ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

09 вересня 2019 року м. Чернівці Справа № 22-ц/822/706/19

Чернівецький апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Половінкіної Н.Ю., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23 квітня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Мамалигівської сільської ради Новоселицького району, третя особа ОСОБА_1 про встановлення факту проживання спадкодавця зі спадкоємцем більш п`яти років однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23 квітня 2018 року

встановив:

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23 квітня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 14 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк на п`ять днів на усунення недоліків.

На виконання вимог ухвали Чернівецького апеляційного суду від 14 червня 2019 року ОСОБА_1 подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Посилається на те, що вона не могла захистити свої порушенні права в суді першої інстанції, оскільки належним чином не була повідомлена про розгляд справи в суді першої інстанції. На даний час вона не отримала належним чином оформлене рішення суду першої інстанції, відмова в поновленні строку на апеляційне оскарження буде порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вказане клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно частини 1 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Справа№720/1718/18 Головуючий у 1 інстанції Вівчар А.Г.

Провадження №22-ц/822/706/19 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

Відповідно до частини 1, 2 статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без

повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з ч.3 ст. 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про розгляд справи в суді першої інстанції, у матеріалах справи відсутні докази вручення ОСОБА_1 повного рішення суду.

Згідно заяви від 14 березня 2019 року, представник ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи 18 березня 2019 року. 09 квітня 2019 року ОСОБА_1 було подано заяву про перегляд рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23 квітня 2018 року за нововиявленими обставинами.

Після постановлення ухвали Новоселицького районного суду Чернівецької області від 03 червня 2019 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23 квітня 2018 року за нововиявленими обставинами, 06 червня 2019 року ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу засобами поштового зв`язку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя, яке може бути забезпечено шляхом розгляду по суті та наданні належної оцінки доводам заінтересованої сторони.

Також у низці рішень Європейського суду з прав людини закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

Так, у справі «Скорик проти України» від 08 січня 2008 року Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені статтею 6 Конвенції. Мають бути враховані особливості провадження, що розглядається, та сукупність проваджень, що здійснювались у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них.

Враховуючи наведене вище, та те що ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про розгляд справи в суді першої інстанції, та матеріалах справи відсутні докази вручення ОСОБА_1 повного рішення суду, вчинення ОСОБА_1 дій щодо оскарження рішення шляхом подання заяви про його перегляд за нововиявленими обставинами, оперативного подання апеляційної скарги через три дня після залишення без задоволення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, що свідчить її дійсний намір оскаржити судове рішення, відсутність інших дій, що свідчать про зловживання процесуальними правами, вважаю, що ОСОБА_1 має право на поновлення процесуального строку оскарження рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.127, 354 ЦПК України,

ухвалив:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23 квітня 2018 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23 квітня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Ю. Половінкіна