Справа № 463/4811/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/811/819/18 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року м.Львів

Справа № 463/4811/16

Провадження № 22-ц/811/819/18

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Струс Л.Б.,

суддів Левика Я.А., Шандри М.М.

секретар Бадівська О.О.

за участю ОСОБА_1 , представників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та представника ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 13 червня 2017 рокуу складі судді Леньо С.І.

у справі

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, Львівської міської ради, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про визнання недійсними та скасування наказу, свідоцтва про право власності, декларації про початок виконання будівельних робіт,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів який у встановленому законом порядку уточнив заявою від 23.11.2016р. та в кінцевому, просить ухвалити рішення, яким визнати недійсним та скасувати з дати видання наказ Управління комунальної власності ДЕП ЛМР № 1904-Ж-л від 22.08.2012р. «Про оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 »; визнати недійсним та скасувати з дати видання свідоцтво про право власності на квартиру НОМЕР_1 від 22.08.2012 р . за адресою АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 ; визнати недійсним та скасувати з дати видання декларацію про початок виконання будівельних робіт від 31.05.2012р, яка зареєстрована Інспекцією ДАБІ у Львівській області 01.06.2012р. за № АВ.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 13 червня 2017 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, Львівської міської ради, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про визнання недійсними та скасування наказу № 1904-Ж-л від 22.08.2012 року, свідоцтва про право власності на квартиру НОМЕР_1 від 22.08.2012 року, декларації про початок виконання будівельних робіт від 31.12.2012 року.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу.

Вважає, що рішення є необґрунтованим та незаконним, а також винесеним з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що реконструкція квартири АДРЕСА_1 з розширенням її за рахунок горищного простору, що належить відповідачу проводилась до моменту отримання відповідачами Декларації про початок виконання будівельних робіт від 31.05.2012 року. Під час судових засідань було з`ясовано, що Декларація про готовність об`єкта в експлуатацію була отримана відповідачем 04.07.2012 року. Фізично неможливо здійснити реконструкцію квартири загальною площею 56 кв.м. та отримати в кінцевому результаті 123, 0 кв.м. в тому числі з коморою за короткий проміжок часу між деклараціями, які затверджені Інспекцією ДАБІ у Львівській області.

Також стверджує, що відповідачем при реконструкції квартири АДРЕСА_1 було проведено надбудову ганку на земельній ділянці, яка знаходиться у спільному користуванні власників будинку АДРЕСА_1 .

Крім того, вказує на те, що в Декларації про початок виконання будівельних робіт від 31.05.2012 року, яку надано відповідачам в п. 13 «Інформація про містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки» зазначено інформацію про містобудівні умови №А-213 від 07.07.2011 року, однак наказом директора департаменту містобудування від 07.07.2011 року №А-213 затверджені гр.. ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 вимоги до архітектурно - планувальної частини проекту реконструкції квартири АДРЕСА_2 з розширенням за рахунок надбудови другого поверху та мансардних приміщень на АДРЕСА_2 . А відтак містобудівні умови №А-213 від 07.07.2011 року, які зазначені в декларації відповідачів надавалися зовсім іншим особам та за іншою адресою об`єкта будівництва.

Просить рішення Личаківського районного суду м. Львова від 13 червня скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача Сушка А.Р., представників ОСОБА_2 , ОСОБА_3, ОСОБА_4 та представника ОСОБА_5 , перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Положеннями ст.264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що декларація про початок виконання будівельних робіт від 31.05.2012 року відповідає вимогам законодавства, а Інспекція ДАБК у Львівській області, правонаступником якої є Департамент ДАБІ у Львівській області правомірно прийняла рішення про необхідність її реєстрації. Також наказ №1904-Ж-Л від 22.08.2012 року «Про оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 » та свідоцтво про право власності на квартиру НОМЕР_1 від 22.08.2012 року видані з дотриманням вимог законодавства.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки - це документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

За приписами ч.ч.1-3 ст. 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" основними складовими вихідних даних є: містобудівні умови та обмеження; технічні умови; завдання на проектування. Фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва. Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними спеціально уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі. Перелік об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури.

З аналізу наведеного вбачається, що отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки передбачається тільки на етапі проектування будівництва та є складовою вихідних даних на будівництво.

Згідно ч. 10 ст. 29 Закону України «Про планування і забудову територій» здійснення будівельних робіт на об`єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно з законодавством.

У відповідності до ст.. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків являються співвласниками допоміжних приміщень (кладовища, колясочні, горище та ін..), технічного обладнання, конструктивних елементів у будинку і додаткової приватизації не потребують.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 02.03.2004 року №4-рп/2004 допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища,

колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення

додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на

надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

Згідно ч. 2 ст. 369 ЦК України розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Судом та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_3 .

Згідно пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12 червня 2009 року № 5 роз`яснено, оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

Відповідно до приписів ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України право розпоряджатися майном належить власнику.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 в цьому будинку , що стверджується витягом про державну реєстрацію прав.

Розпорядженням ЛРА ЛМР № 789 від 17.07.2000р. (а.с.15) відповідачу ОСОБА_6 надано дозвіл на реконструкцію квартири АДРЕСА_1 з влаштуванням додаткових житлових приміщень на горищі в межах квартири, згідно з поданими проектними пропозиціями. Після реконструкції загальна площа квартири становитиме 77,60 м. кв., житлова площа - 36,9 м.кв.

Наказом Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради №1904-Ж-Л від 22.08.2012 року оформлено ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 право спільної сумісної власності в цілому на чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Однак після реконструкції збільшилась загальна площа квартири 122,3 кв.м., житлова - 69,5 кв.м., комора в підвалі - 9,0 кв.м.

Згідно декларації про початок виконання будівельних робіт від 31.05.2012 року в п. 13 «Інформація про містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки» зазначено інформацію про містобудівні умови №А-213 від 07.07.2011 року.

Згідно відповіді департаменту містобудування Львівської міської ради від 13.04.2016 року на адвокатський запит, наказом директора департаменту містобудування від 07.07.2011 року №А-213 затверджені гр. ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 вимоги до архітектурно - планувальної частини другого поверху та мансардних приміщень на АДРЕСА_2 .

У відповідності до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.02.2019 року, до СВ Личаківського ВП звернувся ОСОБА_1 із проханням притягнути до відповідальності ОСОБА_6 котрий використав підроблений робочий проект, внаслідок чого здійснив незаконну реконструкцію квартири АДРЕСА_1 .

Відтак відповідачі по справі здійснили реконструкцію квартири із збільшенням площі квартири АДРЕСА_1 ,яка зазначена в розпорядженні ЛРА ЛМР № 789 від 17.07.200р. та з влаштуванням додаткових приміщень на горищі будинку, які знаходяться над квартирою позивача без жодних законних підстав та необхідних дозвільних документів. Загальної площі квартир АДРЕСА_1 збільшилась на 44,7 кв.м., а житлової на 32, 6 кв.м., робочий проект не був належним чином погоджений та Департаментом містобудування і архітектури Львівської міської ради не надавалися вимоги до архітектурно - планувальної частини проекту та містобудівні умови та обмеження на реконструкцію квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , а зазначені у п. 13 Декларації про початок виконання будівельних робіт від 31.05.2012 року містобудівні умови №А-213 від 07.07.2011 року видавалися іншим особам та за іншою адресою.

Відповідачі по справі не представили суду докази належно отриманих містобудівних умов.У відповідності до вимог ст..76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Крім того, ні ОСОБА_1 , ні інші власники квартири АДРЕСА_3 не давали письмової згоди відповідачам на реконструкцію своєї квартири.

Оскільки місцевий суд зазначених положень не врахував, судове рішення, не можна визнати законним, тому доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу та є підставними, оскаржуване рішення необхідно скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Принцип пропорційності у розумінні ЄСПЛ полягає в оцінці справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право людини на повагу до житла, й інтересами особи, яка зазначає негативних наслідків від цього втручання. Пошук такого балансу не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа внаслідок втручання в її право на повагу до житла несе надмірний тягар. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були би менш обтяжливими для прав і свобод цієї особи, оскільки обмеження її прав не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для досягнення вказаної мети.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Керуючись ст.ст. 367, 368, ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 13 червня 2017 рокускасувати.

Постановити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, Львівської міської ради, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про визнання недійсними та скасування наказу, свідоцтва про право власності, декларації про початок виконання будівельних робіт - задоволити.

Визнати недійсним та скасувати наказ Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради №1904-ж-л від 22.08.2012 року «Про оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 .

Визнати недійсним та скасувати Свідоцтво про право власності на квартиру НОМЕР_1 від 22.08.2012 року за адресою: АДРЕСА_1 видане на ім`я гр.. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 .

Визнати недійсним та скасувати декларацію про початок виконання будівельних робіт від 31.05.2012 року, яка зареєстрована Інспекцією ДАБІ у Львівській області 01.06.2012 року за №АВ1.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 06 вересня 2019 року.

Головуючий

Судді