ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №610/2390/18

Провадження № 22-ц/818/1368/19

05 лютого 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Хорошевський О.М.

суддів - Кіся П.В., Яцини В.Б.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

третя особа - ОСОБА_3

розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду у місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 06 грудня 2018 року, ухвалене суддею Стригуненко В.М.

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу) до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не довше ніж до досягнення 23 років.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстровано шлюбі з ОСОБА_2, який розірвано.

У шлюбі в них народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 11.08.2009 року ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 58).

Наразі, ОСОБА_3 навчається на другому курсі 12 групи фармацевтичного факультету № 2 Національного фармацевтичного університету спеціальності «Фармація» денної форми навчання за контрактом. Час вступу 01.09.2017 року, термін закінчення навчання - 01.07.2022 року.

ОСОБА_3 проживає у гуртожитку НФаУ. Вартість проживання за рік становить 7145,40 грн.(а.с. 7, 8, 9).

Оскільки відповідач є працездатною людиною, працює в філії ГУ «Шебелинкагазвидобування» «Укргазвидобування», інших утриманців не має, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітню дочку аліменти у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) до закінчення навчання.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 06 грудня 2018 року повністю відмовлено в позові ОСОБА_1

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права під час ухвалення рішення, а тому вважає рішення необґрунтованим і просить скасувати та постановити нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що позбавлення батьківських прав не скасовує спорідненості між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та дає підстави для застосування положень ч. 2 ст.166 СК України та ст. 199 СК України (аналогія закону) відповідно до яких особа позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку утримання дитини та встановлений обов'язок батьків утримувати повнолітню доньку (сина) до досягнення 23 років за умови продовження навчання та можливості надання такої допомоги.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Просив в задоволенні апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України колегія суддів розглядає справу у порядку письмового провадження без виклику сторін.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що оскільки на час подання позову ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, виповнилося 18 років, положення ч. 2 ст. 166 СК України до правовідносин, що виникли, застосовуватися не можуть. Так, ОСОБА_3 втратила статус дитини, з яким закон повязує обов'язок її утримання навіть після позбавлення батьківських прав. Водночас, на підтвердження того, що відповідач на даний час може надавати матеріальну допомогу, позивач суду доказів не надала.

Проте з такими висновками суду судова колегія погодитися не може виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 01.09.2001 року.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою ОСОБА_2 (а.с.6).

Відповідно довідки Міністерства охорони здоров'я України НФУ факультет №2 №2911 від 09.08.2018 ОСОБА_3 є студенткою 2 курсу 12 групи (5,0) денної форми навчання (контракт) за спеціальністю «Фармація» (а.с.7).

Згідно договору №ДФ328 від 02.08.2017 про підготовку фахівця за освітнім степенем «магістр» за освітньою формою «Фармація» спеціальності «Фармація», промислова фармація (денна форма навчання 4р. 10м.). Час вступу 01.09.2017 року, термін закінчення навчання - 01.07.2022 року. загальна вартість навчання 106600 грн., один рік навчання 21320 грн. (а.с.8)

Відповідно до договору №1388/17 ОСОБА_3 проживала у гуртожитку. Строк дії договору проживання з 01.09.2017 по 31.08.2018. Вартість проживання7145,40 грн. за рік. (а.с. 10).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст. ст. 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Частина 1 ст. 199 СК України передбачає, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Судова колегія звертає увагу на те, що позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з урахуванням вимог ч. 2 ст. 166 СК України не звільняє ОСОБА_2 від обов'язку утримувати свою дитину.

Крім того, висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 втратила статус дитини, з яким закон пов'язує обов'язок її утримання навіть після позбавлення батьківських прав не відповідає вимогам закону, а саме: набуття 18 років не позбавляє права на отримання аліментів до досягнення 23 років в період навчання.

Однак, судова колегія виходячи з вимог закону вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів в розмірі ј частини усіх видів заробітку не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Як роз'яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Заявивши вимоги про стягнення аліментів на повнолітню дочку в розмірі ј частини від усіх видів заробітку. щомісячно, позивач в обґрунтування вказаних вимог посилалась на те, що донці потрібні кошти на її утримання яких відповідач не надає, проте, як до суду першої інстанції так і до апеляційного суду будь-яких доказів про доходи відповідача вона не надала. Доводи про те, що відповідач працює в Філії ГУ «Щебелинкагазвидобування» АТ «Укргазвидобування» судова колегія відхиляє, з огляду на те, що у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податку ОСОБА_2 не зареєстрован (а.с.21).

У відповідності до вимог ст. ст.81 ЦПК України доказів можливості надання допомоги повнолітній донці позивач не надала.

Так, судова колегія дослідивши матеріали справи вважає, що додані до позовної заяви докази несених витрат на навчання доньки та її проживання у гуртожитку датовані 2017 роком, а саме: за проживання у гуртожитку ОСОБА_1 було сплачено 29.08.2017 року у сумі 7145,40 грн. тобто на момент звернення до суду 14.08.2018 року даних про проживання ОСОБА_3 у гуртожитку не має, також не має і доказів оплати гуртожитку у 2018-2019 роках. Крім того, не надано доказів сплати за контракт за 2 навчальний рік.

Враховуючи, що судом першої інстанції було невірно застосовані положення норм матеріально та процесуального права, не дана належна оцінка матеріалам справи, судова колегія вважає за необхідне скасувати рішення суду, та відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог за недоведеністю.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильного застосування норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 06 грудня 2018 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 05.02.2019 року.

Головуючий - О.М. Хорошевський

Судді: П.В. Кісь

В.Б. Яцина