печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року суддя Печерського районного суду м. Києва Литвинова І. В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Інституту фізіології ім. О. О. Богомольця Національної академії наук України про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, стягнення суми заборгованості за листками непрацездатності, поновлення на посаді, стягнення суми середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

05 вересня 2019 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення та ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано 06 вересня 2019 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі судді, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до частини першої ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з частиною четвертою статті 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Предметом спору за позовом є вимоги, що випливають з трудових відносин, котрі мали місце між сторонами, а саме:

- визнати протиправним виданий Інститутом фізіології ім. О. О. Богомольця НАН України наказ № 125-к від 08 серпня 2018 року про звільнення позивача з посади начальника відділу охорони праці та пожежної безпеки з 02 березня 2019 року;

- скасувати виданий Інститутом фізіології ім. О. О. Богомольця НАН України наказ № 125-к від 08 серпня 2018 року про звільнення позивача з посади начальника відділу охорони праці та пожежної безпеки з 02 березня 2019 року;

- стягнути з відповідача на користь позивача неоплачену заборгованість за листками непрацездатності серії АДХ № 449334 від 18 лютого 2019 року АДХ № 299246 від 07 березня 2019 року;

- поновити позивача на посаді завідуючої відділом охорони праці та пожежної безпеки Інституту;

- стягнути з Інституту на користь позивача суму середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дня поновлення на роботі.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 768, 40 грн як за вимогу немайнового характеру, що підтверджується квитанцією № 12 від 05 вересня 2019 року, поданою разом із позовною заявою. Водночас, позивач зазначила про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на норму пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого від сплати судового збору під час розгляду справи про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі позивачі в усіх судових інстанціях звільняються.

З чим у повній мірі погодитися не можна, оскільки, як вбачається з чіткого формулювання пункту 1 частини першої статті 5 Закону, звільнення від сплати судового збору не поширюється на інші вимоги, окрім як вказаних, навіть у разі пов`язаності із трудовими відносинами, і розширеному тлумаченню перелік не підлягає.

Структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України «Про оплату праці», за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. На підставі вказаної статті Закону структуру заробітної плати можна визначити, беручи до уваги положення Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року N 5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за N 114/8713, розробленої відповідно до Закону України від 17 вересня 1992 року N 2614-XII «Про державну статистику» та Закону України «Про оплату праці» з урахуванням міжнародних рекомендацій у системі статистики оплати праці й стандартів Системи національних рахунків (за змістом преамбули цієї Інструкції).

Відповідно до пункту 1.3 Інструкції N 114/8713 для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. До фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

При цьому, інші виплати, що не належать до фонду оплати праці, встановлені в розділі 3 Інструкції N 114/8713, згідно з пунктами 3.2, 3.3, 3.9 якого до них відносяться допомога та інші виплати, що здійснюються за рахунок коштів фондів державного соціального страхування: допомога по тимчасовій непрацездатності, оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів підприємства, установи, організації, та нараховані працівникам за час затримки розрахунку при звільненні.

Тобто допомога та інші виплати, що здійснюються за рахунок коштів фондів державного соціального страхування: допомога по тимчасовій непрацездатності, оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів підприємства, установи, організації, та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто такі суми не входять до структури заробітної плати.

За змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, майнового - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», у частині першій статті 7, встановлено розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу в розрахунку на місяць - 1 921 грн.

Згідно з пунктами 1, 10 частини першої статті 176 ЦПК України, ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Позивачем не вказано у позовній заяві ціну позову, оскільки позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються, як передбачено пунктом 3 частини третьої статті 175 ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 177 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Як вже зазначалося, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тому суд попередньо визначає розмір судового збору за вимоги про скасування виданого Інститутом фізіології ім. О. О. Богомольця НАН України наказу № 125-к від 08 серпня 2018 року про звільнення позивача з посади начальника відділу охорони праці та пожежної безпеки з 02 березня 2019 року, стягнення з відповідача на користь позивача неоплачену заборгованість за листками непрацездатності серії АДХ № 449334 від 18 лютого 2019 року АДХ № 299246 від 07 березня 2019 року та стягнення з Інституту на користь позивача суму середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дня поновлення на роботі у 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожну з вимог, не враховуючи решту, оскільки заявником сплачено суму судового збору у розмірі 768, 40 грн, а від сплати судового збору за вимогу про поновлення на роботі вона є звільненою у силу спеціального закону.

Відповідно, при зверненні до Печерського районного суду м. Києва судовий збір у розмірі 2 305, 20 грн заявнику слід сплатити на реквізити: отримувач коштів: отримувач коштів: УК у Печер. р-ні / Печерс. р-н; код отримувача (код за Єдиним державним реєстром підприємств і організацій України): 38004897; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; рахунок отримувача: 6007; код класифікації доходів бюджету: 22030101; призначення платежу: 22030101;101; (код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); судовий збір за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Печерський районний суд міста Києва.

Недоліки позовної заяви підлягають усуненню шляхом подання до суду оригіналу платіжного документу про сплату судового збору, відповідно до частини четвертої статті 177 ЦПК України.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві, що встановлено положеннями частини третьої ст. 185 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-19, 23, 33, 34, 49, 174-177, 184, 185, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Інституту фізіології ім. О. О. Богомольця Національної академії наук України про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, стягнення суми заборгованості за листками непрацездатності, поновлення на посаді, стягнення суми середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, залишити без руху, надавши позивачу строк у десять днів з дня отримання копії ухвали, для усунення зазначених недоліків.

Ухвала не підлягає оскарженню, заперечення на неї включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя І. В. Литвинова