КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/4936/18 Головуючий у 1 інстанції: Катющенко В.П.
провадження № 22-ц/824/1596/2019 Суддя-доповідач Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: - Олійника В.І.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Кулішенка Ю.М.,

при секретарі Задорожній О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 23 червня 2018 року у складі судді Катющенко В.П. у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, -

в с т а н о в и в :

У березні 2018 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, який обґрунтовував тим, що ПАТ «Київенерго» визначено обов'язковим виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності згідно Закону України №1198-VII від 10 квітня 2014 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 01 липня 2014 року.

Зазначав, що ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячої води, які постачає ПАТ «Київенерго».

Також вказував, що відповідно до оплат відповідачка користується послугами, але не в повному обсязі виконує зобов'язання по сплаті заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Свої зобов'язання відповідачка виконує неналежно внаслідок чого заборгованість станом на 01 січня 2018 року становила 39760 грн. 32 коп. з яких: за централізоване опалення - 18305 грн. 60 коп.; за постачання гарячої води - 21454 грн. 72 коп. Сума боргу за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води з урахуванням індексу інфляції та 3% річних становила 47544 грн. 68 коп.

Тому просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Київенерго» 18 305 грн. 60 коп. за надані послуги з централізованого опалення, 21 454 грн. 72 коп. за постачання гарячої води, 7 784 грн. 36 коп. 3% річних та інфляційну складову боргу та 1 762 грн. судового збору.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 23 червня 2018 року у складі судді Катющенко В.П. в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивача з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі і стягнути з ОСОБА_2 18 305 грн. 60 коп.за надані послуги з центрального опалення; - 21 454 грн. 72 коп. за постачання гарячої води; -6 615 грн. 20 коп. 3% річних інфляційної складової боргу та 4 405 грн. судового збору.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 січня 2019 року замінено позивача - Публічне акціонерне товариство «Київенерго» його правонаступником Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО»

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що згідно наданого позивачем розрахунку, а ні будинок, а ні квартира, по якій нараховувалася заборгованість не обладнана лічильниками центрального опалення, а нарахована сума заборгованості за постачання гарячої води не підтверджена належними та допустимими доказами в частині надання суду відомостей по встановленню тарифу на постачання гарячої води.

Проте, рішення суду першої інстанції зазначеним вище вимогам закону не відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

ПАТ «Київенерго» було визначено обов'язковим виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності згідно Закону України № 1198-VII від 10 квітня 2014 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» з 01 липня 2014 року.

Згідно ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Так, відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення врегульовано Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (далі - Правила).

Відповідно до п.12 даних Правил у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.

У разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об'єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку.

Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку теплової енергії, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку теплової енергії за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил.

Таким чином, законодавцем передбачено різну структуру оплати послуг постачання теплової енергії у разі обладнання тепловими лічильниками багатоквартирного будинку або квартири.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01 січня 2015 року по 01 січня 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 відкрито особовий рахунок НОМЕР_2 по наданню послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, при цьому станом 01 січня 2018 року за даною адресою наявна заборгованість у розмірі 39760 грн. 32 коп., з якої: централізоване опалення - 18305 грн. 60 коп.; постачання гарячої води - 21454 грн. 72 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наданих позивачем відомостей в період часу з 01 липня 2014 року по 20 листопада 2014 року тариф на централізоване опалення для абонентів житлових будинків встановлено на рівні 375 грн. 30 коп. за 1 Гкал з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії та 9 грн. 22 коп. за 1 кв.м. без будинкових та квартирних приладів обліку, за період з 21 листопада 2014 року по 07 травня 2015 року - 374 грн. 60 коп. за 1 Гкал з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії та 9 грн. 20 коп. за 1 кв.м. без будинкових та квартирних приладів обліку, за період з 08 травня 2015 року по 30 червня 2016 року - 657 грн. 24 коп. за 1 Гкал з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії та 16 грн. 14 коп. за 1 кв.м. без будинкових та квартирних приладів обліку, за період з 01 липня 2016 року по 24 липня 2017 року - 1416 грн. 96 коп. за 1 Гкал з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії та 32 грн. 97 коп. за 1 кв.м. без будинкових та квартирних приладів обліку, за період з 25 липня 2017 року по 29 грудня 2017 року - 1414 грн. 45 коп. за 1 Гкал з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії та 32 грн. 91 коп. за 1 кв.м. без будинкових та квартирних приладів обліку, з 30 грудня 2017 року - до тепер 1355 грн. 83 коп. за 1 Гкал з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії та 31 грн. 55 коп. за 1 кв.м. без будинкових та квартирних приладів обліку.

Крім того, згідно розрахунку заборгованості позивачем з січня 2015 року по квітень 2015 року нараховувався тариф за послуги з централізованого опалення та постачання на рівні 9 грн. 20 коп. за 1 кв.м. без будинкових та квартирних приладів обліку, в період часу жовтня 2015 року по квітень 2016 року на рівні 657 грн. 24 коп. за 1 Гкал з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії, в період часу з жовтня 2016 року про січень 2017 року на рівні 1416 грн. 96 коп. за 1 Гкал з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії, в період часу з лютого 22017 року по березень 21017 року на рівні 32 грн. 97 коп. за 1 кв.м. без будинкових та квартирних приладів обліку, за період з жовтня 2017 року по листопад 2017 року на рівні 1414 грн. 45 коп. за 1 Гкал з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії, а в період грудня 2017 року на рівні 1414,45/1355,83 гривень за 1 Гкал з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії, що свідчить про спірність нарахування даного тарифу в частині його нарахування як тарифів з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії або без таких.

Відповідно до ст. 124, п.п. 1, 2, 3, ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 2 ЦПК України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Проте, відповідачка не скористалася правом написання відзиву на позовну заяву, яке передбачене ст.178 ЦПК України і таким чином погоджуючись з боргами за надані послуги.

При поданні позовної заяви були надані належні та допустимі докази заборгованості за надані послуги з центрального опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1

Долучений до матеріалів справи розрахунок заборгованості за послуги з центрального опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 детально відображає нарахування, оплати споживача, спожиті Гкал, куб.м води, є належним та допустимим та відповідає нормам ст.ст.76-81, 95 ЦПК України. Розрахунок підписаний уповноваженою особою: Начальником відділу розрахунків з побутовими споживачами Департаменту з продажу теплової енергії (ВРПС Деп ПТЕ) - Білошапкою ОлексіємМихайловичем.

Згідно з ч.1 ст.77 ЦПК України належність даного розрахунку підтверджуються тим, що містить інформацію щодо предмету доказування та відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України є письмовим доказом, що містить дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

А тому висновки суду про те, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження вказаної обставини є помилковими.

Відповідно до абзацу 10 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21 липня 2005 року №630 (далі- Правила).

Відповідно до п.8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч.2 ст.642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

Наявність відносин між сторонами, отже, і виникнення цивільних прав та обов'язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків.

ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» було визначено обов'язковим виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності згідно Закону України №1198-VII від 10 квітня 2014 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 1 липня 2014 року.

Згідно з ч.7 ст.27 «Про житлово-комунальні послуги» договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб'єктом господарювання, є договором приєднання.

31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» а також в газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року №111 (4511) було опубліковано Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню, розроблені для фізичних осіб, що є власниками (квартиронаймачами) у багатоквартирному житловому будинку.

Ці договори були складені на підставі типового договору, затвердженого постановою КМ України від 21.07.2005 року №630 та є Договорами приєднання, а отже такий договір може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

ОСОБА_2, як відповідачка, живе за адресою: АДРЕСА_1 і є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячої води, які постачає позивач - ПАТ «КИЇВЕНЕРГО».

Відповідно до п.11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку,не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

Згідно з п.21 Правил у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання, абзац 2 п.21 з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством.

За п.18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

В позовній заяві було вказано за якими тарифами здійснюється розрахунок послуг, що надаються з посилання на нормативно-правові акти, а саме, постанови Національної комісії, що здійснює регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП).

Тому твердження суду з приводу того, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження вказаної обставши є помилковими.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення до Дніпровського районного суду міста Києва з даним позовом було те, що відповідно до ч.9 ст.28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Позивачу останнім відомим місцем перебування відповідачки була адреса: АДРЕСА_1 так як за даною адресою відкрито особовий рахунок (о/р20100) та надсилаються квитанції для сплати за послуги постачання гарячої води та централізованого опалення.

Дніпровським районним судом було відправлено копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви з доданими до неї документами, які не було отримано, а конверт із доданими документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за терміном зберігання».

Тобто це свідчить про те, що відповідачка проживає за даною адресою, але відмовилася отримати кореспонденцію.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач користується послугами, але не в повному обсязі виконує зобов'язання по сплаті заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Свої зобов'язання відповідачка виконує неналежно і внаслідок цього в неї є заборгованість за:

- централізоване опалення - 18 305 грн.60 коп.

- постачання гарячої води - 21 454 грн. 72 коп.

Загальна сума заборгованості станом на 01.01.2018 року становить 39 760 грн. 32 коп.

Позивачем надано розрахунок інфляційної складової боргу у розмірі 5399 грн. 73 коп. та 3% річних боргу у розмірі 1215 грн. 48 коп., разом сума інфляційної складової та 3% річних становить 6 615 грн. 20 коп.

За ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства і відповідно до п.1 ст.625 зазначеного Кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а тому ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» має право стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних від простроченої суми.

У наданому суду першої інстанції розрахунку вказано період, за який наявна заборгованість, її розмір, кількість днів прострочки встановлений індекс інфляції, обчислені інфляційні втрати та 3 % річних.

Відповідно до ст. 20 Закону України « Про житлово - комунальні послуги» споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.ст.77-81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Зокрема, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.376 підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як ухвалене за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст.376 ЦПК України є підставами для його скасування з прийняттям нової постанови.

Колегія суддів з врахуванням всіх обставин справи, наявних доказів в матеріалах справи вважає за необхідне задовольнити позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» і стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» () заборгованість у розмірі: - 18 305 грн. 60 коп. за надані послуги з центрального опалення; - 21 454 грн. 72 коп. за постачання гарячої води; -6 615 грн. 20 коп. 3% річних інфляційної складової боргу та 4 405 грн. судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 23 червня 2018 року скасувати і прийняти постанову, якою позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з центрального опалення та постачання гарячої води задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» () заборгованість у розмірі: - 18 305 грн. 60 коп. за надані послуги з центрального опалення; - 21 454 грн. 72 коп. за постачання гарячої води; -6 615 грн. 20 коп. 3% річних інфляційної складової боргу та 4 405 грн. судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 31 січня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: