Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3838/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2019 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого - судді: Казидуб О. Г.

при секретарі: Шульга С.О.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Михна Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) до Черкаської міської ради про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини - ,

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; постійне місце проживання: АДРЕСА_2 ) звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Черкаської міської ради (м. Черкаси, вул.. Б. Вишневецького, 36) про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Свою заяву мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в Італії помер ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), який є її сином, вони постійно проживали в АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 .

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина у вигляді 1/5 частини квартири АДРЕСА_3 , яка належала йому на праві приватної власності згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 12.11.1997 року.

Відповідно до норм ст. 1261 ЦК України вона є спадкоємцем першої черги.

Починаючи з 2004 року та станом на день смерті ОСОБА_5 постійно проживав з нею в італії, АДРЕСА_2 .

Про відмову у прийнятті спадщини, в порядку ст..ст.1273, 1274 ЦК України, вона до нотаріуса не зверталася.

В жовтні 2018 року, в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вона звернулася до Другої Черкаської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого сина ОСОБА_5 на спадкове майно, а саме: 1/5 частину квартири АДРЕСА_3 .

16.02.2019 року постановою нотаріуса Другої черкаської державної нотаріальної контори відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого сина ОСОБА_5 , оскільки нотаріусом встановлено, що спадкоємець не подала до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений строк, а також на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, що унеможливлює видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки відсутній факт прийняття спадщини.

У шестимісячний строк вона не подавала до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, оскільки весь цей час перебувала на території Італії і оскільки на день смерті її син постійно проживав разом із нею, вважала що в силу ч.З ст.1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину.

Факт постійного проживання разом із ОСОБА_5 на час його смерті підтверджується відповідною довідкою №1628 від 28.02.2019 року, виданою службовою особою відділу реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_7, провінції Тренто, Італія

Просить суд встановити їй додатковий строк терміном три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

10 травня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача за дорученням Константин В. М. в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задоволити.

Представник відповідача Черкаської міської ради за дорученням Михно Р. М. в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення.

Заслухавши пояснення представника позивача за дорученням Константин В. М., представника відповідача за дорученням Михно Р. М., дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупнсті, суд приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про відкориговані особисті дані від 03.11.2000 року № 396 (а.с. 11) - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. ОСОБА_7 , був також відомий під такими іменами: ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Черкаси; ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Черкаси; ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Черкаси.

Відповідно до копії свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 - ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , в графі мати зазначено: « ОСОБА_3 ».

Відповідно до Виписки з реєстру актів про народження ОСОБА_7 за № 53, частина 2, серія АДРЕСА_4 , 2010 рік 15.04.2003 року ОСОБА_9 , ОСОБА_10 шлюб із ОСОБА_11 у комуні Арко. Акт про шлюб складено у комуні Арко під № 13, частина 1, рік 2003, ОСОБА_7 , 15.04.2010 р. Декретом Міністра внутрішніх справ № К10/С/284168 від 28.07.2010 року у реєстрі громадянства ОСОБА_7 під № 51 за 2010 рік вписано, що 01.12.2010 ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_12 отримала громадянство Італії. Відповідно при набутті громадянства встановлено її імя - ОСОБА_13 , прізвище як при народженні - ОСОБА_9 у відповідності до законодавства Італії. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до свідоцтва на право власності на житло від 12.11.1997 року - квартира за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_14 та членам його сім`ї ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 .

Відповідно до Довідки КП «ЧООБТІ» від 23 жовтня 2018 року № 6138о - станом на 01.01.2013 право власності на квартиру АДРЕСА_3 зареєстровано к КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.02.2019 року було відмовлено ОСОБА_15 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я її довірительки ОСОБА_3 , а саме на 1/5 частину квартири АДРЕСА_3 , що залишилась після смерті її сина ОСОБА_6 ( ОСОБА_5 ), померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . В постанові зазначено, що спадкоємець ОСОБА_3 не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у вищезазначений строк, а також на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, що унеможливлює видати свідоцтво про право на спадщину , оскільки відсутній факт прийняття спадщини. Внаслідок зазначеного неможливо видати свідоцтва про право на спадщину, оскільки не підтверджений факт прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту щодо даних спірних правовідносин визначені Цивільним Кодексом України.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222ЦК).

Відповідно до ст. 1223 ЦК, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ч.ч.1, 2 ст. 1258ЦК). Як передбачено ч.1 та ч.3 ст. 1268 ЦК, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (1270ЦК).

За положеннями статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановленняфакту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК (435-15). Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК (435-15), звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1. у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2. ці обставини визнані судом поважними.

Як передбачено статтею 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений наказом МЮУ 22.02.2012р. №296/5 (розділ ІІ глава 10) 1.2. при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна (п.1.2).

У разі наявності заповіту нотаріусу подається його оригінал чи дублікат. Повна інформація про заповіт, який було посвідчено іншим нотаріусом, витребовується нотаріусом шляхом направлення запиту (п.2.3). Відповідно до п. 3.1 Порядку, право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття (п.3.2).

Як передбачено п.3.3 Порядку заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка. Ця відмітка скріплюється підписом нотаріуса (п.3.4). Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини (п.3.5).

Відповідно до п.3.15 вказаного Порядку, якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. Суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (п.3.16). Спадкоємець, якому за рішенням суду встановлено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, повинен у межах установленого судом строку прийняти спадщину шляхом подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідної заяви (п.3.17).

Як передбачено п.3.18 Порядку, не вимагається звернення до суду для визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини, якщо усі спадкоємці, які прийняли спадщину, подадуть письмову заяву про згоду на прийняття спадщини спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини. Такі заяви спадкоємців мають бути подані нотаріусу до видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності такої згоди спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, необхідно подати до нотаріуса за місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття.

З огляду на вищевикладене, наведені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини, а саме посилання на те, що вона перебувала на території Італії і оскільки на день смерті її син ОСОБА_5 постійно проживав разом з нею та вона вважала, що вона прийняла спадщину на думку суду є безпідставними.

Постійне проживання відповідача поза межами України також не може бути визнане поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини,оскільки п.3 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, визначено, що заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття можуть бути подані спадкоємцем особисто, або поштовим відправленням, однак позивач даним правом також не скористався. Відтак, встановлені у справі докази: смерть спадкодавця у 2013 році, доведеність наявності у позивача документів померлого, обізнаність щодо часу його смерті , не ініціювання спадкоємцем питання прийняття спадщини протягом 6-місячного строку після смерті спадкодавця, звернення позивача до суду із позовом у 2019 році, тобто після виникнення права на спадщину за законом , а тому,суд дійшов висновку, що наведені позивачем причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини не є поважними, а тому позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ЦК України, ЗУ «Про нотаріат», ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_6 ІПН НОМЕР_3 до Черкаської міської ради про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити .

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Черкаської області протягом 30 днів. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 09 вересня 2019 року

Головуючий: О. Г. Казидуб