Справа № 515/2114/18
Провадження № 2/515/309/19
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Тимошенка С.В.

за участю: секретаря судового засідання Коренчук О.Е.

представника позивачів адвоката ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2

про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

22 грудня 2018 року ОСОБА_3 та ОСОБА_3 в особі свого представника предявили вказа- ний позов, посилаючись на наступні обставини.

02 квітня 2010 року померла їх мати ОСОБА_5, після смерті якої відкрилась спадщина, до ск- ладу якої ввійшли дві земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства пло- щею 3,60 га кожна, які розташовані на території Лиманської сільської ради Татарбунарського ра- йону Одеської області, одну з яких їх матір прийняла у спадок після смерті свого батька ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.01.2001 р. Зазначені земельні ділянки вони мають право успадкувати як спадкоємці першої черги за законом. Але нотаріусом їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що нотаріус не може видати спадщину по 1/2 частині спадку на кожного, оскільки із спадкодавцем фактично був за- реєстрований ще один спадкоємець першої черги за законом їх батько ОСОБА_2, відповідач у справі, тобто, частка кожного у спадщині 1/3. Дійсно, відповідач у справі був зареєстрований ра- зом із спадкодавцем, але фактично не проживав за вказаною адресою. Батьки за рік до смерті ма- тері припинили спільне проживання, батько не проживав разом з ними, тому не можливо вважати його таким, що фактично прийняв спадщину, відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України. Крім того, існує розбіжність у написанні імя їх матері. Так у свідоцтві про смерть імя матері зазначено «Наталя», а у свідоцтві про право на спадщину за законом зазначене «Надія». Зважаючи на те, що успадкувати по 1/2 частині земельних ділянок у нотаріальному порядку вони не мають можливос- ті, просили визнати за ними право власності на спадкове майно.

Представник позивачів у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив справу роз- глянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутнос- ті, позовні вимоги визнав, відзиву не позовну заяву не подав.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукоза- писувального технічного засобу, у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснює- ться.

Як передбачено ч.3 ст.200 ЦПК України, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження за наявними у справі доказами у зв'язку з визнанням позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ух- валу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В силу ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або доб- ровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

З копій паспортів серії КМ № 437497, серії КМ № 348627 та свідоцтв про народження серії ІІ-ЖД № 461469 та серії ІV-ЖД № 430991 (а.с.4,6,10), видно, що ОСОБА_3 народився 25.02.1980 р. в с.Борисівка Татарбунарського району Одеської області, а ОСОБА_3 народився 20.03.1989 р. в с.Лиман Татарбунарського району Одеської області, їх батьками вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Як вбачається з копії свідоцтва про одруження серії І-ЖД № 392359 ( а.с.11), батьки позива- чів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 одружились 05 листопада 1978 року.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 220717 (а.с.12), мати позивачів ОСОБА_5 по- мерла 02.04.2010 р. в с.Лиман Татарбунарського району Одеської області.

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 23.11.1999 р. (копія на а.с. 13) ОСОБА_6 визнано батьком ОСОБА_5 /Лаврик/ Н.І., ІНФОРМАЦІЯ_1.

Копіями державних актів на право приватної власності на землю серії ОД-24 (а.с.15-16) під- тверджується, що земельні ділянки площею 3,60 га кожна, що розташовані на території Лимансь- кої сільської ради Татарбунарського району Одеської області, цільове призначення яких для ве- дення селянського (фермерського) господарства, передані у приватну власність ОСОБА_5 та ОСОБА_7

З копії свідоцтва про право на спадщину за законом серії АВО № 621127, посвідченого дер- жавним нотаріусом Татарбунарської державної нотаріальної контори 23.01.2001 р. ОСОБА_8 (а.с.14), вбачається, що мати позивачів ОСОБА_5 успадкувала після померлого ба- тька ОСОБА_6 земельну ділянку площею 3,60 га, розташовану на території Ли- манської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ОД-24 № 29-ХХ11.

Тобто, зазначеними копіями документів підтверджується той факт, що дійсне імя спадкода- виці «Наталя». Але у звязку з тим, що у свідоцтві про право на спадщину за законом допущена помилка при написанні імені матері, позивачі позбавлені у повній мірі реалізувати свої спадкові права.

Вартість зазначених земельних ділянок загальною площею 3,60 га, що перебували у власнос- ті ОСОБА_5 (нині померлої) становить 86189 грн. кожна, що видно із звітів про експертну гро- шову оцінку, складених ФОП «ОСОБА_9М.». (а. с.17-20).

Відмова нотаріуса (а.с.21) свідчить про неможливість позивачів отримати свідоцтва про пра- во на спадщину по 1/2 частині спадщини після померлої ОСОБА_5 у звязку з тим, що разом із спадкодавцем був зареєстрований ще один спадкоємець першої черги за законом, та їх частка ста- новить по 1/3 частині спадкового майна.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 (абз.3) своєї постанови № 7 від 30.05. 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За змістом ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фі- зичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спад- кодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В силу ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що визначено ч.1 ст.1225 ЦК України.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_3 є спадкоємцями за законом в порядку першої черги після померлої матері ОСОБА_5, перешкодою в отриманні позивачами свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки є те, що на момент смерті спадкодавця ра- зом з нею був зареєстрований їх батько, відповідач у справі, та те, що у свідоцтві про право на спа- дщину за законом серії АВО № 621127 від 23.01.2001 р. допущено помилку у написанні ім'я спад- кодавиці. В судовому засіданні також встановлено, що відповідач був зареєстрований, але фактич- но не проживав разом з спадкодавцем на момент її смерті, тому не можна вважати його такими що прийняв спадщину після померлої ОСОБА_5

Отже, суд вважає, що за позивачами має бути визнано право власності на спадкові земельні ділянки, що залишилися після смерті спадкодавиці ОСОБА_5

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76-81, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст.1216, 1217, 1225, 1261, 1268 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_10 про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_10, який народився 25.02.1980 р. в с.Борисівка Татарбунарського району Одеської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, та за ОСОБА_3, який народився 20.03.1989 р. в с.Лиман Татарбунарського району Одеської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, право власності по 1/2 частині кожному:

на земельну ділянку площею 3,60 га, що розташована на території Лиманської сільської ра- ди Татарбунарського району Одеської області, цільове призначення для ведення селянського (фермерського) господарства, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ОД 24, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 226, виданого Татарбунарською районною Радою народних депутатів 27.07.1995 р. на імя ОСОБА_11;

на земельну ділянку площею 3,60 га, що розташована на території Лиманської сільської ра- ди Татарбунарського району Одеської області, цільове призначення для ведення селянського (фермерського) господарства, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ОД 24, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 204, виданого Татарбунарською районною Радою народних депутатів 27.07.1995 р. на імя ОСОБА_6, яку за життя прийняла у спадок ОСОБА_11 на підставі сві- доцтва про право на спадщину за законом серії АВО № 621127 від 23.01.2001 р., зареєстрованого в реєстрі за № 255.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тимошенко