Справа № 461/7639/17 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/811/1052/18 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Юзефович Ю.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Гарщаль Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії Публічного акціонерного товариства «Укрексімбанк» у місті Луцьку на рішення Галицького районного суду м. Львова від 31 січня 2018 рокув складі судді Волоско І.Р. в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії Публічного акціонерного товариства «Укрексімбанк» у місті Луцьку про зобов`язання до вчинення дій, визнання зобов`язання припиненим,-

встановила:

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Галицького районного суду м.Львова з позовом до ОСОБА_3 та Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії Публічного акціонерного товариства «Укрексімбанк» у місті Луцьку про зобов`язання до вчинення дій, визнання зобов`язання припиненим.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликалася на те, що вона таОСОБА_3 є подружжям, яке проживає без реєстрації шлюбу з 01.01.2006 р. Дана обставина встановлена рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.08.2016 р. у справі №161/7824/16-ц, яке набрало законної сили 12.08.2016 р.

08.11.2007 р. між ОСОБА_3 та Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», укладено кредитний договір № 86707С40, за яким ОСОБА_3 отримав кредит в розмірі 682000 доларів США з кінцевою датою погашення 22.10.2010р. З метою забезпечення виконання цього зобов`язання, між сторонами укладено чотири договори застави № 86707Z42 від 08.11.2007р., № 86707Z43 від 12.11.2007р., № 86707Z44 від 12.11.2007р. та № 86707Z45 від 13.11.2007р. За вказаними договорами в заставу банку передано право вимоги грошових коштів в сумі 4000000 грн., що знаходились на відкритих ОСОБА_3 в АТ «Укрексімбанк» депозитних рахунках. Грошові кошти ОСОБА_3 поклав на депозитні рахунки відповідно до укладених між ним та банком чотирьох договорів: договору банківського вкладу з частковою зміною суми депозиту зі сплатою процентів щомісяця № 828-206 від 06.11.2007р., договору банківського вкладу з частковою зміною суми депозиту зі сплатою процентів щомісяця № 832-206 від 08.11.2007р., договору банківського вкладу з частковою зміною суми депозиту зі сплатою процентів щомісяця № 836-206 від 08.11.2007р. та договору банківського вкладу з частковою зміною суми депозиту зі сплатою процентів щомісяця № 852-206 від 12.11.2007р.

Зазначає, що грошові кошти за кредитним договором, договорами банківського вкладу та договорами застави є спільною сумісною власністю подружжя відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України.

19.11.2008р. ОСОБА_3 звернувся до банку із заявою про дострокове розірвання договорів банківського вкладу № 828-206 від 06.11.2007р., № 832-206 від 08.11.2007р., № 836-206 від 08.11.2007р., № 852-206 від 12.11.2007р. та спрямування грошових коштів за ними в сумі 4000000 грн. на погашення заборгованості за кредитним договором № 86707С40 від 08.07.2007р. Таким чином, ОСОБА_3 скористався своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 1060 ЦК України. Пунктами 3.4.9., 6.8 договорів банківського вкладу (з урахуванням змін, внесених додатковими угодами), передбачено обов`язок банку після отримання заяви ОСОБА_3 про дострокове повернення вкладу зарахувати кошти з депозитного на картковий рахунок ОСОБА_3 не пізніше двох банківських днів та здійснити договірне списання на користь відповідача коштів з карткового рахунку у випадку наявності заборгованості за кредитним договором. Однак, банк не виконав свої зобов`язання за договорами банківського вкладу, чим порушив зобов`язання.

Належним способом захисту свого порушеного права позивач вважає зобов`язання банку здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором за існуючим на день пред`явлення ОСОБА_3 вимоги про дострокове розірвання договорів банківських вкладів курсом, із зарахуванням суми банківського вкладу за цим курсом на погашення його зобов`язань за кредитним договором.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 31 січня 2018 року позов задоволено.

Зобов`язано Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» здійснити перерахування коштів в розмірі 4000000 (чотири мільйони) гривень 00 копійок з:

- вкладного (депозитного) рахунку № НОМЕР_1 відкритого ОСОБА_3 відповідно до договору банківського вкладу з частковою зміною суми депозиту зі сплатою процентів щомісяця № 828-206 від 06.11.2007 р. в сумі 1000000 (один мільйон) гривень 00 копійок;

- вкладного (депозитного) рахунку № НОМЕР_2 відкритого ОСОБА_3 відповідно до договору банківського вкладу з частковою зміною суми депозиту зі сплатою процентів щомісяця № 832-206 від 08.11.2007 р. в сумі 1000000 (один мільйон) гривень 00 копійок;

- вкладного (депозитного) рахунку № НОМЕР_3 відкритого ОСОБА_3 відповідно до договору банківського вкладу з частковою зміною суми депозиту зі сплатою процентів щомісяця № 836-206 від 08.11.2007 р. в сумі 1000000 (один мільйон) гривень 00 копійок;

- вкладного (депозитного) рахунку № НОМЕР_4 відкритого ОСОБА_3 відповідно до договору банківського вкладу з частковою зміною суми депозиту зі сплатою процентів щомісяця № 852-206 від 12.11.2007 р. в сумі 1000000 (один мільйон) гривень 00 копійок, на картковий рахунок ОСОБА_3 № НОМЕР_5 та спрямувати ці кошти з вищевказаних депозитних рахунків на погашення заборгованості за кредитним договором № 86707С40 від 08.11.2007 р. в сумі 667378,54 доларів США, із розрахунку 5,9936 грн. за 1 долар США.

Визнано припиненим зобов`язання ОСОБА_3 по кредитному договору № 86707С40 від 08.11.2007 p., укладеному між Відкритим акціонерним товариством «Укрексімбанк» та ОСОБА_3 в частині погашення заборгованості за кредитом в сумі 667378,54 доларів США (4000000 гривень по курсу НБУ станом на 20.11.2008 р. 5,9936 грн. за 1 долар США).

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та Публічного акціонерного товариства «Державного експортно-імпортного банку України» в особі філії Публічного акціонерного товариства «Укрексімбанк» у місті Луцьку на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 640,00грн.

Рішення суду оскаржив відповідач ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Луцьку.

Апелянт звертає увагу, що як положення договорів банківського вкладу, так і положення кредитного договору не містять відповідних зобов`язань щодо погашення кредитів шляхом перерахування коштів з вкладних рахунків, при цьому у пункті 3.3.6 Договорів банківського вкладу, а також у п. 2.4.7. Кредитного договору встановлено право відповідача здійснювати договірне списання коштів з вкладних рахунків для подальшого їх спрямування на погашення заборгованості за кредитним договором.

Крім цього, оскільки вклади розміщені відповідачем 1 згідно із Договорами банківського вкладу у гривні, а валютою кредиту за Кредитним договором є долар США, тому для здійснення перерахування коштів з вкладних рахунків в погашення заборгованості за Кредитним договором в іноземній валюті відповідачу 1 необхідно було звернутися до відповідача 2 із заявою про купівлю іноземної валюти, що відповідачем 1 зроблено не було.

Також, просить врахувати, що після направлення заяви ОСОБА_3 від 19.11.2008 року до АТ «Укрексімбанк» з вимогою достроково розірвати Договори банківського вкладу та спрямувати кошти з вкладних рахунків на погашення заборгованості за Кредитним договором, ОСОБА_3 продовжував щомісяця отримувати відсотки, нараховані на вклади, проте суд першої інстанції на вказані обставини увагу не звернув.

В апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги наявність рішення Апеляційного суду Волинської області від 24 січня 2011 року у справі №22ц/0390/155/11, яким скасовано рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.12.2010 року та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до АТ «Укрексімбанк». Вказаним рішення встановлено, що ОСОБА_3 починаючи з листопада 2008 року, тобто з моменту подачі заяви і по листопад 2010 року одержував проценти на депозитний вклад на умовах та в порядку, встановленому договором банківського вкладу, а відтак суд прийшов висновку, що ОСОБА_3 належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту, в той же час одержував проценти за користування банком його грошовими коштами на банківських вкладах.

Також вказує, що суд першої інстанції в своєму рішенні прийшов до переконання, що відповідачами порушені права позивачки, посилаючись на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.08.2016 р., яким встановлено факт спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як чоловіка та жінка без реєстрації шлюбу з 01 січня 2006 року по 06 червня 2016 року, а також на ст.1046 ЦК України, за якою грошові кошти позичальникові надаються у власність. Як позивачка, так і ОСОБА_3 стверджують про використання отриманих в банку коштів в інтересах сім`ї.

Зазначає, що суд не враховував ту обставину, що на момент укладення кредитного договору, договорів банківського вкладу та договорів застави Банк не знав і не міг знати про те, що ОСОБА_3 проживав з ОСОБА_2 однією сім`єю без укладення шлюбу, оскільки при отриманні кредиту в анкеті Позичальник не зазначив інформацію, що проживає з ОСОБА_2 однією сім`єю без укладення шлюбу.

Просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 31 січня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_4 на підтримку доводів скарги, а також пояснення представника позивачки ОСОБА_1 на заперечення таких, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги враховуючи таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з тих обставин, що ОСОБА_3 звернувся до банку з вимогою про розірвання договорів банківського вкладу та спрямування коштів на погашення кредиту, що відповідає умовам укладених сторонами договорів, відтак не задоволення банком вимоги вкладника про дострокове розірвання договорів банківських вкладів є неправомірним, у зв`язку з чим наявні підстави для зобов`язання банку виконати умови договорів та здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_3 перед банком за кредитним договором за існуючим на день пред`явлення ним вимоги про дострокове розірвання договорів банківських вкладів курсом, із зарахуванням суми банківського вкладу за цим курсом на погашення його зобов`язань за кредитним договором. У зв`язку з погашенням заборгованості, суд прийшов висновку, що зобов`язання ОСОБА_3 по кредитному договору № 86707С40 від 08.11.2007р. слід визнати припиненим на суму перерахованих з депозитних рахунків грошових коштів.

З такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних обставин.

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» на підставі кредитного договору № 86707С40 від 08.11.2007р.; договорів застави № 86707Z42 від 08.11.2007р., № 86707Z43 від 12.11.2007р., № 86707Z44 від 12.11.2007р. та № 86707Z45 від 13.11.2007р.; договорів банківського вкладу з частковою зміною суми депозиту зі сплатою процентів щомісяця № 828-206 від 06.11.2007р., № 832-206 від 08.11.2007р., № 836-206 від 08.11.2007р. та № 852-206 від 12.11.2007р. виникли договірні відносини.

Зокрема, 08.11.2007р. між ОСОБА_3 (Відповідач-1) та Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» (Відповідач-2) укладено кредитний договір № 86707С40, за умовами якого відповідач-1 отримав кредит в розмірі 682000 доларів США з кінцевою датою погашення 22.10.2010р. Отримані у банку грошові кошти Відповідач-1 конвертував у гривню та помістив на депозитні рахунки відповідно до укладених ним з банком чотирьох договорів: договору банківського вкладу з частковою зміною суми депозиту зі сплатою процентів щомісяця № 828-206 від 06.11.2007р., договору банківського вкладу з частковою зміною суми депозиту зі сплатою процентів щомісяця № 832-206 від 08.11.2007р., договору банківського вкладу з частковою зміною суми депозиту зі сплатою процентів щомісяця № 836-206 від 08.11.2007р. та договору банківського вкладу з частковою зміною суми депозиту зі сплатою процентів щомісяця № 852-206 від 12.11.2007р.

З метою забезпечення виконання кредитного зобов`язання, між сторонами було укладено договір застави № 86707Z42 від 08.11.2007р., договір застави № 86707Z43 від 12.11.2007р., договір застави № 86707Z44 від 12.11.2007р. та договір застави № 86707Z45 від 13.11.2007р. За вказаними договорами Відповідачу-2 в заставу було передано право вимоги грошових коштів в сумі 4000000 грн., що знаходились на відкритих Відповідачем-1 в АТ «Укрексімбанк» депозитних рахунках.

19.11.2008р. банк звернувся до ОСОБА_3 з листом за № 086-16/2725 за підписом керуючого філією ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України». У листі зазначив про необхідність здійснення погашення частини кредиту, оскільки було перевищено ліміт заборгованості, виходячи з розміру наявного забезпечення, через підвищення курсу долара США, або поповнити вклад на депозитному рахунку на 657271, 00 грн., а суму поповнення депозиту передати в заставу.

У відповідь на вказаний лист 19.11.2008р. Відповідач-1 звернувся до Відповідача-2 із заявою про дострокове розірвання договорів банківського вкладу № 828-206 від 06.11.2007р., № 832-206 від 08.11.2007р., № 836-206 від 08.11.2007р., № 852-206 від 12.11.2007р. та спрямування грошових коштів за ними в сумі 4000000 грн. на погашення заборгованості за кредитним договором № 86707С40 від 08.07.2007р.

Відповідач-2 на заяву Відповідача-1 не відреагував, відповіді не надав, повернення вкладу не здійснив.

Пунктом 3.1.7. договорів банківського вкладу з частковою зміною суми депозиту зі сплатою процентів щомісяця (в редакції додаткової угоди) № 828-206 від 06.11.2007р., № 832-206 від 08.11.2007р., № 836-206 від 08.11.2007р. та № 852-206 від 12.11.2007р. передбачено право вкладника звернутися до банку із заявою про дострокове повернення вкладу або його частини та процентів на вклад або його частину, за умови повного виконання зобов`язань за кредитним договором, отримати вклад або частину вкладу та нараховані на вклад проценти з рахунку, на який ці кошти будуть перераховані згідно з вимогами пункту 2.10. договору. Згідно із вимогами п.2.10. у разі звернення вкладника про дострокове повернення вкладу або частини вкладу, що є предметом застави за договором застави, банк зобов`язаний видати відповідно вклад або вказану частину вкладу вкладнику шляхом перерахування вкладу або частини вкладу та нарахованих на вклад процентів на рахунок, вказаний у п.3.4.6. цього договору. Пункт 2.12. передбачає, що у випадку дострокового розірвання цього Договору Вкладником та/або дострокової вимоги коштів з депозитного рахунку, право вимоги на які є у заставі, заборгованість за кредитним договором погашається за рахунок коштів, що містяться на депозитному рахунку, в порядку, передбаченому чинним законодавством України, договором застави та цим договором.

Відповідно до пункту 3.4.9. Договорів банківського вкладу банк зобов`язувався після отримання від вкладника вимоги про дострокове повернення вкладу або частини вкладу здійснити перерахування відповідно вкладу або частини вкладу та нарахованих на вклад (частину вкладу) процентів на умовах, передбачених статтею 4 договору та зарахувати їх на рахунок, вказаний у підпункті 3.4.6. договору, не пізніше 2 (двох) банківських днів з дати надання вкладником до банку відповідної заяви.

В свою чергу, пункт 2.6.1. укладеного Відповідачем-1 та Відповідачем-2 Кредитного договору № 86707С40 від 08 листопада 2007 року передбачає право позичальника здійснити дострокове погашення кредиту або його частини разом з усіма нарахованими до дати дострокового погашення процентами за користування кредитом та іншими платежами, належними до сплати за цим договором.

Згідно із пунктом 2.6.3 Кредитного договору банк має право погасити заборгованість за кредитом негайно за рахунок коштів, розміщених на депозитному рахунку, у випадку пред`явлення банку вимоги щодо дострокового повернення коштів з депозитного рахунку.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що частина 2 статті 1060 ЦК України та умови, передбачені укладеними між відповідачами договорами банківського вкладу, передбачають безумовне право вкладника вимагати дострокове повернення його вкладу, а для банку ці норми передбачають обов`язок видати вклад на першу вимогу вкладника. Ні закон, ні умови договору не передбачають як передумову для дострокового повернення вкладу, вимогу щодо належного виконання кредитного договору. Оскільки на підставі укладених між тими ж сторонами договорів застави № 86707Z42 від 08.11.2007р., № 86707Z43 від 12.11.2007р., № 86707Z44 від 12.11.2007р. та № 86707Z45 від 13.11.2007р. майнові права на кошти, які знаходяться на депозитних рахунках, перебувають в заставі банку, а тому пунктом 2.12. Додаткової угоди до Договорів банківського вкладу було передбачено право банку у разі дострокового розірвання договорів банківського вкладу погасити заборгованість за кредитним договором за рахунок грошових коштів, що містяться на депозитному рахунку

Проте, підставними є доводи апелянта про те, що як положення договорів банківського вкладу, так і положення кредитного договору не містять відповідних зобов`язань щодо погашення кредитів шляхом перерахування коштів з вкладних рахунків, при цьому у пункті 3.3.6 Договорів банківського вкладу, а також у п. 2.4.7. Кредитного договору встановлено право відповідача здійснювати договірне списання коштів з вкладних рахунків для подальшого їх спрямування на погашення заборгованості за кредитним договором.

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що у листопаді 2010 року Відповідач-1 ОСОБА_3 звертався із позовом до ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії Публічного акціонерного товариства «Укрексімбанк» у місті Луцьку про зобов`язання виконати умови договору банківського вкладу та про визнання частково припиненим зобов`язання за кредитним договором.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.12.2010 року позов задоволено, зобов`язано АТ «Укрексімбанк» здійснити перерахування коштів в розмірі 4000000 (чотири мільйони) гривень 00 копійок з: вкладного (депозитного) рахунку № НОМЕР_1 відкритого ОСОБА_3 відповідно до договору банківського вкладу з частковою зміною суми депозиту зі сплатою процентів щомісяця № 828-206 від 06.11.2007 р. в сумі 1000000 (один мільйон) гривень 00 копійок; вкладного (депозитного) рахунку № НОМЕР_2 відкритого ОСОБА_3 відповідно до договору банківського вкладу з частковою зміною суми депозиту зі сплатою процентів щомісяця № 832-206 від 08.11.2007 р. в сумі 1000000 (один мільйон) гривень 00 копійок; вкладного (депозитного) рахунку № НОМЕР_3 відкритого ОСОБА_3 відповідно до договору банківського вкладу з частковою зміною суми депозиту зі сплатою процентів щомісяця № 836-206 від 08.11.2007 р. в сумі 1000000 (один мільйон) гривень 00 копійок; вкладного (депозитного) рахунку № НОМЕР_4 відкритого ОСОБА_3 відповідно до договору банківського вкладу з частковою зміною суми депозиту зі сплатою процентів щомісяця № 852-206 від 12.11.2007 р. в сумі 1000000 (один мільйон) гривень 00 копійок на картковий рахунок вкладника ОСОБА_3 № НОМЕР_5 та спрямувати ці кошти з вищевказаних депозитних рахунків на погашення заборгованості за кредитним договором № 86707С40 від 08.11.2010 р. в сумі 667 378,54 доларів США, із розрахунку 5,9936 грн. за 1 долар США.

Визнано припиненим зобов`язання ОСОБА_3 по кредитному договору № 86707С40 від 08.11.2010 р., укладеному між відкритим акціонерним товариством «Укрексімбанк» та ОСОБА_3 в частині погашення заборгованості за кредитом в сумі 667 378,54 доларів США (4 000 000 гривень по курсу НБУ станом на 20.11.2008 р. 5,9936 грн. за 1 долар США).

При цьому, рішенням Апеляційного суду Волинської області від 24 січня 2011 року рішення Луцького міськрайонного суду від 02 грудня 2010 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у позові ОСОБА_3 до ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії Публічного акціонерного товариства «Укрексімбанк» у місті Луцьку про зобов`язання виконати умови договору банківського вкладу та про визнання частково припиненим зобов`язання за кредитним договором відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог апеляційний суд звернув увагу, що ОСОБА_3 , починаючи з листопада 2008 року, тобто з моменту подачі заяви і по листопад 2010 року одержував проценти на депозитний вклад на умова та в порядку, встановленому договором банківського вкладу, а тому висновок суду першої інстанції про те, що порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором та договорами банківського вкладу дають підстави для поновлення порушених прав позивача в обраний останнім способом, не відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з порушенням вимог закону, оскільки позивач належним чином не виконуючи взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту, в той же час одержував проценти за користування банком його грошових коштів на банківських вкладах.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 травня 2011 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Волинської області від 24 січня 2011 року.

Крім цього, ухвалою Верховного Суду України від 21 березня 2017 року відмовлено у допуску справи за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Укрексімбанк» у м. Луцьку про зобов`язання виконати умови договору банківського вкладу та визнання частково припиненим зобов`язання за кредитним договором до провадження Верховного Суду України.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На переконання колегії суддів, встановлені обставини у даній справі, а також у рішенні Апеляційного суду Волинської області від 24 січня 2011 року обставини про те, що ОСОБА_3 належним чином не виконуючи взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту, в той же час одержував проценти за користування банком його грошових коштів на банківських вкладах, спростовують висновок суду першої інстанції про те, що не задоволення банком вимоги вкладника про дострокове розірвання договорів банківського вкладу є підставою для зобов`язання банку здійснити перерахунок заборгованості позивача за кредитним договором.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що наявні підстави для зобов`язання банку виконати умови договорів та здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_3 перед банком за кредитним договором за існуючим на день пред`явлення ним вимоги про дострокове розірвання договорів банківських вкладів курсом, що має наслідком скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

При цьому, висновки суду першої інстанції про порушення відповідачами 1, 2 прав позивачки та виникнення у неї права на звернення до суду за захистом порушеного права у зв`язку із ухваленням рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 серпня 2016 року про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 01 січня 2006 року по 06 червня 2016 року як чоловіка та жінка без реєстрації шлюбу, не спростовує висновок про безпідставність позовних вимог ОСОБА_3

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України

Відповідно до положень ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 372, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії Публічного акціонерного товариства «Укрексімбанк» у місті Луцьку задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 31 січня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії Публічного акціонерного товариства «Укрексімбанк» у місті Луцьку про зобов`язання здійснити перерахування коштів в розмірі 4 000 000 (чотири мільйони) гривень 00 копійок з: вкладного (депозитного) рахунку № НОМЕР_1 відкритого ОСОБА_3 відповідно до договору банківського вкладу з частковою зміною суми депозиту зі сплатою процентів щомісяця № 828-206 від 06.11.2007 р. в сумі 1000000 (один мільйон) гривень 00 копійок; вкладного (депозитного) рахунку № НОМЕР_2 відкритого ОСОБА_3 відповідно до договору банківського вкладу з частковою зміною суми депозиту зі сплатою процентів щомісяця № 832-206 від 08.11.2007 р. в сумі 1000000 (один мільйон) гривень 00 копійок; вкладного (депозитного) рахунку № НОМЕР_3 відкритого ОСОБА_3 відповідно до договору банківського вкладу з частковою зміною суми депозиту зі сплатою процентів щомісяця № 836-206 від 08.11.2007 р. в сумі 1000000 (один мільйон) гривень 00 копійок; вкладного (депозитного) рахунку № НОМЕР_4 відкритого ОСОБА_3 відповідно до договору банківського вкладу з частковою зміною суми депозиту зі сплатою процентів щомісяця № 852-206 від 12.11.2007 р. в сумі 1000000 (один мільйон) гривень 00 копійок, на картковий рахунок ОСОБА_3 № НОМЕР_5 та спрямувати ці кошти з вищевказаних депозитних рахунків на погашення заборгованості за кредитним договором № 86707С40 від 08.11.2007 р. в сумі 667378,54 доларів США, із розрахунку 5,9936 грн. за 1 долар США; визнати припиненим зобов`язання ОСОБА_3 по кредитному договору № 86707С40 від 08.11.2007 p., укладеному між Відкритим акціонерним товариством «Укрексімбанк» та ОСОБА_3 в частині погашення заборгованості за кредитом в сумі 667378,54 доларів США (4000000 гривень по курсу НБУ станом на 20.11.2008 р. 5,9936 грн. за 1 долар США) відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії Публічного акціонерного товариства «Укрексімбанк» у місті Луцьку 1057 (одна тисяча п`ятдесят сім) грн. 20 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 04 вересня 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк