печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( З А О Ч Н Е )

30 серпня 2019 року Печерський районний суд міста Києва

у складі: головуючого судді - Писанця В.А.,

при секретарі судових засідань - Ясеновенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Печерська районна в місті Києві державна адміністрація, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Печерська районна в місті Києві державна адміністрація та просить визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Після отримання відповіді на судовий запити від 31 жовтня 2018 року про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, ухвалою від 28 листопада 2018 року у справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) сторін на 18 лютого 2019 року.

Разом із позовом до суду від представником позивача було подано клопотання про витребування у Печерської районного в місті Києві державної адміністрації інформації про осіб місце проживання яких зареєстровано за адресою належної ОСОБА_1 квартири.

Ухвалою суду від 25 квітня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, а також витребувано у Печерської районного в місті Києві державної адміністрації інформацію про осіб місце проживання яких зареєстровано у квартирі АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1

06 серпня 2019 року в судовому засіданні було оголошено перерву через неявку відповідача та третьої сторони, а також ненадання витребуваних судом у третьої сторони доказів.

В судове засідання 30 серпня 2019 року представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явились, кореспонденція з суду направлялася відповідачеві за адресою її зареєстрованого місця проживання, проте вона не була отримана адресатом, у зв`язку із чим була повернута відправнику з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами загального позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав. При цьому, Позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 вересня 2018 року. Відомості про право власності позивача на квартиру зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою від 21 вересня 2019 року за № 138696241.

Вказана квартира належала на праві власності ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21 вересня 2018 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Приходько Л.М. зареєстрованого в реєстрі за № 2506.

Як вбачається з довідки від 05 листопада 2018 року, виданої відділом з питань реєстрації місця проживання / перебування фізичних осіб Печерської РДА у місті Києві, за адресою належної позивачу на праві власності квартири значиться зареєстрованою відповідач - ОСОБА_2 .

З метою усунення перешкод збоку відповідача у здійсненні свого права на користування та розпорядження власним майном, позивач 24 вересня 2018 року направила на адресу її реєстрації письмову вимогу про усунення перешкод у користуванні квартирою та зняття у добровільному порядку з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки вимога позивача відповідачем залишилася не виконаною, позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою.

На виконання ухвали суду від 25 квітня 2019 року в порядку, передбаченому ст. 84 ЦПК України, Відділом з питань реєстрації місця проживання / перебування фізичних осіб Печерської районної в м. Києві державної адміністрації надано відповідь про те, що в належній позивачу квартирі зареєстровано місце проживання ОСОБА_2 .

У позовній заяві представник позивача вказав, що відповідач з моменту реєстрації права власності позивача на квартиру, у ній не проживає, значилась зареєстрованою тривалий час, її особисті речі у квартирі відсутні, участі в оплаті комунальних послуг не бере, спільного господарства з позивачем не має, та членом сім`ї позивача не являється.

За період проживання ОСОБА_2 у квартирі з утворився значний борг з оплати комунальних послуг. Станом на 01 жовтня 2018 року заборгованість становила 22 751,94 грн. з яких: 4097,96 грн. - послуги з електропостачання; 5 594,03 грн. - утримання будинку та прибудинкової території; 1 083,87 грн. - послуги водопостачання; 10 227,02 грн. - централізоване опалення; 72,21 грн. - вивезення побутових відходів; 1676,85 грн. - за спожитий природний газ, що підтверджується долученими до позовної заяви копіями рахунків за комунальні послуги.

В той же час реєстрація місця проживання відповідача ОСОБА_2 у квартирі позивача створює перешкоди у розпорядженні нею, призводить до додаткових витрат, зокрема, необхідних для оплати житлово-комунальних послуг.

Таким чином суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню та визнанню відповідача такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 , оскільки її одноосібним власником є позивач, реєстрація відповідача становить перешкоди у реалізації позивачем її права власності на об`єкт нерухомого майна.

Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.ст. 317, 319 Цивільного кодексу України, власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власного волею.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-709цс16).

У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», надав роз`яснення, що відповідно до положень ст.ст. 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в день звернення особи на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

З огляду на те, що відповідач - ОСОБА_2 не являється членом сім`ї позивача, як власника квартири, угоди між ними на користування жилим приміщенням не укладено, відсутні будь-які правові підстави для реєстрації в квартирі її місця проживання та відповідно і користування нею. Відповідно позов ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 , підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України , стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 704,80 грн. .

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 8, 41, 55, 129 Конституції України, ст.ст. 1-16, 319, 321, 383, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 7, 13 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 1-23, 76-82, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 267, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Печерська районна в місті Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 704,80 грн

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. А. Писанець