ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

04 вересня 2019 року

м. Харків

справа № 642/3420/17

провадження № 22-ц/818/4247/19

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Кругової С.С., Маміної О.В.,

за участю секретаря судових засідань Плахотнікової І.О.

учасники справи:

заявник: державний виконавець Ленінського ВДВС м.Харків ГТУЮ в Харківській області Гук С.В.,

боржник: ОСОБА_1 ,

представник боржника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу

за поданням старшого державного виконавця Ленінського ВДВС м.Харків ГТУЮ в Харківській області Гук С.В. про обмеження права виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,

з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м.Харкова від 14 липня 2017 року, постановлену суддею Проценко Є.І., в залі суду в м. Харкові,

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець звернувся до суду із поданням в якому зазначив, що в провадженні Ленінського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Харківській обл. знаходиться виконавче провадження із примусового виконання виконавчого листа виданого Ленінським районним судом м. Харкова 01.03.2017р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 1020295,30 грн., судового збору 6890,00 грн.

Заявник просив постановити ухвалу про тимчасове обмеження права ОСОБА_1 на виїзд за межі України, оскільки він ухиляється від виконання рішення суду, за вказаною адресою не мешкає, майна чи доходу, на яке можливо б було звернути стягнення не має.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 14 липня 2017 рокуподання старшого державного виконавця Ленінського ВДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області Гук С.В. про обмеження права виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 задоволено.

Тимчасово відмовлено у виїзді за кордон України громадянину України ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом № 642/7833/16-ц виданого 01.03.2017 Ленінським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суми заборгованості в розмірі 1020295,30 грн. та судових витрат в сумі 6890,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження права виїзду за межі України відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що державним виконавцем не було надано доказів належного повідомлення боржника про відкриття у відношенні ОСОБА_1 виконавчого провадження і будьяких доказів про ухилення боржника від виконання рішення суду. Зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про ухилення боржника від виконання зобов`язань, оскільки ОСОБА_1 не було відомо про наявність рішення суду про стягнення з нього заборгованості, та про відкриття відносно нього виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1 суд, керуючись ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України» та ст. 3771 ЦПК України, вважав встановленим факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

Проте повністю з висновком суду першої інстанції погодитися неможливо виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Ленінському відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Харківській обл. знаходиться виконавче провадження із примусового виконання виконавчого листа виданого Ленінським р/с м. Харкова по справі №642/7833/16-ц виданого 01.03.2017р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 1020295,30 грн., судового збору 6890,00 грн.

В процесі виконання, державним виконавцем було направлено запити стосовно майнового стану до різних установ, на які отримано наступні відповіді.

Згідно відповіді Управління Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи та про отримання пенсії ОСОБА_1 інформація відсутня.

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів ОСОБА_1 та про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами підприємцями інформація не знайдена.

Відповідно до відповіді від 02.06.2017 Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку станом на 31.03.2017 боржник ОСОБА_1 серед власників, які володіють значними пакетами акцій емітентів відсутній.

Згідно наданих відповідей фінансових установ у ОСОБА_1 відкриті рахунки у АТ «УкрСиббанк», ПАТ «Сбербанк», ПАТ КБ «Приватбанк», але на рахунках відсутні грошові кошти для задоволення вимог виконавчого документу. В подальшому державним виконавцем накладено арешт на рахунки у вищевказаних банках.

Згідно даних «НАІС» та «ДАІ-2000» за боржником ОСОБА_1 транспортні засоби не зареєстровані.

Згідно відповідей наданих установами та організаціями на запити державного виконавця за ОСОБА_1 обєкти торгівлі, ресторанного господарства та сфери побуту не обліковані, станом на 31.05.2017 боржник не числиться керівником будь-яких підприємств та організацій, інформації щодо наявності зареєстрованих великотоннажних і інших технологічних транспортних засобів та іншого майна не зареєстровано.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта за боржником ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно не зареєстровано.

24.05.2017 державним виконавцем накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника та внесені відповідні відомості до державних реєстрах обтяжень.

Державним виконавцем 25.05.2017р. на адресу боржника ОСОБА_1 надісланий виклик про явку до державного виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклик не з`явився, про причини неявки не повідомив.

30.05.2017 державним виконавцем здійснено вихід за місцем мешкання боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 за результатом якого встановлено, що боржник за вказаною адресою відсутній, двері квартири ніхто не відчинив та виконавцем залишено виклик боржника. Згідно пояснень сусідів встановлено, що боржник за адресою не проживає.

07.06.2017 до Ленінського ВДВС м. Харкова ГТУЮ в Харківській області за викликом державного виконавця з`явився ОСОБА_4 , який пояснив що є рідним братом боржника, за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 не проживає, місце знаходження останнього йому невідомо, та повідомив що боржник близько чотирьох років назад виїхав до Росії.

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сімї та прописку, встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 боржник ОСОБА_1 не проживає.

Згідно довідки наданої адресно-довідковим підрозділом ГУДМС, УДМС України в Харківській області встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , росіянин знятий з реєстрації 29.04.2016р. та на даний час прописка відсутня.

На запит державного виконавця, Державною прикордонною службою України листом від 20.06.2017 за № 0.64-19663/0/15-17 повідомлено про те, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , неодноразово перетинав державний кордон України, останній раз 29.03.2017р. через пункт пропуску «Гоптівка» за паспортом НОМЕР_2 , тобто боржник перетнув державний кордон України після винесення судом рішення про стягнення заборгованості.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Такі права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України (на час постановлення ухвали) зазначені правовідносини регулюються статтею 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

При виконанні судових рішень порядок розгляду подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи - у праві виїзду за межі України , на час вирішення процесуального питання регулювався статтею 377-1 ЦПК України, якою було передбачено, що питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

За змістом п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на час вчинення процесуальної дії, передбачено право державного виконавця у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

Із змісту наведеної норми вбачається, що ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Проте особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення частини 2 статті 10 ЦПК в редакції на час вчинення процесуальної дії наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

В статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» наведені підстави тимчасової відмови у виїзді за кордон, зокрема якщо боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

При цьому сам факт наявності невиконаного рішення суду боржником не є відповідно до цього Закону підставою для тимчасової заборони виїзду особи за кордон без обов`язкового визначення дій боржника по ухиленню від виконання судового рішення.

Таким чином, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів умисного ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що лист,який був направлений державним виконавцем Ленінського ВДВС м.Харків ГТУЮ в Харківській області на адресу ОСОБА_1 не вручений. Доказів отримання постанови державного виконавця Ленінського ВДВС м.Харків ГТУЮ в Харківській області про відкриття виконавчого провадження матеріали справи не містять.

Рішення суду, на виконання якого вчинено подання державного виконавця було ухвалено в заочному порядку, даних, що ОСОБА_1 отримав його копію та знав про стягнення з нього грошових коштів матеріали справи не містять.

Наразі ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою підприємцем, вчиняє дії до погашення заборгованості за зобов`язаннями в порядку черговості за зведеним виконавчим провадженням.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що на час вирішення питання були відсутні підстави для застосування до ОСОБА_1 тимчасового обмеження у виїзді за межі України, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні подання ВДВС.

Згідно п.п. 1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Харкова від 14 липня 2017 року скасувати.

У задоволенні подання старшого державного виконавця Ленінського ВДВС м.Харків ГТУЮ в Харківській області Гук С.В. про обмеження права виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

С.С. Кругова