Ухвала

Іменем України

30 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 175/2668/18

провадження № 61-15491ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Тітова М. Ю., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 липня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: директор департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Воробйов Олексій Володимирович, начальник управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницький Андрій Васильович, начальник Дніпропетровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Дзіжко Роман Юрійович, на неправомірне рішення директора департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Воробйова Олексія Володимировича,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій, з урахуванням уточненої скарги, поданої у листопаді 2018 року, просив визнати неправомірною та скасувати постанову директора департаменту Державної виконавчої служби (далі - ДВС) Міністерства юстиції України Воробйова О. В. від 27 червня 2018 року № 47 щодо відмови у задоволенні його скарги від 26 жовтня 2017 року у виконавчому провадженні № 44936519, зобов`язати директора департаменту ДВС Міністерства юстиції України Воробйова О. В. повторно розглянути його скаргу від 26 жовтня 2017 року у виконавчому провадженні № 44936519.

Скарга мотивована тим, що 25 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області) П`ятницького А. В . зі скаргою на бездіяльність начальника Дніпропетровського районного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Дзіжка Р. Ю., у задоволенні якої листом від 10 жовтня 2017 року за вих. № Л-503-02/1 відмовлено, у зв`язку з тим, що скарга не відповідала вимогам частини четвертої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: пропущено строк оскарження такої бездіяльності.

26 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до заступника Міністра юстиції України з питань виконавчої служби Шкляра С. В. зі скаргою про ігнорування начальником управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області П`ятницьким А. В. вимог Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження.

Директор департаменту ДВС Міністерства юстиції України Моісеєв Ю. О. за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 26 жовтня 2017 року відмовився провести перевірку законності виконавчого провадження № 44936519.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2018 року визнано неправомірною бездіяльність директора департаменту ДВС Міністерства юстиції України Моісеєва Ю. О. щодо неналежного розгляду скарги ОСОБА_1 від 26 жовтня 2017 року у виконавчому провадженні № 44936519. Зобов`язано директора департаменту ДВС Міністерства юстиції України Моісеєва Ю . О. або іншу особу, яка буде виконувати його обов`язки, повторно розглянути вказану скаргу.

27 червня 2018 року на виконання вищезазначеної ухвали за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 директор департаменту ДВС Міністерства юстиції України Воробйов О. В. прийняв постанову № 47, якою дії начальника управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області П`ятницького А . В. визнав такими, що відповідають вимогам законодавства.

Не погоджуючись з такою постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, посилаючись на неправомірність рішення директора департаменту ДВС Міністерства юстиції України Воробйова О. В.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 липня 2019 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що постанова директора департаменту ДВС Міністерства юстиції України Воробйова О. В. від 27 червня 2018 року № 47 про результати проведення перевірки виконавчого провадження прийнята відповідно до вимог закону, в межах наданих повноважень і права заявника порушені не були.

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заявник посилається на те, що оскаржувані судові рішення не відповідають вимогам частин першої та другої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), є незаконними, оскільки вони не обґрунтовані нормами матеріального права, на підставі яких суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що постанова директора департаменту ДВС Міністерства юстиції України Воробйова О. В. від 27 червня 2018 року № 47 прийнята відповідно до закону.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзастосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Ураховуючи, що рішення касаційного суду за наслідками розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 липня 2019 року не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 липня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: директор департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Воробйов Олексій Володимирович, начальник управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницький Андрій Васильович, начальник Дніпропетровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Дзіжко Роман Юрійович, на неправомірне рішення директора департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Воробйова Олексія Володимировича.

Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. О. Кузнєцов

В. М. Ігнатенко

М. Ю. Тітов