДРЕСА_2, НОМЕР_1, аліменти у розмірі 1800 грн на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до його повноліття, починаючи стягнення з часу звернення до суду - з 04 вересня 2018 року на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, місце проживання: АДРЕСА_1.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено «31» січня 2019 року

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

О.І. Собина