Постанова

Іменем України

04 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 757/1704/17-ц

провадження № 61-5783 св 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І.,

Кривцової Г. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району» м. Києва,

треті особи: комунальна корпорація «Київавтодор», Печерська районна

в місті Києві державна адміністрація, виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), начальник комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району»

м. Києва ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району» м. Києвана рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 грудня 2018 року у складі судді Батрин О. В. та постанову Київського апеляційного суду від 06 березня 2019 року у складі колегії суддів: Вербової І. М., Саліхова В. В., Шахової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

12 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району» м. Києва(далі - КП «ШЕУ Печерського району» м. Києва, підприємство), в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ

від 27 грудня 2016 року № 188 про накладення дисциплінарного стягнення

у вигляді догани.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що з 2004 року працював на підприємстві відповідача. Наказом від 02 липня 2015 року № 50-п його переведено на посаду головного інженера. Наказ від 27 грудня 2016 року

№ 188 йому оголошено догану за порушення трудової дисципліни, а саме:

за порушення порядку та правил ведення, обліку та створення службової документації.

Вказував, що трудову дисципліну не порушував, а накладене дисциплінарне стягнення є безпідставним та незаконним, відтак, наказ від 27 грудня

2016 року про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани підлягав скасуванню.

16 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП «ШЕУ Печерського району» м. Києва, в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ від 10 січня 2017 року № 03-п про звільнення ОСОБА_1

з роботи, поновити його на посаді, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, 5 000,00 на відшкодування моральної шкоди та вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що наказом директора КП «ШЕУ Печерського району» м. Києва Дорошенка Ю. В. від 10 січня 2017 року

№ 03-п його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України

за систематичне невиконання без поважних причин трудових обов`язків. Підставою для цього стало завдання збитків підприємству внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), яка сталася за його участю

у період самовільного використання службового транспортного засобу Mitsubishi Lancer, номерний знак НОМЕР_1 .

Вказував, що завжди сумлінно виконував свої трудові обов`язки, не порушував трудової дисципліни. Вищевказаним транспортним засобом користувався у зв`язку із службою необхідністю на підставі наказу

від 14 вересня 2016 року № 128 «Про роботу у вихідні дні у вересні

2016 року», посадової інструкції головного інженера підприємства, наказу від 19 січня 2016 року № 5, яким його призначено водієм службового транспортного засобу Mitsubishi Lancer, номерний знак НОМЕР_1 . Виїзд на вказаному транспортному засобі 17 вересня 2016 року викликаний нагальною виробничою необхідністю, а постановою Оболонського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2016 року у справі № 756/12545/16-п визнано винним у ДТП іншого учасника - водія тролейбуса, працівника

КП «Київпастранс», який і повинен відшкодувати відповідачу завдані збитки

у розмірі 20 875,45 грн.

Крім того, притягнення його до дисциплінарної відповідальності і звільнення відбулося з порушенням вимог трудового законодавства, так як не враховано відсутність систематичного невиконання ним без поважних причин трудових обов`язків, пропущено строк накладення дисциплінарного стягнення, попередню згоду профспілкового комітету на його звільнення не отримано, пояснення від нього не відбиралися.

З урахуванням наведеного ОСОБА_1 просив позов задовольнити.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12 січня 2017 року відкрито провадження у справі № 757/1704/17-ц за позовом ОСОБА_1 про визнання незаконним наказу про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12 січня 2017 року відкрито провадження у справі № 757/2389/17-ц за позовом ОСОБА_1 про визнання незаконним наказу про звільнення із займаної посади та його скасування, поновлення на роботі, стягення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13 лютого 2017 року вказані справи обєднано в одне провадження, занесено до журналу судового засідання з присвоєнням спеціального номеру № 757/1704/17-ц.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13 лютого 2017 року залучено до участі у справі третіх осіб: комунальну корпорація «Київавтодор», Печерську районну в місті Києві державну адміністрацію, начальника КП «ШЕУ Печерського району» м. Києва Дорошенка Ю. В.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року залучено до участі у справі у якості третьої особи виконавчий орган Київської міської ради (Київську міську державну адміністрацію).

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2017 року залучено до участі у справі у якості третьої особи ОСОБА_6 , а ухвалою суду від 18 травня 2018 року - ОСОБА_5

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07 грудня

2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

У задоволенні позовних вимог про визнання незаконним наказу

від 27 грудня 2016 року № 188 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани та наказу від 10 січня 2017 року № 03-п про звільнення, їх скасування відмовлено.

Позовні вимоги про поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного інженера КП «ШЕУ Печерського району» м. Києва.

Стягнуто з КП «ШЕУ Печерського району» м. Києва на користь ОСОБА_1

351 813,99 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць у розмірі 14 792,91 грн допущено до негайного виконання.

Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з КП «ШЕУ Печерського району» м. Києва на користь ОСОБА_1

2 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з КП «ШЕУ Печерського району» м. Києва на користь держави судовий збір у розмірі 4 414,14 грн.

Стягнуто з КП «ШЕУ Печерського району» м. Києва на користь ОСОБА_1 витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 3 000,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 не мав повноважень самостійно здійснювати реєстрацію вхідної документації, відтак, догана була оголошена йому правомірно.

Щодо події по факту використання службового транспортного засобу, яка мала місце 17 вересня 2016 року, суд вбачав склад адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 , однак відповідачем недотримано строку застосування дисциплінарного стягнення.

Суд дійшов висновку про відсутність систематичності невиконання ОСОБА_1 своїх трудових обов`язків та порушення норм трудового законодавства при його звільненні, що стало підставою для його поновлення.

Суд зазначив, що позовні вимоги про визнання наказу

від 10 січня 2017 року № 03-п незаконним та його скасування задоволенню не підлягають, так як суд не може скасовувати накази та змінювати підстави розірвання трудового договору.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу судом обчислений, виходячи із середньоденного заробітку позивача за жовтень і листопад

2016 року.

При визначенні моральної шкоди суд врахував глибину моральних страждань і переживань, істотність змін у житті позивача, позбавлення можливості працювати і отримувати заробітну плату, втрату нормальних життєвих зв`язків, вимагання додаткових зусиль для організації свого життя.

Розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу підтверджено належними доказами та був співмірним із складністю справи та обсягом наданим адвокатом послуг.

Вирішено питання судових витрат.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 06 березня 2019 року апеляційну скаргу КП «ШЕУ Печерського району» м. Києва задоволено частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 грудня 2018 року

у частині відмови у визнанні незаконним наказу від 10 січня 2017 року

№03-п про звільнення скасовано.

Ухвалено у цій частині нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1

у частині визнання незаконним наказу від 10 січня 2017 року №03-п

про звільнення задоволено.

Визнано наказ від 10 січня 2017 року №03-п про звільнення незаконним.

У решті рішення суду залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що судом першої інстанції вірно з`ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна правова оцінка при вирішенні питання щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді головного інженера підприємства, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди та витрат на правничу допомогу, а його висновки підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Разом з цим, апеляційний суд прийшов висновку, що встановлення факту неправомірного звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 3 частини першої

статті 40 КЗпП Україниє безумовною підставою для визнання незаконним наказу від 10 січня 2017 року № 03-п про звільнення позивача і є передумовою для його поновлення на роботі.

Що стосується скасування зазначеного наказу, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про те, що такі повноваження належать до компетенції роботодавця.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у березні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, КП «ШЕУ Печерського району» м. Києва, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 грудня 2018 року

та постанову Київського апеляційного суду від 06 березня 2019 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 29 березня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, витребувано цивільну справу № 757/1704/17-ц із Печерського районного суду м. Києва, зупинено виконання рішення Печерського районного суду

м. Києва від 07 грудня 2018 року та постанови Київського апеляційного суду від 06 березня 2019 року в частині задоволення позовних вимог до закінчення касаційного провадження, крім стягнення середнього заробітку за один місяць та поновлення на роботі, що підлягало негайному виконанню, та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

У квітні 2019 року справа передана до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд не наділений повноваженнями визнавати недійсним або скасовувати наказ про звільнення працівника,

а звільнений без законних підстав працівник підлягає поновленню на роботі органом, що розглядав трудовий спір. Таким чином, позовна вимога ОСОБА_1 щодо скасування наказу від 10 січня 2017 року № 03-п про його звільнення не підлягала задоволенню.

Заявник стверджує, що строк накладення дисциплінарного стягнення не порушено, оскільки день виявлення дисциплінарного проступку не завжди може збігатися з днем його вчинення.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

До Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від ОСОБА_1 , в якому вказується, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Доводи третьої особи, яка подала пояснення

До Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшло пояснення третьої особи - виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в яких викладені аргументи і міркування на підтримку касаційної скарги.

ОСОБА_1 подав до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду заперечення на пояснення третьої особи, в яких просить вважати заперечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) необґрунтованими.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга КП «ШЕУ Печерського району» м. Києва задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати

або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Основоположні засади реалізації права на працю визначені положеннями статті 43 Конституції України, якою закріплено, що кожен має право на працю.Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Статтею 139 КЗпП Українивстановлено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до статті 147 КЗпП України визначено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Системний аналіз діючих норм трудового законодавства дає можливість зробити висновок, що підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під яким розуміється протиправне, винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх обов`язків, що випливають із нормативно-правових та інших актів у сфері праці, колективного і трудового договорів.

Необхідною умовою для накладення стягнення є вина працівника, наявність якої має бути обов`язково доведена роботодавцем.

Строк та порядок застосування дисциплінарних стагнень регламентовано статтями 148, 149 КЗпП України.

У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»судам роз`яснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП Українитрудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Умовами для розірвання трудового договору на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП Україниє: 1) належним чином зафіксований факт протиправного винного невиконання або неналежного виконання працівником трудових обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку; 2) невиконання трудових обов`язків повинно мати систематичний характер; 3) до працівника повинні були вже застосовуватись протягом року заходи дисциплінарного стягнення.

При застосуванні даної норми важливе значення має не кількість застосованих до працівника стягнень, а ступінь тяжкості проступку, заподіяна ним шкода та обставини, за яких вчинено правопорушення.

Таким чином, роботодавець повинен навести конкретні факти допущеного працівником невиконання обов`язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які та коли проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення.

Встановлено, що з 11 травня 2004 року ОСОБА_1 працював на посаді заступника начальника по виробництву КП «ШЕУ Печерського pайону»

м . Києва (а. с. 29, т. 1).

Наказом від 02 липня 2015 року № 50-п його переведено на посаду головного інженера (а. с. 8, т. 1).

Наказом від 27 грудня 2016 року № 188 на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення трудової дисципліни, а саме: несанкціоноване, самочинне та протиправне вскриття службової документації підприємства в приміщенні канцелярії та вчинення самовільних записів в книзі реєстру вхідної документації (а. с. 9, т. 1).

Наказом від 10 січня 2017 року № 03-п ОСОБА_1 звільнено з роботи згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку

(а. с. 31-33, т. 1).

Підставою для звільнення стало завдання збитків підприємству внаслідок ДТП, яка сталася за його участю у період самовільного використання службового транспортного засобу Mitsubishi Lancer, номерний знак

НОМЕР_1 , а також наявність наказу від 27 грудня 2016 року № 188, яким ОСОБА_1 було оголошено догану.

Із наказом про звільнення позивач був ознайомлений 10 січня 2017 року, що підтверджується його власноручним підписом в наказі та поясненнями, які були надані по факту незгоди зі звільненням.

Право користування службовим транспортним засобом закріплено за ОСОБА_1 наказом від 14 вересня 2016 року № 128 «Про роботу у вихідні дні у вересні 2016 року», посадовою інструкції головного інженера підприємства, наказом від 19 січня 2016 року № 5.

Однак, ДТП за участю транспортного засобу Mitsubishi Lancer, номерний знак НОМЕР_1 , яка мала місце 17 вересня 2016 року, сталася за адресою: проспект Бандери, 8, м. Київ , тобто поза межами Печерського району

м. Києва.

Таким чином, суд першої інстанції, з чим погодився суд апеляційної інстанції, зробив правильний висновок про безпідставне використання службового транспортного засобу ОСОБА_1 17 вересня 2016 року. Такі дії працівника були неправомірними.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2016 року у справі № 756/12545/16-п у вищевказаній ДТП визнано винним іншого її учасника - водія тролейбуса, працівника КП «Київпастранс» (а. с. 50, т. 1). Відповідач отримав копію вказаного судового рішення 02 грудня 2016 року.

Вбачається, що ОСОБА_1 можна було притягнути до дисциплінарної відповідальності за самовільне використання службового транспортного засобу, що завдало шкоди підприємству, у строк до 02 січня 2017 року.

Із тексту рішенням Господарського суду м. Києва від 21 лютого 2017 року у справі № 910/23548/16 слідує, що відповідачу стало відомо про факт самовільного використання службового транспортного засобу позивачем ще у вересні 2016 року, під час вчинення дій щодо визначення вартості завданих матеріальних збитків.

Отже, ОСОБА_1 можна було притягнуту до дисциплінарної відповідальності за вказаний проступок у строк до відповідної дати жовтня 2016 року.

На підставі викладеного, притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності 10 січня 2017 року відбулося з пропуском строку накладення дисциплінарного стягнення, встановленого статтею

148 КЗпП України.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає, що систематичності невиконання службових обов`язків у позивача не було, безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок не передував, відтак, звільнення відбулося без законної на те підстави.

Факт неправомірного звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП Україниє безумовною підставою для визнання незаконним наказу від 10 січня 2017 року № 03-п про звільнення позивача, і передумовою для його поновлення на роботі.

Верховний Суд вважає такі висновки апеляційного суду правильними та обґрунтованими.

Колегія суддів приходить до висновку, що при визначенні розміру заробітку за час вимушеного прогулу судом першої інстанції, висновки якого підтримав суд апеляційної інстанції, правильно застосовані положення статті 235 КЗпП України, Закону України «Про оплату праці» та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

При визначенні розміру моральної шкоди враховано наведені позивачем обставини, які стосуються характеру і ступеню моральних страждань, а також засади розумності, виваженості та справедливості.

Інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставою для скасування судових рішень, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи й зводяться до переоцінки судами доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду першої інстанції та апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.

При цьому, згідно з частиною третьою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району» м. Києва залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 грудня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 березня 2019 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Печерського районного суду

м. Києва від 07 грудня 2018 року та постанови Київського апеляційного суду від 06 березня 2019 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова