Постанова

Іменем України

28 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 686/24782/16-ц

провадження № 61-30380св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,

третя особа (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_3 ,

відповідач (третя особа за зустрічним позовом) - квартирно-експлуатаційний відділ м. Хмельницький,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 04 липня 2017 року в складі колегії суддів: П`єнти І. В., Корніюк А. П., Талалай О. І.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_2 , квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький, третя особа - ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, визнання наймачем та зобовязання укласти договір найму житла.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що вона та її син ОСОБА_3 постійно проживають та зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 . У даній квартирі також зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_2 (шлюб розірвано 11 вересня 2001 року), який є наймачем указаної квартири. Зазначала, що після розірвання шлюбу ОСОБА_2 постійно проживає у квартирі своїх покійних батьків за адресою: АДРЕСА_2 . У зазначеній квартирі не проживає, участі в утриманні указаної квартири, оплати комунальних послуг не приймає, а усі витрати по утриманню несе вона. Стверджувала, що відповідач не може бути вселений у дану квартиру, оскільки він втратив право на користування цим житлом, а строк пред`явлення виконавчого листа за рішенням суду закінчився.

Враховуючи викладене, просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, визнати її наймачем спірної квартири та зобов`язати квартирно-експлуатаційний відділ м. Хмельницький укласти договір найму на це житло.

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа - квартирно-експлуатаційний відділ м. Хмельницький, про визнання осіб такими, що втратили право користування та виселення з житлового приміщення.

Під час розгляду справи, ОСОБА_2 у порядку статті 31 ЦПК України 2004 року подав змінений зустрічний позов про вселення та зобов`язання не чинити перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що він є наймачем указаної квартири, а ОСОБА_1 після розірвання шлюбу створила йому такі умови, за яких він не мав змоги проживати у квартирі та змушений був переїхати до батьків. Зазначав, що ОСОБА_1 змінила замки у вхідних дверях до квартири, чим створила йому перешкоди у користуванні квартирою. Також вказував, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2002 року, яке набрало законної сили 17 травня 2002 року, його позов було задоволено, вирішено вселити його у зазначену квартиру, зобов`язано не чинити перешкод у користуванні житловим приміщенням. Спроби вселитись у квартиру він здійснював періодично з інтервалом, що не перевищує 6 місяців. Проте ОСОБА_1 , всупереч рішенню суду, не надала йому ключі від квартири, а навпаки здійснила у квартирі ремонт та змінила вхідні двері. Зазначав, що хоча і виконавчий лист про його вселення був визнаний таким, що не підлягає виконанню, проте це не свідчить, що він втратив право на користування спірною квартирою.

За таких обставин ОСОБА_2 просив задовольнити позовні вимоги.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 квітня 2017 року позов задоволено частково.

Вирішено усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 житлом шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи частково первісний позов та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі понад 6 місяців, вибув проживати до квартири АДРЕСА_3 , доказів поважності не проживання у квартирі не надав та не скористався своїм правом на вселення на підставі рішення суду від 21 лютого 2002 року, та не надав доказів того, що з 14 червня 2016 року йому чиняться перешкоди у користуванні спірною квартирою.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 04 липня 2017 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 квітня 2017 року в частині задоволення первісного позову ОСОБА_1 та в частині відмови у задоволенні зустрічного позову, вирішенні питання про розподіл судових витрат скасовано та ухвалено нове рішення. У задоволенні первісного позову ОСОБА_1 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено.

Вирішено вселити ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1 . Зобовязано ОСОБА_1 , ОСОБА_3 не чинити перешкод у користуванні ОСОБА_2 спірною квартирою.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 та задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_2 , апеляційний суд виходив із того, щоОСОБА_1 не довела відсутність ОСОБА_2 у спірній квартирі більше 6 місяців без поважних причин, у той час як ОСОБА_2 довів ті обставини на які посилався як на обґрунтування своїх позовних вимог, зокрема, що ОСОБА_1 змінила вхідні дверні замки у спірній квартирі без згоди ОСОБА_2 як наймача, не надала йому ключі від квартири, що є перешкодою для користування спірною квартирою.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та не надано належної оцінки поданим доказам у справі, що призвело до неправильного вирішення справи та помилкового скасування рішення суду першої інстанції.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У вересні 2017 року квартирно-експлуатаційний відділ м. Хмельницький та представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , подали заперечення на касаційну скаргу, вказуючи на те, що рішення суду апеляційної інстанції є законним і обґрунтованим, всі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, а тому підстав для його скасування немає.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судами встановлено, що рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 09 вересня 1999 року № 65 затверджено рішення житлової комісії в/ч 33874 про надання житлової площі військовослужбовцям та службовцям Української Армії, зокрема, військовослужбовцю ОСОБА_2 на сім'ю в складі 3 осіб двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , площею 27,28 кв. м .

На підставі ордеру від 17 вересня 1999 року № 002986, виданого ОСОБА_2 на склад сім'ї 3 особи (у тому числі ОСОБА_1 - дружина, ОСОБА_3 - син) останні вселились у зазначену квартиру та зареєстровані у ній.

Квартира АДРЕСА_1 належить Міністерству оборони України і знаходиться на обслуговуванні будинкоуправління № 2 Хмельницького квартирно-експлуатаційного відділу. Рішення виконавчого комітету про включення вказаної квартири до числа службових не приймалось.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 10 та частини першої статті 60 ЦПК України 2004 року, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частинами першою та другою статті 71, статті 72 ЖК при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року N 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням на підставі статті 71 ЖК України, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 Житлового кодексу України), необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог статей 10, 60, 212 ЦПК України 2004 року, встановивши, що ОСОБА_2 чиняться перешкоди у користуванні спірною квартирою, що спростовує обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 не проживає у зазначеній квартирі без поважних причин понад, встановлений статтею 71 ЖК УРСР строк, дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 04 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська