Постанова

Іменем України

05 вересня 2019 року

м. Київ

справа №643/13180/14

провадження №61-32335св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 січня 2015 року у складі судді Зінченко Ю. Є. та рішення апеляційного суду Харківської області від 22 травня 2017 року у складі колегії суддів Пилипчук Н. П., Піддубного Р. М., Колтунової А. І.,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 757 837,10 грн, з яких: сума заборгованості за тілом кредиту - 431 731,79 грн; сума заборгованості за відсотками - 326 105,31 грн. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 757 837,10 грн, з яких: сума заборгованості за тілом кредиту - 431 731,79 грн, сума заборгованості за відсотками - 326 105,31 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки з ОСОБА_2, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями і з прибудовами, літ. А-1, житловою площею 224, 5 кв.м, льох літ. Д, льох літ. 3, огорожа №№ 3,6,7, зливна яма літ. №8, 9, вбиральня літ. Ч, сарай літ. П, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Позов мотивовано тим, що 24 травня 2006 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі - ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 50 000 доларів США з розрахунку 15% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк до 23 травня 2016 року.

За умовами договору повернення кредиту здійснюється щомісячно частками у розмірі не менш як 416,67 доларів США по 10 число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Шляхом перерахування коштів на позичковий рахунок позичальника та/або шляхом внесення готівки до каси банку. Проценти за користування кредитом нараховуються у валюті кредиту за період з дня його надання до дня його повернення. Проценти нараховуються щомісячно на фактичну заборгованість по кредиту за період з першого по останній день кожного календарного місяця. Нараховані проценти сплачуються позичальником у валюті кредиту по 10 число (включно) кожного наступного місяця за місяцем нарахування процентів та одночасно з остаточним поверненням кредиту шляхом внесення готівкових коштів у касу банку або шляхом безготівкового перерахування з поточного рахунку позичальника.

Виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором забезпечено порукою ОСОБА_3 на підставі договору поруки від 24 травня 2006 року, а також договором іпотеки, укладеного 24 травня 2006 року

між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_2, за умовами якого остання передала в іпотеку банку належний їй на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями, а саме: літ. А-1, житловою площею 224,5 кв.м, льох літ. Д, льох літ. 3, огорожа №№ 3,6,7, зливна яма літ. №№ 8,9, вбиральня літ. Ч, сарай літ. П, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі договору про передачу активів та кредитних зобов`язань від 30 червня 2010 року укладеного між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України, ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору від 24 травня 2006 року та забезпечувальними договорами, укладеними з відповідачами.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконував, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов`язань згідно умов кредитного договору.

Разом з тим, зобов`язання належним чином не виконуються, у зв`язку з чим, станом на 14 липня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 757 837,10 грн, в тому числі: сума заборгованості за тілом кредиту - 431 731,79 грн та сума заборгованості за відсотками - 326 105,31 грн.

Вказану заборгованість банк просить стягнути з позичальника та поручителя в солідарному порядку, а також в рахунок погашення цієї заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, у якому іпотекодавець є відмінним від позичальника і поручителя.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19 січня 2015 року у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем в обґрунтування позовних вимог не надано належних та допустимих доказів на підтвердження права вимоги заборгованості з відповідачів, оскільки матеріали справи не містять належним чином засвідченої копії договору про передачу активів, додатку до вказаного договору, доказів отримання позичальником грошових коштів, розрахунку заборгованості.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 22 травня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково. Рішення суду першої інстанції скасовано з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 24 травня 2006 року, що не була прострочена станом на 04 березня 2014 року, а саме заборгованість за кредитом у розмірі 126 705,69 грн та заборгованість за відсотками у розмірі 23 952,28 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 24 травня 2006 року, що не була прострочена в період з 04 вересня 2011 року по 04 вересня 2014 року, а саме заборгованість за кредитом у розмірі 148 786,80 грн та заборгованість за відсотками 161 633,37 грн.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 24 травня 2006 року, що виникла в межах позовної давності станом на 14 липня 2014 року, у розмірі 461 078,14 грн та складається із заборгованість за тілом кредиту 275 492,49 грн та заборгованості за відсотками 185 585,65 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, літ. А-1, житловою площею 224,5 кв.м, льох літ. Д, льох літ. 3, огорожа №№ 3,6,7, зливна яма літ. №№ 8,9, вбиральня літ. Ч, сарай літ. П, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності належить ОСОБА_2, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, за початковою ціною не нижче 1 111 000 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов`язань згідно умов кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 14 липня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 757 837,10 грн, в тому числі: сума заборгованості за тілом кредиту - 431 731,79 грн; сума заборгованості за відсотками - 326 105,31 грн.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що після 01.07.2010 року відповідачами здійснювались платежі за кредитним договором, а з позовом до суду ПАТ «Дельта Банк» звернулося 04 вересня 2014 року.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для застосування позовної давності за заявою, що міститься у запереченнях на апеляційну скаргу поданою відповідачем.

В межах позовної давності за період з 04 вересня 2011 року по 14 липня 2014 року не є простроченною заборгованість за тілом кредиту у розмірі 275 492,49 грн (23 553,92 доларів США х 11,696248 грн.) та заборгованість за процентами 185 585,65 грн (15867,11 доларів США х 11,696248 грн).

Оскільки позивач суму заборгованості просив стягнути у гривнях, сума, що підлягає стягненню розрахована судом апеляційної інстанції за курсом Національного банку України на час здійснення розрахунку для пред`явлення позову, тобто 1169,6248 грн за 100 доларів США станом на 14 липня 2014 року.

Вимогу до поручителя про повернення заборгованості шляхом пред`явлення позову заявлено позивачем лише 04 вересня 2014 року, тому поручитель солідарно відповідає з позичальником за заборгованість, що не була прострочена станом на 04 березня 2014 року, а саме заборгованість за кредитом 126 705,69 грн та заборгованість за відсотками 23 952,28 грн.

З боржника підлягає стягненню інша частина заборгованості в межах позовної давності, а саме заборгованість за кредитом 148 786,80 грн (275 492,49 грн - 126 705,69 грн), заборгованість за відсотками 161 633,37 грн (185 585,65 грн - 23 952,28 грн).

Особа позичальника у кредитних правовідносинах між сторонами є відмінною від особи іпотекодавця, отже стягнення заборгованості з боржника і поручителя та звернення стягнення на предмет іпотеки не призведе до подвійного стягнення боргу.

Апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованої за кредитом та оскільки суду не надано оцінки предмета іпотеки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності, то початкову ціну на предмет іпотеки суд вирішив встановити у розмірі, визначеному сторонами в договорі іпотеки.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення з ухваленням нового рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що позивачем не пропущено строк позовної давності, оскільки ОСОБА_1 подав банку заяву від 17 жовтня 2012 року, в якій просив розглянути питання про списання заборгованості по кредитному договору шляхом внесення 25 000 доларів США, тобто визнав наявність боргу, а отже, в силу статті 264 ЦК України відбулось переривання перебігу строку позовної даності. Позов пред`явлено банком шляхом направлення поштою 30 серпня 2014 року в межах шестимісячного строку з дня направлення відповідачам досудових вимог, тому порука не може вважатися припиненою повністю або в частині.

Суд апеляційної інстанції безпідставно застосував наслідки пропуску позовної давності на стадії апеляційного розгляду справи, оскільки ОСОБА_1 о. був належним чином повідомлений про день, час, місце розгляду справи та не подавав заяву про застосування позовної давності в суді першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за вищевказаною касаційною скаргою та витребувано справу із суду першої інстанції.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального

кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На підставі наведених норм, касаційну скаргу разом з цивільною справою передано до Верховного Суду.

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи до суду не подано.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення судів попередніх інстанцій оскаржуються виключно в частині відмови у задоволенні позовних вимог з підстав пропуску строку позовної давності, у зв`язку з чим, Верховний Суд переглядає оскаржувані рішення у касаційному порядку на предмет законності і обґрунтованості саме у цій частині та в межах доводів, наведених заявником у касаційній скарзі.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У справі, що переглядається судами встановлено, що умовами кредитного договору, за зобов`язаннями по якому виник спір, передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку.

Так, відповідно до пунктів 2.4., 2.5. кредитного договору, повернення кредиту здійснюється щомісячно частками у розмірі не менш як 416,67 доларів США по 10 число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Шляхом перерахування коштів на позичковий рахунок Позичальника та/або шляхом внесення готівки до каси банку.

Згідно з пунктами 1.5., 2.6., 2.7 кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються у валюті кредиту за період з дня його надання до дня його повернення. Проценти нараховуються щомісячно на фактичну заборгованість по кредиту за період з першого по останній день кожного календарного місяця. Нараховані проценти сплачуються позичальником у валюті кредиту по 10 число (включно) кожного наступного місяця за місяцем нарахування процентів та одночасно з остаточним поверненням кредиту шляхом внесення готівкових коштів у касу банку або шляхом безготівкового перерахування з поточного рахунку позичальника.

Поряд з установленням строку дії договору - до 23 травня 2016 року, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Згідно наданого банком розрахунку, позичальник порушив зобов`язання щодо порядку погашення кредиту, належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за договором, у зв`язку з чим, станом на 14 липня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 757 837,10 грн, в тому числі: сума заборгованості за тілом кредиту - 431 731,79 грн та сума заборгованості за відсотками - 326 105,31 грн.

Розмір вказаної заборгованості відповідачами не спростовано під час розгляду справи, власних розрахунків суду не надано.

Разом з тим, після 01 липня 2010 року відповідачами не здійснювались платежі за кредитним договором, а з позовом до суду ПАТ «Дельта Банк» звернулося 04 вересня 2014 року.

Відповідно до статті 267 ЦК Українипозовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц, зробила висновок, що якщо відповідач не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, це є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася у суді першої інстанції.

У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції встановив, що судом першої інстанції постановлено судове рішення в порядку заочного розгляду справи за відсутності відповідачів, які не були належним чином повідомлені про дату судового розгляду в суді першої інстанції, у зв`язку з чим, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності на стадії апеляційного розгляду справи за заявою відповідача.

З урахуванням наведеного, доводи касаційної скарги про безпідставне застосування судом строку позовної давності на стадії апеляційного розгляду справи вбачаються необґрунтованими.

Доводи касаційної скарги про переривання строку позовної давності в силу подання ОСОБА_1 заяви від 17 жовтня 2012 року, в якій він просив розглянути питання про списання заборгованості по кредитному договору шляхом внесення 25 000 доларів США, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки за відсутності внесення вказаних коштів не можна вважати, що боржник визнав борг, а отже перебіг строку позовної давності не переривався.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів та встановлення на їх підставі обставин, зокрема щодо початку перебігу строку позовної давності, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 22 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

І. В. Литвиненко

І. М. Фаловська