Провадження №: 2/752/3058/19
РІШЕННЯ

іменем України

29 січня 2019 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів, суми індексації та збільшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

07.11.2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 25.11.2005 року по 12.07.2011 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2, від якого вони мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.05.2011 року, котре набрало законної сили 12.07.2011 року, шлюб між нею та ОСОБА_2 було розірвано та стягнуто з останнього на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 700,00 грн. щомісячно, починаючи з 08.02.2011 року і до досягнення ним повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Разом з тим, ОСОБА_2 виплату аліментів не провадить і станом на 02.10.2018 року згідно довідки Головного територіального управління юстиції у Херсонській області за останнім рахується заборгованість у розмірі 64 200,00 грн.

Вказала на те, що лише за 2011 рік розмір пені за несплату аліментів склав 200 461,00 грн.

Тому, просила стягнути з ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина у розмірі 64 200,00 грн., суму індексації у розмірі 9 347,94 грн. та з урахуванням того, що на даний час суми аліментів не вистачає на повноцінне утримання дитини, просила збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у в розмірі 1 000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою від 23.11.2018 суддею Хоменко В.С. відкрито провадження у справі з проведенням розгляду у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Відповідач відзив на позов на подав.

У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема, малозначні справи.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; кількість сторін та інших учасників справи (ч. 2 ст. 274 ЦПК України).

При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом установлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі 25.11.2005 року по 12.07.2011 року, від якого вони мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 24-27).

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.05.2011 року, котре набрало законної сили 12.07.2011 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано та стягнуто з останнього на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 700,00 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.02.2011 року і до досягнення ним повноліття.

На виконання вказаного рішення Головним територіальним управлінням юстиції у Херсонській області було відкрито виконавче провадження.

ОСОБА_2 від сплати аліментів ухиляється, їх не сплачує, у зв'язку з чим станом на 02.10.2018 року згідно довідки Головного територіального управління юстиції у Херсонській області утворилась заборгованість у розмірі 64 200,00 грн. (а.с. 28-30).

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 ЦПК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Щодо неустойки від суми несплачених аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

При цьому за змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти.

У ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, який, з точки зору ч.4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судом, неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість.

Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць).

З приведеного позивачем розрахунку вбачається, що сума пені з лютого 2011 року до грудня 2011 року становить 200 461,00 гр.

Відповідач дану суму не спростовував.

Оскільки законодавець обмежує розмір суми пені, яка може бути стягнута з боржника, до розміру, який не може перевищувати 100 % заборгованості, суд приходить до висновку, що саме ця сума повинна бути стягнута з відповідача.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Відповідач в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України доказів на спростування позиції ОСОБА_1 не надав.

За таких обставин суд надходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та стягнення з відповідача пені в сумі заборгованості по аліментах в розмірі 64 200,00 грн.

Щодо індексації розміру аліментів.

Індекс споживчих цін - це показник, який характеризує зміни загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» об'єктом індексації грошових доходів населення є, в тому числі, і розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Верховний Суд України в постанові від 06.11.2013 року у справі № 6-113цс13 зазначив, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі на підставі ч. 2 ст. 184 СК України підлягає індексації за аналогією закону згідно з п. 8 ст. 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі.

Це відповідна (фіксована) сума коштів на утримання дитини, яка не є одноразовим платежем, а твердою грошовою сумою, визначеною судом на утримання дитини до її повноліття.

Частина 2 ст. 184 СК України передбачає, що визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно з розрахунком розміру індексації, здійсненого позивачем, який не спростований відповідачем в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, розмір індексації аліментів становить 9 34794 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 72, ч. 2 ст. 129, ч. 3 ст. 138, ч. 3 ст. 139 цього Кодексу.

Розрахунок позивача є правильним, оскільки відповідає вимогам чинного законодавства та загальновизнаним методикам розрахунку. Тому суд вважає за можливе покласти його в основу судового рішення і надходить до висновку про можливість задоволення позову і в цій частині.

Щодо збільшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України).

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Позивач звернулась до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, оскільки розмір аліментів, встановлений рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.05.2011 року, є в умовах сьогодення недостатніми для належного утримання дитини.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Відповідно до ст. ст. 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» з 01.01.2019 року встановлено прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

За приписом ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Отже зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені положення національного та міжнародного сімейного законодавства, суд вбачає підстави для збільшення розміру аліментних зобов'язань ОСОБА_2 на утримання сина і вважає цілком обґрунтованою вимогу про стягнення аліментів в розмірі 1 000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На думку суду збільшення розміру аліментів дозволить ефективно забезпечити належний рівень життя дітей до моменту досягнення ними повноліття.

При цьому суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Відповідач є працездатною особою, на утриманні інших дітей не має. Доказів на підтвердження зворотного в розпорядження суду не надано.

Крім того, суд враховує і те, що відповідач зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, створювати необхідні умови для їх розвитку та життя нарівні з позивачем.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За положеннями вищевказаних норм суди мають належним чином обґрунтовувати свої рішення.

Аналогічна позиція підтримується і практикою Європейського Суду з прав людини, зокрема у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 року, де зазначено про те, що Європейський Суд встановив порушення ст. 6 Конвенції, у тому числі через те, що національні суди не дали відповідь на аргументи заявниці стосовно правдивості показів свідків та дійсності документів, хоча ці докази були визначальними для рішення по справі.

Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, у повному обсязі знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню також і в цій частині.

Відповідно до вимог ст. 141 СК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 536,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 180-183, 184, 185, 191, 196 СК України, ст. ст. 4, 10, 12, 76-82, 141, 264-265, 268, 273, 274-279, 352, 354, 365 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів, суми індексації та збільшення розміру аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 64 200,00 грн. (шістдесят чотири тисячі двісті гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму індексації розміру аліментів за період з лютого 2011 року по вересень 2018 року у розмірі 9 347,94 грн. (дев'ять тисяч триста сорок сім гривень 94 копійки).

Збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.05.2011 року в розмірі 700,00 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 08.02.2011 року та до досягнення дитиною повноліття, та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1 000,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 1 536,80 грн. (одна тисяча п'ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка м. Харкова, ІПН НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1;

Відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець м. Єреван Республіка Вірменія, адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 4.02.2019 року.

Суддя В.С. Хоменко