Дата документу 16.01.2019 Справа № 310/55/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/55/18 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/623/19 Дністрян О.М.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Воробйової І.А.

Онищенко Е.А.

За участю секретаря: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - Литвиненко Олени Леонідівни на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 жовтня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом, який в ході розгляді справи був уточнений, до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 20.03.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був укладений договір б/н (заява позичальника), згідно з умовами договору банком передано останньому кредитну карту зі строком дії до 01/09, з встановленим кредитним лімітом на суму 1010,00 грн.

Відповідач особистим підписом в заяві підтвердив свою згоду про те, що він попередньо був ознайомлений та погодився з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були йому надані у письмовій формі, отримав повну інформацію про умови кредитування та підписана ним заява про отримання кредиту разом з запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між банком та відповідачем кредитний договір.

Згідно з умовами кредитного договору б/н від 20.03.2007 року відповідач зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлена відповідальність за порушення строку повернення кредиту та процентів за користування ним.

При порушенні відповідачем зобов'язань по погашенню кредиту, він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 1,9 % на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості.

Зазначає, що відповідач взяті на себе зобов'язання за договором належним чином не виконує, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 29.12.2017 року складає 1002 грн. 03 коп.

Сума заборгованості по відсоткам нарахованим на прострочену заборгованість за кредитом за період з 29.12.2014 року по 29.12.2017 року складає 9 491 грн. 72 коп.

В добровільному порядку відповідач заборгованість на сплачує.

Посилаючись на зазначені обставини просило суд стягнути з відповідача заборгованість по відсоткам за договором б/н від 20.03.2007 року нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 29.12.2014 року по 29.12.2017 року у розмірі 9 491 грн. 72 коп.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 жовтня 2018 року в задоволені позову відмовлено.

У апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк» - Литвиненко О.Л. зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав щодо нарахування передбачених договором процентів до повного погашення заборгованості за кредитом. Судом не вірно застосовано строк позовної давності, не надано належної оцінки наданим доказам. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 20 березня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 укладено договір б/н, відповідно до якого банк надав ОСОБА_5 кредитну карту зі строком дії до січня 2009 року, зі встановленим кредитним лімітом на суму 1010 грн.

Відповідно до Умов про надання споживчого кредиту відповідач зобов'язаний був здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені Тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом. Окрім того даними Умовами було встановлено відповідальність за порушення строку повернення кредиту та процентів за користування ним у розмірі 1,9 % на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості.

Проте ОСОБА_5 умови зазначеного договору належним чином не виконувалися, у зв'язку з чим станом на 29 грудня 2017 року утворилася заборгованість за тілом кредиту в розмірі 1 002 грн. 03 коп. та заборгованість за відсотками за період з 29 грудня 2014 року по 29 грудня 2017 року в розмірі 9 491 грн. 72 коп.

Відмовляючи у задоволенні позову у повному обсязі суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущений строк позовної давності для стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів погоджується з даними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 1050, 1054 ЦК України позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти в розмірі та на умовах встановлених договором.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 1, ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Так, відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, останній платіж за кредитним лімітом був здійснений ОСОБА_5 11 листопада 2008 року. Отже строк для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості сплив у 2011 році.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на факт здійснення відповідачем 15 березня 2017 року платежу в розмірі 880 грн. 12 коп. колегія суддів не бере до уваги, оскільки відповідно до виписки по рахунку ОСОБА_5, наданої банком, зарахування даних кошів в рахунок погашення заборгованості за кредитом відбулося за рахунок автоматичного списання коштів з карти НОМЕР_1, а отже не може вважатися волевиявленням відповідача, що свідчило б про визнання ним боргу.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у Постанові Верховного Суду України від 8 листопада 2017 року у справі № 6-2891цс16:

Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою.

Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення.

Окрім того, колегія суддів відхиляє довід позивача, викладений в апеляційній скарзі, що підписуючи Умови та правила надання банківських послуг, відповідач погодився на списання сум простроченої ним заборгованості з належних йому рахунків, оскільки викладене свідчить про наявність у ПАТ КБ «ПриватБанк» можливості та права самостійно погасити заборгованість ОСОБА_5 за кредитним договором та про те, що банк добровільно не скористався даним правом, а також не скористався правом стягнення заборгованості в судовому порядку в строки, визначені законодавством і, як наслідок, пропустив позовну давність для стягнення заборгованості з ОСОБА_5

Інші докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а тому не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 жовтня 2018 року по цій справі залишити без змін.

Дата складання повної постанови 21 січня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: І.А. Воробйова

Е.А. Онищенко