Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/1254/19
Номер провадження: 2/511/537/19
06 вересня 2019 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді: Панчук А. І.,
при секретарі Томчук Є.П.
розглянувши у відкритому засіданні в м. Роздільна цивільну справу за позовною заявою Роздільнянської районної даржавної адміністрації, як органу опіки та піклування, в інтересах малолітньої дитини: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_2, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
В липні 2019 року позивач звернувся до Роздільнянського районного суду з зазначеним позовом, та просить ухвалити рішення, яким: позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно малолітньої доньки - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі Ѕ частини всіх видів заробітку щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду на користь опікуна, батьків - вихователів або закладу, де буде утримуватись дитина, до досягнення повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3. Свої вимоги мотивували тим, що відповідачка по справі є матір`ю малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. За станом свого здоров`я відповідачка деякий час не могла виконувати батьківські обов`язки, тому дитина з 11.05.2018 року була влаштована до притулку «Теплий дім», а з 18.09.2018 року була передана до сім`ї ОСОБА_3 під опіку. В подальшому відповідач ОСОБА_2 вже могла виконувати батьківські обов`язки, але не бажала. Життям дитини не цікавиться, своїх батьківських обов`язків не виконує, не забезпечує їй необхідного харчування, медичного догляду, лікування, взагалі не приймає участі в її утриманні та вихованні. Вважає, що таке ставлення відповідачки до дитини суперечить її інтересам, тому просить задовольнити позов, позбавивши відповідачку ОСОБА_2., ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.
В судове засідання представник позивача не з`явилася надала заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. На підставі ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилалась разом з копіями відповідних документів разом з розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення, про що в матеріалах справи , є відповідна розписка про отримання документів.
Враховуючи вказані факти, згоду позивача, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» , ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).
Судом по справі встановлені наступні фактичні обставини справи на підставі наданих доказів та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що батьками малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження, наявним в матеріалах справи. (а.с.25).
Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 29.11.2017року ОСОБА_4 було позбавлено батьківських прав відносно доньки - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до висновку лікансько - консультативної комісії закладу охорони здоров`я про наявність у батька, матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків №42 від 24.01.2018року ОСОБА_1., мала високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє непрацездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов`язків. Зазначений висновок був дійсний до 24.07.2019 року (а.с.15). В подальшому, відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» №327 від 05.06.2019року ОСОБА_2, за станом здоров`я може виконувати свої батьківські обов`язки (а.с.8).

Згідно до акту про передачу дитини у сім`ю від 18.09.2018року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з притулку для дітей «Теплий дім» передана під опіку ОСОБА_3, сдля влаштування дитини позбавленої батьківського піклування. (а.с.10).

Відповідно до довідки Кам`янської сільської ради Роздільняського району Одеської області №390 від 26.06.2019року ОСОБА_2 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . До складу її сім`ї входить співмешканець - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 ( а.с.27)

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_2, складеного Кам`янською сільською радою Роздільнянського району Одеської області від 26.06.2019 року за адресою її проживання , а саме: АДРЕСА_1, комісія прийшла до висновку про відсутність умов для проживання неповнолітньої дитини, оскільки багато років в будинку не проводився ремонт, відключені за несплату електропостачання, газопостачання та водопостачання.( а.с.26)

Відповідно до характеристики №389 від 26.06.2019 року виданої Кам`янською сільською радою Роздільнянського району Одеської області ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 характеризується за місцем проживання негативно, зловживає спиртними напоями, співмешкає з ОСОБА_5 з яким у неї постійні сварки, бійки та спільне пияцтво. Не має постійної роботи Не займається вихованням доньки ОСОБА_1., дитина з матір`ю не проживає (а.с.28).

Також судом встановлено, що Роздільнянською районною державною адміністрацією, як органом опіки та піклування було проведено вивчення питання щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, відносно доньки - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.6-7).

Суд, давши оцінку наданим доказам по справі, приходить до наступного висновку.

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Ассамблеєю 20 листопада 1959 року, дитина, якщо це можливо, повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові та матеріального забезпечення.

Відповідно до ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини , яка діє на Україні з 27.07.1991 року та ратифікована Україною, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні для її благополуччя , приймаючи до уваги права та обов`язки їх батьків, опікунів та інших осіб, які відповідають за них по закону і з цією метою приймати всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи.

Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»).

Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідачів батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права, а в силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV).

Відповідно до ст.51 Конституції України обов`язок кожного громадянина України піклуватися про дітей.

Перелік обов`язків батьків по вихованню дитини викладений в ст.150, 151, 153-156 СК України.

За ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

За приписами п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Позивач просить позбавити батьківських прав відповідачку відносно її дитини на підставі ч.1 ст.164 СК України, так як останній злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд вважає, що наданими по справі доказами достовірно установлено, що відповідачка неналежно виконує батьківські обов`язки відносно своєї дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що погано впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з нею. Ненадання будь-якого виду матеріальної допомоги дитині , свідчить про небажання відповідачки приймати участь у забезпеченні дитини належних умов життя, навчання, відпочинку.

При розгляді даної категорії справ держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою. (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»).

Однак реалізація таких обов`язків держави також вимагає від відповідачів активних дій, які б свідчили про їх бажання скористатись такою допомогою держави.

Відповідач ОСОБА_2 взагалі не бачиться з дитиною, не з"явилася на слухання справи .

Суд розцінює такі дії відповідачки, як ухилення від виховання дитини, свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення ОСОБА_2. батьківських прав.

Таким чином, в данній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідачка може бути позбавлена батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини і в такому випадку судом на перше місце ставляться «як найкращі інтереси дитини».

При прийняття рішення про задоволення позову, суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, так як даний висновок прийнятий по зібраним Комісією матеріалам справи, які підтверджують злісне ухилення відповідачки від виховання та забезпечення власної дитини. Аліменти необхідно стягнути в розмірі 1 / 4 частини від усіх видів заробітку , а в іншій частині відмовити., як заявлених безпідставно.

Тому суд вважає за необхідне позбавити мати дитини ОСОБА_2, батьківських прав у відношенні доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути аліменти.

Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі - 1921,00 грн.

На підставі викладеного, п.2 ч.1 ст. 164, 165, ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України, керуючись ст. 81, 141, 259, 263-265, 281-284, 288, 289 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги Роздільнянської районної даржавної адміністрації , як органу опіки та піклування, в інтересах малолітньої дитини: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_2, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав у відношенні доньки - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (паспорт серії НОМЕР_1 виданий Центральним РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 01.03.2002року) зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, аліменти на утримання дитини - на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1 / 4 частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду , тобто з 10.07.2019року до досягнення ОСОБА_1 повноліття , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3. В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (паспорт серії НОМЕР_1 виданий Центральним РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 01.03.2002року) зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на користь судовий збір в розмірі 1921,00грн на користь держави.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя А. І. Панчук