Дата документу 30.01.2019 Справа № 330/1508/18
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 330/1508/18Головуючий у 1-й інстанції Гусарова В.В.
Пр. № 22-ц/807/846/19Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача)Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

за участі секретаря Кулабухової І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на ухвалу Якимівського районного суду Запорізької області від 20 листопада 2018 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: центр з надання адміністративних послуг Якимівської райдержадміністрації про визнання права власності на земельну ділянку

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вищезазначеним позовом (а.в.м. 61-66), в якому просила: припинити право власності відповідача (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) на земельну ділянку площею 0,0406 га., кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, місце розташування якої: АДРЕСА_1; визнати за нею - ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2) право власності на земельну ділянку площею 0,0406 га., кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, місце розташування якої: АДРЕСА_1.

Ухвалою суду першої інстанції від 14 серпня 2018 року (а.в.м. 68-71) провадження у цій справі за вищезазначеним позовом позивача відкрито.

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову (а.в.м. 3-5), в якій просила: накласти арешт на земельну ділянку площею 0,0406 га, кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що розташована за адресою АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_4, податковий номер НОМЕР_1, зареєстрована АДРЕСА_2; заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії, щодо будівництва та проведення будь-яких будівельних та земельних робіт на даній земельній ділянці.

В обґрунтування своєї заяви позивач зазначала, що на землі, яка належить відповідачу, мається будівля, що належить на праві власності позивачці. Позивачка отримала відомості про те, що позивач планує продавати земельну ділянку, що є предметом позову. Крім того, відповідач облаштовує паркан на земельній ділянці, вкрала тротуарну плитку, що належить позивачці, поставила бетонні блоки перед магазином, що перешкоджає її діяльності. На цих підставах, позивачка просила винести ухвалу, якою накласти арешт на земельну ділянку, заборони відповідачу проводити на даній земельній ділянці будь-які будівельні та земельні роботи.

Ухвалою судді Якимівського районного суду Запорізької області від 20 листопада 2018 року (а.в.м.. 82-83) заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у цій справі задоволено частково.

Накладено арешт на земельну ділянку площею 0,0406 га, кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що розташована за адресою АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_4, податковий номер НОМЕР_1, зареєстрована АДРЕСА_2.

В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції в частині (фактично в частині відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову), посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, позивач ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 35-37) просила ухвалу суду першої інстанції у цій справі скасувати в частині відмови у задоволені заяви щодо заборони ОСОБА_6 вчиняти будь-які дії щодо будівництва та проведення будівельних та земельних робіт на даній земельній ділянці і ухвалити нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову в частині заборони ОСОБА_6 вчиняти будь-які дії щодо будівництва та проведення будівельних та земельних робіт на даній земельній дільниці.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

Зазначена апеляційна скарга разом із виділеними матеріалами справи надійшла на адресу апеляційного суду 17 грудня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Маловічко С.В. (а.в.м.48).

Ухвалою апеляційного суду від 20 грудня 2018 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.в.м. 49), справу призначено до апеляційного розгляду (ухвала апеляційного суду від 26 грудня 2018 року,а.в.м. 51).

Відповідач ОСОБА_4 через свого представника подала апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі (а.в.м. 59-64).

Третя особа не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

У судове засідання 30 січня 2019 року належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (а.в.м. 55-58) всі учасники цієї справи, не з'явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання всіх учасників цієї справи, і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останніх.

В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засіданні всіх учасників справи…, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в оскаржуємій частині в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши виділені матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 не підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, учасники цієї справи із вищезазначеною ухвалою погодились, останню в апеляційному порядку не оскаржували, окрім позивача ОСОБА_2

Позивач ОСОБА_2 оскаржує вищезазначену ухвалу суду першої інстанції у цій справі лише в частині відмови останнім у задоволенні її заяви про забезпечення позову.

Таким чином, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у цій справі лише в межах доводів апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 і лише в частині відмови у задоволенні її заяви про забезпечення позову.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 1 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи позивачу у задоволенні її заяви про забезпечення позову в частині: шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії, щодо будівництва та проведення будь-яких будівельних та земельних робіт на вищезазначеній земельній ділянці, керувався ст.ст. 149-153 ЦПК України та виходив із необґрунтованості та недоведеності вимог заяви позивача у цій частині.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними, а ухвалу суду першої інстанції в оскаржуємій частині - такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Відповідач через свого представника у своєму відзиві зазначав, що 24 грудня 2018 року суд першої інстанції вже ухвалив рішення у цій справі, яким відмовив позивачеві у задоволенні її позову у повному обсязі та скасував заходи забезпечення останнього у вигляді арешту земельної ділянки відповідача.

Проте, апеляційний суд має переглядати законність на обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у цій справі в оскаржуємій частині станом на час постановлення останньої судом першої інстанції у цій справі (20 листопада 2018 року), та досліджувати ті матеріали цієї справи, які досліджував суд першої інстанції на час постановлення своєї ухвали та які були наявні у матеріалах справи на час постановлення судом першої інстанції останньої.

Ст. 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом заборони вчиняти певні дії…

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову повинні бути співвмірними із заявленими позивачем вимогами…

Згідно із п. 4 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № від 22.12.2006: « Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків».

При вищевикладених обставинах, суд першої інстанції правильно вважав, що достатнім для забезпечення позову позивача у цій справі буде лише накладення арешту на земельну ділянку відповідача без заборони останній, як власнику, вчиняти будь-які дії, щодо будівництва та проведення будь-яких будівельних та земельних робіт на даній земельній ділянці, враховуючи заявлені позовні вимоги позивачем в її позові у цій справі та надані докази на їх підтвердження, крім того, позивач не довела необхідність застосування саме таких заходів.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_2, як особи, яка подала апеляційну скаргу у цій справі, не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України; ухвала суду першої інстанції в оскаржуємій частині є законною та обґрунтованою, постановлена з додержанням вимог ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції в оскаржуємій частині у цій справі або ж її зміни.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_2 при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду було сплачено судовий збір у розмірі 352,40 грн. (а.в.м. 34).

Однак, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови ОСОБА_2 у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, остання не має права на компенсацію за рахунок відповідача ОСОБА_4 будь-яких судових витрат, пов'язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 12,141, 367-368, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу судді Якимівського районного суду Запорізької області від 20 листопада 2018 року у цій справі в оскаржуємій частині залишити без змін.

В решті ухвала в апеляційному порядку не оскаржувалась та апеляційним судом не переглядалась.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 31.01.2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.