ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/155/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Грох Л.М.

секретар судового засідання Чебан О.М.

з участю представників відповідачів

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/21798/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 листопада 2018 року у складі судді Чевилюк З.А. по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління національної поліції в Хмельницькій області, Прокуратури Хмельницької області, Головного управління державної казначейської служби України в Хмельницькій області про відшкодування шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади.

Заслухавши доповідача, пояснення представників відповідачів, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року ОСОБА_4. звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, в обґрунтування заявлених вимог позивач посилався, що в провадженні слідчих Хмельницького відділення національної поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області знаходиться кримінальне провадження № 0005271, яке порушено за його заявою з приводу незаконного будівництва на території музичної шкоди № 1 ім. Мозгового по АДРЕСА_1. В чергове, 13 вересня 2018 року, було скасовано постанову старшого слідчого другого відділення Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області Пустового О.О., який прийняв незаконне рішення у вигляді постанови про закриття даного кримінального провадження, чим спричинив йому майнову та моральну шкоду. Також позивач, вказував, що в зв'язку з незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю з боку органів державної влади йому спричинено моральну шкоду, яка полягає у марнуванні його часу, моральних стражданнях, які він переніс під впливом бездіяльності при неналежному розслідуванні, оскільки відповідачі створили атмосферу вседозволеності та безкарності, не притягували до відповідальності своїх працівників всупереч рішенням суду, з огляду на доводи викладені в позові позивач вважає, що розмір заподіяної йому моральної шкоди складає один мільярд гривень.

Крім того, він витрачав певні кошти на проїзд до Хмельницького міськрайонного суду для подачі скарги, також використовував електроенергію та фарбу картриджа лазерного принтера, папір для її написання, тратив кошти для виготовлення сканкопій необхідних документів, які подавав при зверненні до суду.

Тому позивач просив, стягнути з державного бюджету України на його користь один мільярд гривень моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, стягнути з державного бюджету України на його користь 80 046 грн., майнової шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень та покласти на відповідачів судові витрати.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 листопада 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_4. не погодився з таким рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та протиправність прийнятого судом рішення. На думку апелянта, суддя перевищив надані йому повноваження, безпідставно не прийняв до уваги оригінали квитків про проїзд в громадському транспорті , адже це є вагомий доказ про заподіяння йому реальних матеріальних збитків. Апелянт посилається на порушення судом норм Конституції України, зокрема порушення принципу відповідальності держави та місцевого самоврядування за шкоду, завдану фізичній та юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової та службової особи. Апелянт зазначає, що працівники органів поліції та прокуратури є представниками органів влади, тому за заподіяну шкоду повинні нести відповідальність на підставі ст. 1174 ЦК України. На думку апелянта, ним доведено причинно-наслідковий зв'язок між завданою йому шкодою та незаконними рішеннями, а саме винесеною постановою старшого слідчого другого відділення Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області Пустового О.О., який прийняв незаконне рішення у вигляді постанови про закриття даного кримінального провадження.

З огляду на доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_4. просив скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 листопада 2018 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що за заявою ОСОБА_4 розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0005271 від 17 серпня 2016 року за фактом самовільного зайняття земельної ділянки та самовільного будівництва по АДРЕСА_1 і службового підроблення.

29 квітня 2017 року старшим слідчим СВ ХВП ГУНП в Хмельницькій області Пустовим О.О. було винесено постанову про закриття даного кримінального провадження № 0005271 у зв'язку із відсутністю в діянні складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.197-1, ч. 1 ст. 366 КК України.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 вересня 2018 року задоволено скаргу ОСОБА_4 та скасовано постанову старшого слідчого СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області Пустового О.О. від 29 квітня 2017 року про закриття кримінального провадження № 0005271 як таку, що є передчасною, не відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства, оскільки слідчим не було всі слідчі дії, необхідні для розслідування справи.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 2 частини 2 статті 1167 цього ж Кодексу передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Згідно ст. 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду відшкодовується на загальних підставах.

При цьому існує законодавчо визначений механізм контролю за законністю прийнятих процесуальних рішень відповідною посадовою особою органу досудового слідства при здійсненні кримінального провадження. Заінтересована особа має право в порядку, передбаченому КПК України звернутися зі скаргою на процесуальні рішення, дії або бездіяльність уповноваженої особи органу досудового слідства (слідчого), вчинені нею під час кримінального провадження, зокрема, до суду.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) слідчих, вчинених при проведенні досудового слідства у конкретній справі, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

У випадку, якщо помилки посадової особи органу досудового слідства (в даному випадку слідчого) неможливо виправити в такий спосіб, такі порушення повинні вирішуватися поданням позову незадоволеної особи проти держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи зміст вищевказаних норм ЦК України у цьому виді деліктних зобов'язань необхідно довести як наявність шкоди так і її заподіяння, причинний зв'язок внаслідок протиправного рішення дії або бездіяльності конкретно визначеної посадової особи.

Вказані позивачем обставини не вказують на наявність в діях працівників органів поліції ознак заподіяння йому майнової та (або) моральної шкоди, відповідальність за яку повинна нести держава.

Той факт, що прийняті слідчим поліції в порядку КПК України процесуальні документи про закриття кримінального провадження згодом були скасовані судом не свідчить про заподіяння шкоди позивачу, на підставі скарг якого були скасовані ці документи (постанови).

Хоча постанови слідчого про закриття кримінального провадження і були скасовані судом з підстав їх невідповідності процесуальним нормам КПК України, однак жодних доказів, які б вказували на те, що внаслідок прийняття цих постанов було заподіяно шкоди правам та інтересам позивача справа не містить.

При цьому, як уже зазначалося вище, процесуальні порушення, які були допущені слідчим при проведенні досудового слідства в кримінальному провадженні були усунуті шляхом постановлення слідчим суддею ухвали про скасування постанови слідчого СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області про закриття кримінального провадження № 0005271.

Крім того сам факт скасування постанови про закриття кримінального провадження не може бути підставою для відшкодування шкоди на підставі норм Цивільного кодексу України, оскільки чинним законодавством, а саме нормами КПК України передбачено механізм захисту порушеного права особи шляхом оскарження неправомірної постанови у встановленому нормами КПК України порядку, яке позивачем було реалізовано.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позову суд правильно вказав на необґрунтованість позовних вимог.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах чинного законодавства, тому підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, фактично апелянт наводить ті ж аргументи, що є підставою позову та яким дана оцінка судом в мотивувальній частині постанови, а тому доводи апелянта слід відхилити.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 4 лютого 2019 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

) Л.М. Грох