Справа № 496/3750/18
Провадження № 2/496/408/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2019 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Буран В.М.,

за участі:

секретаря - Дигуляр А.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Державної реєстраційної служби речових прав на нерухоме майно міськрайонного управління юстиції в Одеській області, Малиновського об`єднаного управління пенсійного фонду України в м. Одесі, про скасування арешту (архівного запису) та заборону на відчуження нерухомого майна, та здійснення відповідних записів у Єдиному реєстрі речових прав нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, який згодом уточнив та обґрунтовує його тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 автомобіль марки ЗАЗ DAEWOO д.н.з. НОМЕР_1 17.04.2012 року УПФУ у Біляївському районі Одеської області було постановлено вимогу № Ф-384У про сплату боргу із страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 4010,30 грн., на виконання якого було відкрито виконавче провадження. В межах дій виконавчого провадження 10.08.2012 року державним виконавцем було накладено арешт на майно боржника та заборону його відчуження. 23.10.2013 року старшим державним виконавцем постановлено повернути виконавчий документ, однак арешт на майно боржника та заборону його відчуження скасовано не було. На неодноразові запити до органу ДВС, про надання копії виконавчого провадження надано відповідь, відповідно якої строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу складає три роки, до відповіді додано роздруківку спецрозділу ВП по вищевказаному виконавчому провадженню. Заборгованість перед пенсійним фондом позивач погасила, у зв`язку з цим позивач звертається до суду з вимогою про захист своїх прав шляхом звільнення майна з-під арешту.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, але надала заяву про розгляд справи без її участі, на позові наполягає. (а.с. 66).

Представник відповідача - Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі у судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю. (а.с. 30). Також у своєму відзиві на позов зазначив, що Пенсійних фонд України, відповідно до покладених на нього завдань, звернувся до органу виконавчої служби з вимогу № Ф-384У відносно ОСОБА_1 про сплату боргу із страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 4010,30 грн., у свою чергу державним виконавцем Біляївського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області в межах проведення виконавчих дій, у відповідності положень Закону України «Про виконавче провадження» на адресу Пенсійного фонду було повернуто виконавчий документ. Також зазначив, що згідно вимоги № Ф-384У від 17.04.2012 року про стягнення 4010,30 грн. від ФОП ОСОБА_1, відповідно особового рахунку, надійшли кошти у сумі 4572,42 грн. у зв`язку з чим заборгованість за вимогою № Ф-384У від 17.04.2012 року відсутня. До відзиву додано картку особового рахунку платника податку - ФОП ОСОБА_1 в якій наявна переплата у сумі 3378,39 грн. (а.с. 31-43).

Представник МВ ДВС ГТУЮ в Одеській області у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи (а.с. 63).

Представник Реєстраційної служба Біляївського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не з`явився з не відомих суду причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно витягу про реєстрацію права власності, ОСОБА_1 відповідно свідоцтва про право власності на житловий будинок серії НОМЕР_2 від 15.06.2007 року є привтним власнико Ѕ житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 15-16).

Згідно до листа Біляївського міськрайонного ВДВС від 29.08.2018 року № 14291/25, позивачу повідомлено, що на підставі вимоги Пенсійного фонду № Ф-384У від 17.04.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 4010,30 грн. боргу відкрито виконавче провадження. 23.10.2014 року держаним виконавцем Кольца О.О. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачові. Більш детальну інформацію надати немає можливості, так як строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки. До відповіді також додано ВП-спецрозділ, яким встановлено, що в межах виконавчого провадження, державний виконавець 10.08.2012 року накладав арешт на майно боржника, також на виконання постанови від 14.10.2013 року про розшук майна боржника, встановлено, що ОСОБА_1. належить ЗАЗ DAEWOO д.н.з. НОМЕР_1 ( а.с. 8-11).

Відповідно роздруківки скрін-шоту щодо відомостей з Єдиного реєстру відчуження об`єктів нерухомого майн станом на 22.05.2018 року встановлено, що постановою державного виконавця Біляївського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області від 10.08.2012 року № 32844119 накладено арешт на все нерухоме майно боржника ОСОБА_1 ( а.с. 12).

Згідно відповіді Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі № 12630/06,1 від 18.06.2018 року повідомлено, що станом на 30.09.2013 року в картці особового рахунку платника податку - ФОП ОСОБА_1 наявна переплата у сумі 3378,39 грн. (а.с. 13-14).

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Згідно статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Конституцією України, зокрема ст. 41 передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно до ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Порядок зняття арешту з майна передбачено ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положеннями Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У Рішенні Європейського Суду від 29 листопада 1991 року у справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Зазначені сподівання, тобто те, на що розраховує позивач.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положеннями Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Протокол № 1 стаття 1 «Захист власності» говорить «Кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Тим самим у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважатися.

Позивач просить скасувати арешт (архівний запис) та заборону на відчуження нерухомого майна, а також здійснити відповідний запис у Єдиному реєстрі речових прав нерухомого майна.

Згідно ст. 6 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, організаційну систему державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України та його територіальні органи, суб`єкти державної реєстрації прав, виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації, акредитовані суб`єкти, державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

У відповідності ст. 129-1 Конституції України - Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання, держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку, також суд здійснює контроль за виконанням судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, до функціональних обов`язків Суду не входить обов`язок щодо здійснення записів у Єдиному реєстрі речових прав нерухомого майна, тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи норми законодавства в сукупності з наданими доказами, враховуючи фактичне визнання позову відповідачем, який надав до суду копію картки особового рахунку платника податку - ФОП ОСОБА_1 в якій наявна переплата у сумі 3378,39 грн., що виключає наявність заборгованості, а також те, що виконавче провадження, яким було накладено арешт повернуто суд вважає, що позов обґрунтований, тому підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 321, 391 ЦК України, ст. ст. 81, 263, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( проживаючої: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3) до Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області( місце знаходження: Одеська область, м. Біляївка, вул. Заводська, буд. 19, ), Державної реєстраційної служби речових прав на нерухоме майно міськрайонного управління юстиції в Одеській області (місцезнаходження: м. Біляївка, пр. Незалежності, 3) Малиновського об`єднаного управління пенсійного фонду України в м. Одесі (місце знаходження: 65007, Одеса, вул. Прохоровська, 3, ), про скасування арешту (архівного запису) та заборону на відчуження нерухомого майна, та здійснення відповідних записів у Єдиному реєстрі речових прав нерухомого майна - задовольнити частково.

Скасувати арешт (архівний запис) накладеного постановою 32844119 від 10.08.2012 року державним виконавцем Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Зубко Р.Г. та заборону на відчуження всього майна ОСОБА_1, де б воно не знаходилось.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

Суддя Буран В.М.