ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2019 року м. Київ

справа № 756/16169/17

провадження № 22-ц/824/8892/19

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

при секретарі - Ярмак О.В.

сторони :

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - ОСОБА_2 , Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 22 квітня 2019 року у складі судді Диби О.В., повний текст складений 07.05.2019 року,

встановив:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив зобов`язати відповідача ОСОБА_2 відновити самочинно демонтовані вбудовані шафи в коридорі та перегородки з дверним блоком між кухнею та коридором, зобов`язати відповідача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» провести технічну експертизу незаконно реконструйованих балконів та зовнішніх стін на кухні та у кімнаті квартири на предмет подальшого безпечного проживання, провести основне детальне обстеження квартири та будинку на предмет технічного стану об`єкту, його міцності, стійкості і жорсткості будівельних конструкцій.

Позов мотивований тим, що 05 серпня 2016 позивач ОСОБА_1 успадкував Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 . Інша Ѕ частина вказаної квартири належить відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору дарування.

У 2015 році після набуття права власності відповідач без будь-яких дозвільних документів та без згоди позивача розпочала ремонтні та будівельні роботи з реконструкції зазначеної квартири, зокрема, було демонтовано шафу в коридорі, демонтовано стіни між балконом і кухнею та між балконом і малою кімнатою, демонтовані балконні блоки, демонтовано перегородку з дверним блоком між кухнею і коридором, перенесено прилад опалення з малої кімнати на балкон та з кухні на балкон, у зв`язку з чим позивач був змушений звертатись до відповідних органів з заявами про вжиття заходів щодо припинення незаконної реконструкції квартири.

Враховуючи неодноразові листи позивача, Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва було запропоновано розглянути питання необхідності проведення експертизи після втручання відповідача у будівельні конструкції будинку у зв`язку з виконанням будівельних робіт у квартирі на предмет подальшої її безпечної експлуатації, проте КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» відмовляється забезпечити проведення такої експертизи посилаючись на статут підприємства.

Також, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., обґрунтовуючи її тим, що відповідачем порушено його право володіти і користуватися своїм майном, а також право на безпечне проживання у квартирі. Значної моральної шкоди, зі слів позивача, йому було завдано вивезення відповідачем речей його покійного брата, які були для нього безцінною пам`яткою про батьків та братів. У зв`язку тим, що протиправна поведінка відповідача не припинялась тривалий час, позивачу було завдано глибоких душевних страждань.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 22 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1 921 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення судом норм матеріального та процесуального права і прийняти нове рішення по суті позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та замість застосування норм Цивільного кодексу України, дійшов помилкового висновку про те, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Житлового кодексу Української РСР. Внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, невірного встановлення обставин, які мають значення для справи, порушення норм процесуального права, судом прийняте необґрунтоване та незаконне рішення.

Позивач зауважує, що судом не було розглянуто заяви КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» про визнання позовних вимог, та відповідно, судом не прийняте процесуальне рішення.

Крім того, ОСОБА_1 не погоджується з призначеним розміром моральної шкоди та вважає що сума 10 000 грн. зможе, хоча б частково, залагодити моральні та фізичні страждання, спричинені відповідачем ОСОБА_2 , зокрема ці кошти допоможуть позивачу у лікуванні по відновленню його здоров`я.

В суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Фесенко С.І. апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній підстав, просили задовольнити скаргу.

Інші учасників справи належним чином повідомлені про місце, день та час розгляду справи, про що у справі є відповідні докази, до суду не з`явилися, причин неявки не повідомили, що відповідно до ст.372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідачів ОСОБА_2 та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва» вчинити певні дії, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 приведено квартиру в попередній стан, а також проведено технічне обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж на об`єкті за адресою АДРЕСА_1 та отримано висновок щодо подальшої безпечної експлуатації квартири.

З таким висновком суду колегія суддів повністю погодитись не може, виходячи із наступних підстав.

Судом установлено, що сторони у справі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , в рівних частках (по 1/2 частині).

Відповідно до положень ст. ст. 21, 24 та 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Зокрема відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Ст. 383 ЦК України передбачає, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Разом з тим, згідно з положеннями ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Пунктом 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків передбачено, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право, зокрема, на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку.

Відповідно до вимог ст. 100 ЖК України та з урахуванням Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, до перепланування відносяться ремонтно-будівельні роботи, що провадяться за відповідними проектами із зміною фізичних параметрів цих приміщень, знесенням або перенесенням внутрішніх легких некапітальних перегородок, улаштуванням нових елементів і деталей, прорізів без втручання у зовнішні стіни, міжповерхові перекриття та інші несучі конструкції жилого будинку з метою підвищення благоустрою та поліпшення умов проживання без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у цьому будинку або приміщенні. Перепланування жилих будинків та жилих приміщень здійснюється без зміни їх геометричних розмірів та функціонального призначення, але змінює конфігурацію приміщень, що вимагає внесення змін до технічного паспорту будинку або приміщення. До переобладнання відносяться улаштування в індивідуальних жилих будинках, окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання; перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем ОСОБА_2 без згоди співвласника позивача ОСОБА_1 було проведено будівельно-ремонтні роботи, зокрема, демонтовано перегородку з дверним блоком між коридором і кухнею та прибудовану шафу в коридорі, площею 4,12 кв.м. (а.с. 15,16, 21, 170-171).

Зазначені обставини справи відповідачем ОСОБА_2 не спростовані та матеріалами справи не доведено, що останньою було відновлено демонтовані перегородка та шафа в коридорі, оскільки згідно листа КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» №463-3440 від 14.07.2017 року, було відновлено до попереднього стану лише фасад будинку на що суд першої інстанції уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про відмову в задоволенні вимог позивача про зобов`язання ОСОБА_2 вчинити дії по відновленню демонтованих перегородки та шафи в коридорі квартири, що находиться у сторін на праві спільної часткової власності.

З урахуванням зазначених обставин апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволенню в цій частині, а рішення суду скасуванню в частині позовних вимог з ухваленням нового рішення, про задоволення цих вимог.

Разом з тим, при ухваленні рішення про відмову в задоволенні іншої частини позовних вимог доКП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» судом вірно враховано той факт, що проведеним технічним обстеженням будівельних конструкцій та інженерних мереж на об`єкті за адресою АДРЕСА_1 було отримано висновок щодо подальшої безпечної експлуатації квартири, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність позову в частині позовних вимог до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва», які своїм листом від 14.07.2017 року, повідомили що відповідно до статуту підприємства, затвердженого розпорядженням №5 від 06.01.2015 року Київською міською державною адміністрацією, підприємство не наділено повноваженнями проведення будівельно-технічної експертизи квартир в житлових будинках. При повторному комісійному обстеженні квартири згідно акту від 26.04.2017 року встановлено, що візуально конфігурацію балконів, кухні та кімнати в квартирі відповідно до паспорту фасаду будинку відновлено до попереднього стану.

Крім того, судова колегія вважає безпідставними доводи скарги щодо призначення судом розміру моральної шкоди.

Так, визначаючи розмір моральної шкоди до стягнення на користь позивача з відповідача ОСОБА_2 , суд першої інстанції вірно виходив з обставин, при яких позивачу була завдана моральна шкода, ступеня моральних страждань та нервових переживань, тому колегія суддів вважає, що визначення розміру моральної шкоди стягнутої судом на користь позивача відповідає вимогам закону з урахуванням наданих доказів.

За таких обставин, в іншій частині апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, тому в решті рішення Оболонського районного суду міста Києва від 22 квітня 2019 року підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює або скасовує рішення, відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 22 квітня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання ОСОБА_2 вчинити дії скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення цих вимог.

Зобов`язати ОСОБА_2 відновити демонтовані вбудовану шафу в коридорі та перегородку з дверним блоком між кухнею та коридором згідно з планом за поверхами на квартиру.

В решті рішення Оболонського районного суду міста Києва від 22 квітня 2019 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1600 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді :