Справа № 375/1802/19 Номер провадження 6/375/44/19
10.09.2019 Рокитнянський районний суд Київської області в складі головуючого судді Литвина О.В., за участю секретаря Юрченко Л.В., розглянувши у приміщенні суду в смт.Рокитне подання заступника начальника Рокитнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області Воровської Л.В.
про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон,-
Заступник начальника Рокитнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області Воровська Л.В. звернулася до суду із поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документа у зв`язку із невиконанням постанови ГУ ДФС у Київській області про накладення адміністративного стягнення від 12.02.2019 в сумі в сумі 510.00 грн. громадянці України - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительці АДРЕСА_1 , картка платника податків НОМЕР_1 .
В обгрунтування подання посилається на те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, не вживає заходів щодо його виконання за рахунок належного йому майна та доходів, на виклики державного виконавця для надання пояснень з приводу невиконання судового рішення не з`являється.
Також зазначила, що вжитими заходами встановлено відсутність у боржника доходів та майна. ОСОБА_1 неодноразово перетинала державний кордон України.
Як на правову підставу для задоволення подання заступник начальника відділу посилається на положення ст. 377-1 ЦПК України в редакції, що втратила чинність на день її звернення до суду.
Відповідно до положень ч.4 ст.441 ЦПК України суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. Тобто, законодавець визначив обов`язковою участь державного виконавця при розгляді подання.
Разом з тим, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду подання, заступник начальника Рокитнянського районного ВДВС ГТУЮ у Київській області Воровська Л.В. в судове засідання не зявилася. Натомість надіслала до суду лист за своїм підписом, яким просить розглянути подання у її відсутності та поклалася на розсуд суду при ухваленні судового рішення по суті подання.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.
Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.
На разі, положення п.19 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачають, що державний виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Зміст положень вказаних правових норм вказує на існування між ними певних колізій.
Разом з тим, з огляду на розяснення пункту четвертого листа Міністерства юстиції України від 26.12.2008 № 758-0-2-08-19 "Щодо практики застосування норм права у випадку колізії" (При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом), зважаючи, що ЦПК є загальним нормативно-правовим актом по відношенню до Закону України "Про виконавче провадження", який слід вважати спеціальним нормативно-правовим актом, суд вважає за необхідне при розгляді подання керуватися саме положеннями Закону України "Про виконавче провадження".
Згідно із ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.
Відповідно до вимог ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Відповідно до вимог ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тотбо наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.
Позаяк, як з`ясовано судом, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що підтверджують факт ухилення боржника від виконання своїх обов`язків щодо виконання рішення суду про стягнення штрафу. Більше того, як вбачається, державний виконавець вказує на обставини, які по суті унеможливлюють виконання рішення органу фіскальної служби - відсутність у боржника доходів. Акт державного виконавця від 20.08.2019 про те, що виїздом за вказаною адресою майна боржника не виявлено сам по собі не може свідчити про факт ухилення боржника від виконання зобовязання.
Окрім того, матеріали подання не містять належних та допустимих доказів того, що боржником отримано копію постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 58900135 від 16.04.2019 по примусовому стягненню штрафу в сумі 510.00 грн. та його викликів державним виконавцем.
За викладеного слід прийти до висновку, що належних та допустимих доказів того, що дійсно боржник свідомо не виконував та продовжує не виконувати належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково, зокрема, докази того, що він має змогу виконувати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин, державним виконавцем суду не надано. Крім того, державним виконавцем не обгрунтовано подання з посиланням на відповідні докази, що боржник може ухилитись від виконання зобов`язання шляхом виїзду за межі України.
Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги подання є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.
Окрім того, однією з підстав для відмови у задоволенні подання є неявка державного виконавця у судове засідання для підтримання свого подання та доведення суду обгрунтованості останнього.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 260, 441 ЦПК України, ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", суд -
У задоволенні подання заступника начальника Рокитнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області Воровської Людмили Василівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянці України - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительці АДРЕСА_1 , картка платника податків НОМЕР_1 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення через Рокитнянський районний суд.

Суддя О.В.Литвин

Ухвала набрала законної сили "____"_____________________20____