Провадження № 22-ц/810/9/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2019 року, січня місяця, 30-го дня, Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ головуючого Яреська А.В. (судді - доповідача), суддів: Дронської І.О., Карташова О.Ю., за участю секретаря судового засідання Перишкіна Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 15 листопада 2018 року у цивільній справі (№426/20426/18 суддя - Осіпенко Л.М.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Сватівського районного суду Луганської області із позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно. Просила суд визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом право власності на 1/15 частку квартири № АДРЕСА_1. Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 15 листопада 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно було визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 звернулася до суду із апеляційною скаргою у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 15 листопада 2018 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 04 жовтня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно було залишено без руху на підставі ч. 1 ст. 185 ЦПК України, позивачу надано строк 10 днів з моменту отримання ухвали для усунення недоліків та попереджено про те, що інакше заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику (а.с.7-8).

Відповідно до мотивувальної частини зазначеної ухвали, суд першої інстанції дійшов до висновків про те, що позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст.ст. 175-177 ЦПК України, адже відсутні належні докази на підтвердження дійсної вартості спірного майна та відповідно дійсної ціни позову; позивачем не надано доказів щодо неможливості оформити право власності через нотаріальну контору - відсутня постанова нотаріуса про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину. Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 04.10.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та заявнику був наданий строк - 10 днів з моменту отримання ухвали для усунення недоліків, вказаних в ухвалі суду та, посилаючись на те, що на теперішній час недоліки не усунені, відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, дійшов висновку про те, що заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Колегія суддів не погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, адже до них суд дійшов поспішно та з порушення норм процесуального права.

У позовній заяві є зазначеною ціна позову на виконання вимог п.3 ч.3 ст. 175 ЦПК - суд першої інстанції мав можливість за необхідності використати передбачений ч. 2 ст. 176 ЦПК механізм замість того, щоб залишати без руху та повертати у подальшому позовну заяву. У позовній заяві були наведені доводи щодо неможливості оформлення права власності через нотаріальну контору - (а.с. 2), на стадії вирішення питання щодо відкриття провадження суд не повинен давати оцінку належності та допустимості доказів, загальновідомим фактом є тимчасова нездатність здійснювати свої повноваження органам державної влади України на території м. Луганська де була відкрита та перебуває спадкова справа. Як роз'яснювалось судам в узагальненні судової практики з розгляду цивільних справ про спадкування ВССУ «вирішуючи питання про те, чи підлягають розгляду судом справи про право на спадкування без попереднього звернення особи до нотаріальної контори для оформлення права на спадщину та відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, судам потрібно враховувати , що відмова у відкритті провадження у справі (п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК) або закриття провадження у справі (п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК) не допускається з огляду на вичерпний перелік підстав вчинення таких процесуальних дій, визначених ЦПК - і у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові, а не відмови у відкритті провадження у справі, закриття провадження у справі або залишення позовної заяви без розгляду . У постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» теж зазначалось що суддя вправі відмовити у відкритті провадження у справі лише з підстав, передбачених законом. Не допускається відмова у відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявленої вимоги, відсутності доказів, пропуску строків позовної давності та інших передбачених законом підстав. Подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Белле проти Франції, § 38), суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (Перес де Рада Каванил'ес проти Іспанії). Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду. Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Отже, вказані судом першої інстанції підстави залишення позовної заяви без руху не повною мірою відповідають вимогам ст.ст. 175-177 ЦПК, певною мірою порушують право позивача на доступ до суду, що є захищеним основоположними гарантіями, передбаченими статтею 6 Конвенції, адже встановлені судом обмеження права доступу щодо умов прийнятності позову не ґрунтуються належним чином на вимогам процесуального законодавства, не свідчать про пропорційність між застосовуваними засобами та поставленою метою. За таких обставин суддя першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви. Оскільки питання про визнання позовної заяви неподаною та повернення було вирішено судом першої інстанції всупереч нормам процесуального права з порушенням порядку, встановленого для його вирішення, що відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України, є підставою для скасування ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 382 - 384 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 15 листопада 2018 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 01 лютого 2019 року.

Головуючий

Судді