Постанова

Іменем України

04 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 2-454/2006

провадження № 61-20650св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Ігнатенка В. М.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Мирноградський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_4 на ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 19 вересня 2016 року у складі головуючого- судді Клепка Л. І. та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 26 грудня 2016 року у складі суддів: Новосьолової Г. Г., Мальованого Ю. М., Новосядлої В. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів.

Заяву обґрунтовано тим, що рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 01 грудня 2006 року задоволено його позовні вимоги до ОСОБА_2 й стягнуто з останнього на його користь 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди та 609,64 грн щомісячно на відшкодування втраченого заробітку. Видані на підставі вказаного судового рішення виконавчі листи № 454/2006 були пред`явлені на виконання до виконавчої служби міста Димитрів Донецької області, в подальшому направлені до Ворошиловського відділу державної виконавчої служби міста Донецька, проте у зв`язку з проведенням АТО були втрачені, що унеможливлює реалізацію його прав на отримання стягнутих в судовому порядку грошових сум.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 19 вересня 2016 року заяву задоволено. Видано ОСОБА_1 дублікати виконавчих листів, виданих на підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 01 грудня 2006 року у справі № 2-454/2006 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди та щомісячних платежів у відшкодування втраченого заробітку в розмірі 609,64 грн, починаючи з 01 грудня 2006 року.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що оскільки виконавчі листи втрачено, а рішення суду не виконано, наявні передбачені статтею 370 ЦПК України 2004 року підстави для видачі дублікатів виконавчих листів.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 26 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 19 вересня 2016 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що рішення місцевого суду відповідає вимогам закону, при його ухваленні повно і всебічно встановлено обставини справи та не допущеного неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У січні 2017 року ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій з урахуванням додаткових пояснень, поданих у березні 2017 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постановлені у справі ухвали суду скасувати і передати справу на новий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що заява ОСОБА_1 про видачу дублікатів виконавчих листів не відповідає вимогам статті 119 ЦПК України 2004 року, до якої додані копії документів, які належним чином не завірені та не оформлені. За відсутності належних доказів на підтвердження втрати виконавчих листів, суди дійшли помилкового висновку про видачу їх дублікатів, що може призвести до подвійного стягнення.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 березня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

03 травня 2018 року справу № 2-454/2006 за заявою ОСОБА_1 про видачу дублікатів виконавчих листів передано до Верховного Суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки вони ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

До таких висновків Верховний Суд дійшов з огляду на наступне.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 01 грудня 2006 року у справі № 2-454/2006 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, спричиненої злочином. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди та на відшкодування втраченого заробітку 609,64 грн щомісячно, починаючи з 01 грудня 2006 року.

На виконання вказаного рішення видано виконавчі листи № 2-454/2006, які пред`явлено на виконання до відділу державної виконавчої служби Димитровського міського управління юстиції Донецької області, за яким 06 квітня 2007 та 13 вересня 2007 року відкрито виконавчі провадження.

Постановою державного виконавця від 22 листопада 2012 року виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів № 2-454/2006 закінчені на підставі пункту 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» та передані на виконання до відділу державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції м. Донецька за територіальністю.

Згідно письмового повідомлення Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, який виконує функції Ворошиловського відділу державної виконавчої служби м. Донецька, на підставі виконавчого листа №2-454/2006 16 січня 2013 року відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 10 000 грн, у відкритті виконавчого провадження по виконавчому листу № 2-454/2006 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно 609,64 грн відмовлено, проте доступ до вказаних виконавчих проваджень на теперішній час відсутній, у зв`язку з проведенням активної фази АТО на території Донецької області, тому підтвердити втрату або наявність виконавчих проваджень та виконавчих документів є неможливим.

Мотиви з яких виходить Верховний Суд та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 370 ЦПК України 2004 року в редакції, чинній на час розгляду справи судами, замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

Дублікатом називається документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. Від останнього його відрізняє спеціальна позначка «Дублікат».

При розгляді питання про видачу дубліката перевіряється чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили. У випадку часткового виконання змінювати у дублікаті загальну суму не можна. Це враховується в ході подальшого виконавчого провадження.

Отже суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі наданих сторонами доказів та у відповідності із встановленими судом фактичними обставинами справи, дійшов правильного висновку про наявність підстав для видачі дублікатів виконавчих листів, оскільки доступ до виконавчих проваджень, які перебувають у Ворошиловському відділі державної виконавчої служби м. Донецька відсутній через проведення АТО на території Донецької області, доказів виконання рішення Димитровського міського суду Донецької області від 01 грудня 2006 року у справі № 2-454/2006 не надано.

За вказаних обставин, суди повно і всебічно дослідили наявні у справі докази та дали їм належну правову оцінку, правильно встановили обставини справи, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані судові рішення, які відповідають вимогам матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги щодо відсутності належних доказів на підтвердження втрати виконавчих листів не спростовують обґрунтованих висновків судів про наявність правових підстав для видачі дублікатів виконавчих листів, й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Обставини не проведення виконавчих дій щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнутих за рішенням суду грошових сум не спростовані заявником та не надано доказів виконання ним судового рішення.

Інші аргументи касаційної скарги фактично стосуються незгоди заявника з мотивами оскаржуваних судових рішень виключно з формальних міркувань, та додаткового правового аналізу не потребують.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_4 , залишити без задоволення.

Ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 19 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 26 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов
В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко