Єдиний унікальний номер 235/3047/18 Номер провадження 22-ц/804/442/19
Категорія 47 Доповідач Санікова О.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Санікової О.С.

суддів: Космачевської Т.В., Соломахи Л.І.

за участю секретаря судового засідання Самойленко Г.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі №5 в м. Бахмут цивільну справу №235/3047/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-інвест» до ОСОБА_1, фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, третя особа Покровська райдержадміністрація Донецької області, Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання договору оренди недійсним та визнання укладеною додаткової угоди

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-інвест» на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 листопада 2018 року

(суддя Величко О.В., рішення ухвалено в приміщенні суду в м. Покровськ Донецької області, повний текст рішення виготовлений 01 листопада 2018 року), -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2018 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-інвест» звернулось до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди землі, визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, посилаючись на те, що 20 серпня 2007 року між ТОВ та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір оренди землі, зареєстрований в Красноармійському районному відділі Донецької регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», предметом якого є земельна ділянка загальною площею 6,5623 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території Іванівської сільської ради.

Пунктом 8 зазначеного договору передбачено, що він укладений на строк 10 років, після закінчення якого орендар (ТОВ «Бета-Агро-Інвест») має переважно право поновлення його дії на новий строк, для чого повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця (ОСОБА_1.) про намір продовжити його дію.

ТОВ «Бета-Агро-Інвест» скористалось своїм переважним правом поновлення строку договору, направивши ОСОБА_1 повідомлення від 24.06.2017 року із проектом додаткової угоди.

21.07.2017р. від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій вона без викладення мотивів відмовляється від продовження строку дії договору оренди.

У відповідь на дану заяву ТОВ «Бета-Агро-Інвест» направило листа за №322-Д від 03.08.2017р. про відсутність в заяві причин не продовжувати строк дії договору, з проханням повідомити письмово про підстави прийнятого рішення. За для знаходження компромісу орендодавцю були запропоновані нові, покращені умови договору, а саме: збільшення розміру орендної плати та інші привілейовані умови.

Однак відповіді на своє повідомлення ТОВ «Бета-Агро-Інвест» не отримало.

Продовжуючи фактично користування земельною ділянкою, у вересні 2017 року ТОВ «Бета-Агро-Інвест» зібрало врожай соняшника, підготувало землю до посіву, тобто мало намір і надалі використовувати землю.

В подальшому ТОВ «Бета-Агро-Інвест» стало відомо про те, що 1 грудня 2017 року відповідач ОСОБА_1 уклала договір оренди землі з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 Предметом даного договору є та ж сама земельна ділянка, що розташована на території Іванівської сільської ради Покровського району Донецької області. Таким чином вважає, що відповідачем ОСОБА_1 було порушене його (позивача) переважне право на поновлення договору оренди на новий строк.

Просило визнати недійсним договір оренди землі, укладений 01 грудня 2017 року між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, предметом якого є земельна ділянка площею 6,5623 га, кадастровий номер НОМЕР_1, визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 20.08.2007 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Бета-Агро-Інвест» на запропонованих ним умовах.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 листопада 2018 року у задоволенні позову ТОВ «Бета-Агро-Інвест» відмовлено.

Додатковим рішення від 16 листопада 2018 року розподілено судові витрати по справі, а саме відмовлено ТОВ «Бета-Агро-інвест» в компенсації судових витрат.

В апеляційній скарзі ТОВ «Бета-Агро-інвест» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки вважає його незаконним та не обґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ТОВ «Бета-Агро-інвест» зазначає, що єдиними підставами відмови у задоволенні позовних вимог є наявність заперечень з боку ОСОБА_1, які були висловлені у заяві від 12.07.2017 року; з огляду на це апелянт зауважує, що дана відмова жодним чином не перешкоджає ТОВ «Бета-Агро-інвест» в реалізації їхнього переважного права з огляду на той факт, що дана заява не містить жодного обґрунтування відмови, в той час як Закон України «Про оренду землі» передбачає лише дві підстави відмови від поновлення договору при реалізації переважного права: це намір власними силами обробляти земельну ділянку (не найшов свого підтвердження у даній справі) і незадоволеність запропонованими орендарем умовами (не найшов свого підтвердження у даній справі з огляду на той факт, що ними пропонувались кращі умови, а саме - більшу орендну плату); апелянт посилається також на висновки Верховного Суду, які стосуються безпосередньо відповіді орендодавця.

У відзиву на апеляційну скаргу відповідач ФОП ОСОБА_2 просить скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін. Вважає, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини справи, визначений зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, в рішенні надана мотивована оцінка кожному аргументу наведеному учасниками справи, правильно визначені норми права. ТОВ «Бета-Агро-інвест» та власник земельної ділянки ОСОБА_1 не домовились про істотні умови договору оренди, тому переважне право орендаря припинилося. Волевиявлення на поновлення строку дії договору від 20.08.2007 року та підписання додаткових угод за цим договором зі сторони орендодавця відсутнє. Відповідно до постанови Верховного Суду від 21 березня 2018 року по цивільній справі №389/984/17, провадження №61-10003 св 18 по справі про визнання договору оренди землі поновленим, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважала правильним висновок про те, що якщо відповідач (орендодавець) не мав наміру поновлювати договір оренди земельної ділянки з позивачем (орендарем), то до закінчення строку дії попередньої угоди орендар повідомляється листом. Також у постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року по справі №229/2961/17, провадження №61-938 св 18, по якій учасником справи виступало ТОВ «Бета-Агро-інвест», зазначено, що відповідно до положень статті 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Відповідач ОСОБА_1 та він не порушували переважне право оренди землі позивача, оскільки судом правильно встановлено, що строк дії договору оренди землі з ТОВ «Бета-Агро-інвест» закінчується 20.08.2017 року. Листами від 20.10.2017 року і 23.10.2017 року позивач повідомив ОСОБА_1 про те, що земельні ділянки, по яких закінчилися договори оренди землі та по яких надійшли відмови від поновлення їх на новий строк після збирання врожаю звільнені підприємством та повернені їх власникам. Також позивач підтвердив припинення господарської діяльності на орендованій землі та повідомив про повернення землі орендодавцю.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ФОП ОСОБА_2 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила рішення суду залишити без змін.

Інші сторони у судове засідання не з'явились; про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про отримання повісток ТОВ «Бета-Агро-інвест» та його представником свідчать відстеження Укрпошти.

Від відповідачів ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_2, Покровської районної державної адміністрації надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з'явилися у судове засідання, оскільки відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 6,5623 га, що розташована на території Іванівської сільської ради Красноармійського району Донецької області.

Згідно договору оренди землі від 20.08.2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Бета-Агро-Інвест», зареєстрованого у Красноармійському районному відділі Донецької регіональної філії державного підприємства « Центр державного земельного кадастру при Держаному комітеті України по земельних ресурсах», ОСОБА_1 передала, а ТОВ «Бета-Агро-Інвест» прийняло в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 6,56 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до п. 8 договору договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до п. п. 9, 11 договору орендна плата вноситься орендарем у формі та у розмірах 1% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки 730, 55 грн. та у строк до 31 грудня.

Відповідно до п. 10 договору обчислення розміру орендної плати на земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Згідно п. 13 договору розмір орендної плати переглядається 1 раз на 2 роки у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; в інших випадках, передбачених законом.

Згідно п. 20 договору передача земельної ділянки орендарю здійснюється після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі.

Відповідно до п. 36 договору дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря.

Договір припиняється в інших випадках, передбачених законом.

Отже, строк дії вказаного договору закінчився 20.08.2017 року.

Про намір скористатися своїм переважним правом на поновлення договору оренди землі позивач повідомив відповідачку ОСОБА_1 листом № 146Д від 20.06.2017 року, в якому також зазначено про можливість підвищення орендної плати до 4% на рік у 2007 році і до 5% на рік, починаючи з 2018 року від нормативної грошової оцінки землі, запропоновано підписати додаткову угоду або договір оренди в новій редакції або надати свої зауваження до договору. У разі відсутності наміру поновлювати договір запропоновано надати письмову відповідь із зазначенням такої відмови.

Заявою від 12.07.2017 року відповідач ОСОБА_1 відмовилась від продовження строку дії договору оренди земельної ділянки. Вказану заяву отримано позивачем 21.07.2017 року.

Листом за № 322-Д від 03.08.2017 року позивачем запропоновані відповідачці ОСОБА_1 нові умови договору щодо розміру орендної плати, зокрема її підвищення до 5% з 2017 року і 6% з 2018 року, а також інші умови, зазначені в листі від 20.06.2017 року.

Позивачем надані також відомості на виплату відповідачці ОСОБА_1 грошей - орендної плати за січень 2015 року - у розмірі 4106,20 грн., за грудень 2017 рік - у розмірі 1310,73 грн., за серпень 2015 рік - у розмірі 4710,40 грн. та платіжні відомості на перерахування в рахунок орендної плати товарів сільгоспвиробництва за серпень 2015 рік, серпень 2016 рік, липень 2016 рік.

Листом від 09.10.2017 року відповідачка просить повернути належні їй земельну ділянку площею 6,5623 га за актом приймання-передачі.

Листом від 20.10.2017 року позивач підтвердив припинення господарської діяльності на орендованій земельній ділянці та повідомлено про її повернення орендодавцю.

Листом від 23.10.2017 року позивач повідомив відповідачку ОСОБА_1 про те, що земельні ділянки, по яких закінчилися договори оренди землі та по яких надійшли відмови від поновлення їх на новий строк після збирання врожаю звільненні підприємством та повернені їх власниками. Оренда плата за 2017 рік буде виплачена у встановлений строк без порушень та відповідно до умов договорів та за період їх дії у 2017 році.

Відповідно до договору оренди землі від 01.12.2017 року орендодавець ОСОБА_1 надала, а орендар ФОП ОСОБА_2 прийняв у строкове платне користування земельну ділянку площею 6,5623 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована на території Іванівської сільської ради Покровського району Донецької області.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника відповідача ФОП ОСОБА_2, перевіривши доводи апеляційної скарги в межах оскарження та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що спірний договір оренди земельної ділянки від 01.12.2017 року укладений між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 в письмовій формі, пройшов відповідну державну реєстрацію, позивачка на час його укладення мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, її волевиявлення було спрямовано на укладення договору оренди, в договорі зазначені всі його істотні умови; вказаний договір був укладений після закінчення строку дії договору оренди від 20.08.2007 року, а також з того, що переважне право орендаря на поновлення договору оренди землі припинилось на підставі ст. 33 Закону України «Про оренду землі", зокрема відсутності взаємної згоди сторін на визначення нових істотних умов договорів оренди земельних ділянок, вимога про визнання недійсним договору оренди від 01.12.2017 року, укладеного між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2, взаємопов'язана з вимогою про встановлення переважного права на укладення договір оренди землі, позивачем не доведені, що вказаним договором оренди від 01.12.2017 року були порушені його права та інтереси, зокрема переважне право на укладення договору оренди землі.

Такі висновки суду є правильними.

Згідно із частиною 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини 1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України від 06.10.1998 року № 161-XIV «Про оренду землі».

Відповідно до ст.13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною 1 ст.95 ЗК України, частиною 1 ст.25 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендар земельної ділянки має право, зокрема, самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об'єднує два випадки пролонгації такого договору.

1. Відповідно до частин першої - п'ятої статті 33 цього Закону по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Таким чином, відповідно до положень статті 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін

Отже, для застосування частини першої статті 33 цього Закону та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення.

2. Крім того, частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстави, передбаченої частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендар продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Виходячи з позовної заяви ТОВ «Агро-Бета-інвест» належно виконувало свої обов'язки за договором; до спливу строку договору повідомило орендодавця у встановлений законодавством термін про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення про свій намір додано проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив його (орендаря) про наявність заперечень та про своє рішення; він як орендар продовжував користуватись земельною ділянкою після спливу строку дії договору.

Виходячи зі змісту ст.33 Закону, даною нормою передбачено узгодження сторонами умов подальшого подовження договору оренди у місячний термін до закінчення строку дії договору і за відсутності заперечень приймається відповідне рішення.

З матеріалів справи вбачається, що у зазначений термін сторони не дійшли згоди щодо подовження дії договору оренди, оскільки орендодавцем було повідомлено орендаря про відмову у подовженні договору, про що останній дізнався 21.07.2017 року.

Як встановлено в судовому засіданні, підставами для прийнятого відповідачем рішення про відмову у подовженні дії договору між сторонами стало неналежне виконання орендарем умов договору (орендна плата сплачувалась з порушенням гарантій, передбачених Указом Президента України від 19.08.2008 року №725/2008 «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)», внаслідок чого утворилась заборгованість з 2008 року по 2017 рік, неналежна якість зерна, яке надавалось в рахунок орендної плати, включення в орендну плату транспортних послуг, ненадання допомоги при культивуванні та оранці особистого городу) і взагалі підставами для прийнятого відповідачем рішення про відмову у подовженні дії договору оренди з ТОВ «Бета-Агро-інвест» стала відсутність бажання (волевиявлення) ОСОБА_1 укладати договір оренди з ТОВ «Бета-Агро-інвест».

Зі змісту частина 5 ст.33 Закону України «Про оренду землі», яка передбачає розгляд орендодавцем у місячний термін надісланого орендарем листа-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевірку його на відповідність вимогам закону, узгодження з орендарем (за необхідності) істотних умов договору, а за відсутності заперечень, прийняття рішення про поновлення договору оренди землі, вбачається, що ця вимога стосується земель державної та комунальної власності.

Щодо посилання позивача в позовній заяві на фактичне продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору, а саме: збирання врожаю соняшника, підготовку землі до посіву, і наявність наміру і надалі використовувати землю, слід зазначити, що дана обставина спростовується наявними в матеріалах справи доказами, а саме із листів ТОВ «Бета-Агро-інвест» від 21.10.2017 року, 23.10.2017 року, надісланих ОСОБА_1, вбачається, що ТОВ «Бета-Агро-інвест» після того, як орендодавець не виявила бажання визнати за позивачем переважного права на поновлення договору оренди землі, припинило господарську діяльність на земельній ділянці, сповістило податкові органи про зменшення земель, за які товариство сплачувало податки та повернуло власнику (ОСОБА_1.) її земельну ділянку; в листах також констатується, що будь-які роботи на земельній ділянці ОСОБА_1 не ведуться.

Крім того, частинами восьмою, дев'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Достеменно знаючи про волевиявлення орендодавця не продовжувати договірних відносин щодо оренди належної йому земельної ділянки (отримання позивачем листа ОСОБА_1 від 09.10.2017р. про повернення ділянки), останній не скористався своїм правом оскаржити в судовому порядку відмову (зволікання) орендодавця, передбаченого ч.ч.8, 9 ст.33 Закону України «Про оренду землі», а звернувся до суду з позовом лише 31.05.2018 року, тобто вже після укладеного ОСОБА_1 нового договору оренди з ФОП ОСОБА_2, про визнання останнього не дійсним.

Згідно п.36 укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Бета-Агро-Інвест» дія договору припиняється у разі закінчення строку на який його було укладено. Строк договору закінчився 20.08.2017 року. Доказів щодо наявності підстав для поновлення дії договору оренди в порядку передбаченому ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі» позивачем суду не надано.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини справи, колегія суддів приходить до висновку про фактичне припинення станом на 20.08.2017 року дії договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Бета-Агро-Інвест», що передбачено п.36 договору та не суперечить ч.1 ст.31 Закону України «Про оренду землі».

Реалізуючи своє право власника, ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 01 грудня 2017 року було укладено новий договір оренди земельної ділянки.

Цивільне законодавство передбачає загальний принцип свободи договору (п. 3 ст.3 ЦК) і не встановлює такого способу захисту цивільного права чи інтересу як зобов'язання примусового укладення договору. Свобода договору, закріплена у ст.ст.6, 627 ЦК, яка полягає в тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, а також те, що позивачем не доведено наявність переважного права на поновлення договору оренди, оскаржуваний договір оренди земельної ділянки, укладений між відповідачами по справі в грудні 2017 року, не порушує прав позивача, відсутні підстави для визнання останнього не дійсним. Висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що згідно практики Верховного Суду відмова орендодавця від укладення нового договору оренди з попереднім орендарем має бути вмотивована, не ґрунтується на законодавстві, оскільки ні статтею 777 ЦК України, ні статтею 33 Закону України «Про оренду землі» не передбачено таке положення.

Крім того, практика Верховного Суду з цього питання є неоднозначною. Так, у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року по справі №395/1444/16-ц, провадження №62-27052св18 зазначено: «Виходячи з приписів статей 319,629 ЦК України слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін».

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями ст.ст.374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-інвест» залишити без задоволення, рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 листопада 2018 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 28 січня 2019 року.

Суддя-доповідач О.С.Санікова