Постанова

Іменем України

16 січня 2019 року

м. Київ

справа № 570/5912/13-ц

провадження № 61-13876св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю.Пророка В. В., Сімоненко В. М., Фаловської І. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: ОСОБА_2, Білокриницька сільська рада Рівненського району Рівненської області, Рівненське районне управління юстиції в Рівненській області, Управління Держземагенства у Рівненському районі Рівненської області,

третя особа - Рівненська філія Державного підприємства «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» імені Ю. М.Білоконя»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Рівненської області від 19 жовтня 2016 року в складі колегії суддів: Ковальчук Н. М., Григоренка М. П., Гордійчук С. О.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області, Рівненського районного управління юстиції в Рівненській області, Управління Держземагенства у Рівненському районі Рівненської області, третя особа - Рівненська філія Державного підприємства «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» імені Ю. М.Білоконя», про усунення перешкод у користуванні проїзною частиною вулиці, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, знесення самочинно встановленої огорожі, визнання недійсним рішення, свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування внесеного в реєстр запису.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_2 самовільного захопила проїжджу частину на АДРЕСА_1, що спричинило багато незручностей у користуванні вулицею. Відповідно до Генерального плану забудови села ширина вулиці становить 8 м, а після приватизації земельної ділянки ОСОБА_2 ширина цієї вулиці звузилась до 3,5 - 4 м, оскільки остання розширила свою територію самовільно. Земельна ділянка на АДРЕСА_1 є частиною проїзду, відноситься до земель загального користування, має використовуватися як шляхи сполучення і не може використовуватись відповідачем.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просив: визнати недійсним рішення Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області від 23 квітня 2014 року № 737 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2», яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), розташованої у с. Біла Криниця Рівненського району Рівненської області, та яким передано у власність ОСОБА_2 вищезазначену земельну ділянку; визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 12 травня 2014 року серії НОМЕР_1, видане реєстраційною службою Рівненського районного управління юстиції Рівненської області, про право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) площею 0,25 га, розташованої у с. Біла Криниця Рівненського району Рівненської області, та скасувати внесений в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно запис № 5608109 про право власності ОСОБА_2 на вищезазначену земельну ділянку; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та внесених до Державного земельного кадастру, передбачених законом відомостей (записів) про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера ОСОБА_2 - землекористувача земельної ділянки площею 0,25 га, що розташована у с. Біла Криниця Рівненського району Рівненської області та виконати всі передбачені чинним законодавством дії шляхом виключення відомостей (записів) з державного земельного кадастру; зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 проїзною частиною на АДРЕСА_1 шляхом звільнення ОСОБА_2 самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0,0058 га суміжною з земельною ділянкою на АДРЕСА_2, що знаходиться в користуванні, а також знесення самочинно встановленої огорожі.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 02 вересня 2016 року (в склад судді Кушнір Н. В.) у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не доведено факт порушення ОСОБА_2 особистих земельних прав позивача у користуванні своєю земельною ділянкою та у користуванні проїздом на АДРЕСА_1, яка є під'їздом до належної йому земельної ділянки. Також не доведено порушення прав позивача прийняттям органом місцевого самоврядування спірних рішень. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, що огорожу ОСОБА_2 встановила поза межами земельної ділянки, яка належить їй на праві власності, а сам факт незручностей заїзду до належної позивачу земельної ділянки не свідчить про порушення його прав відповідачем.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 19 жовтня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Визнано недійсним рішення Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області від 23 квітня 2014 року № 737 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2», яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої у с. Біла Криниця Рівненського району Рівненської області, та яким передано у власність ОСОБА_2 вищезазначену земельну ділянку.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 12 травня 2014 року серії НОМЕР_1, видане реєстраційною службою Рівненського районного управління юстиції Рівненської області про право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,25 га, розташовану в с. Біла Криниця Рівненського району Рівненської області, та скасовано внесений в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно запис № 5608109 про право власності ОСОБА_2 на вищезазначену земельну ділянку.

Скасовано державну реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та внесених до Державного земельного кадастру відомостей про формування земельної ділянки, площею 0.25 га, що розташована у с. Біла Криниця Рівненського району Рівненської області та присвоєння їй кадастрового номера НОМЕР_2.

Зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_4 проїзною частиною на АДРЕСА_1 шляхом звільнення самовільно зайнятої проїзної частини АДРЕСА_1, площею 0,0058 га, шляхом знесення самочинно встановленої огорожі.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2 428,28 грн.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що при виготовленні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, яка належить ОСОБА_2 та розташована на АДРЕСА_2, допущені порушення, а тому, рішення Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області від 23 квітня 2014 року № 737, яким затверджена ця документація, не може залишатись чинним. Затвердження Технічної документації сільською радою було для ОСОБА_2 підставою для реєстрації права власності на цю земельну ділянку, тому державна реєстрація спірної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та внесення до Державного земельного кадастру відомостей про формування цієї земельної ділянки підлягає скасуванню. Висновком експерта встановлено фактичне зайняття ОСОБА_2 земель загального користування на АДРЕСА_1 на площі 0,0270 га.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до апеляційного суду.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом не встановлено, чи розроблявся та затверджувався в установленому порядку генеральний план с. Біла Криниця Рівненського району Рівненської області у 1997 році. Апеляційним судом також не встановлено дійсний розмір спірної вулиці та факт самовільного встановлення ОСОБА_2 огорожі на частині АДРЕСА_1. Апеляційний суд ухвалив рішення щодо неналежних відповідачів. В оскаржуваному рішенні не вказано, які норми права порушено сільською радою. Суд апеляційної інстанції не дав належну оцінку всім доказам у справі.

У січні 2017 року ОСОБА_1подав до суду відзив на касаційну скаргу, зазначивши, що висновком судової експертизи встановлено, що технічна документація земельної ділянки відповідача суперечить генеральному плану с. Біла Криниця Рівненського району Рівненської області та накладається на вулицю загального користування. Експерт також зазначив, що зі сторони ОСОБА_2 має місце самовільного захоплення земель загального користування.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Суди встановили, що відповідно до відомостей Відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Рівненської обласної державної адміністрації у 1997 році розроблений та затверджений Генеральний план забудови с. Біла Криниця Рівненського району Рівненської області, яким визначено ширину АДРЕСА_1 - 8 м.

Рішенням Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області від 20 жовтня 2011 року № 139 затверджено коригування Генерального плану с. Біла Криниця Рівненського району, виготовленого Рівненською філією Українського науково-дослідного інституту проектування «Діпроміст» у 2011 році, відповідно до якого проектна ширина АДРЕСА_1 в червоних лініях становить 12 м.

Суди також встановили, що ОСОБА_2 використала своє право на безоплатну передачу їй у власність земельної ділянки, площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку. Зазначені обставини сторонами визнані, а тому у відповідності до частини першої статті 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Згідно з повідомленням Державної інспекції сільського господарства в Рівненській області площа земельної ділянки, яка фактично перебуває у користуванні ОСОБА_2 в межах існуючої огорожі, складає 0,308 га.

За результатами геодезичних обмірів, проведених працівниками Державного підприємства «Рівненський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» ширина АДРЕСА_1 в межах розташування земельної ділянки ОСОБА_2 коливається від 4 м до 4,5 м.

Відповідно до висновку експерта судової земельно-технічної експертизи від 30 жовтня 2014 року за результатами геодезичної зйомки у користуванні ОСОБА_2 на АДРЕСА_2 перебуває земельна ділянка, площею 0,309 га, що становить на 0,059 га більше ніж їй належить відповідно до свідоцтва про право власності від 12 травня 2014 року серії НОМЕР_1; генеральні плани с. Біла Криниця Рівненського району Рівненської області від 1997 року та 2011 року підтверджують, що з 1997 року до 2011 року проектна ширина АДРЕСА_1 становила 8 м. Фактична ширина вулиці становить 3,88-3,37 м. Порушення меж земельної ділянки власником ОСОБА_2 має місце. Самовільне зайняття АДРЕСА_1 має місце на відрізку Б-В. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку площею 0,25 га суперечить Генеральному плану с. Біла Криниця Рівненського району Рівненської області.

Апеляційний суд також встановив, що звуження АДРЕСА_1, яка є проїздом до господарства позивача, обмежує його право в користуванні цією вулицею.

За змістом статей 38, 39 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування. Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення органу місцевого самоврядування.

Частиною третьою статті 152 ЗК України визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 ЦК України.

Згідно з частиною другою статті 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов правильного висновку, що при виготовленні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, яка належить ОСОБА_2 та розташована на АДРЕСА_2, допущені порушення, а тому, рішення Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області від 23 квітня 2014 року № 737, яким затверджена ця документація, не може залишатись чинним. Затвердження Технічної документації сільською радою було для ОСОБА_2 підставою для реєстрації права власності на цю земельну ділянку, тому державна реєстрація спірної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та внесення до Державного земельного кадастру відомостей про формування цієї земельної ділянки підлягає скасуванню. Висновком експерта встановлено фактичне зайняття ОСОБА_2 земель загального користування на АДРЕСА_1 на площі 0,0270 га.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що апеляційним судом не встановлено порушення ОСОБА_2 прав позивача, зокрема факт самовільного встановлення ОСОБА_2 огорожі на частині АДРЕСА_1, оскільки такі доводи спростовані зібраними у справі доказами, зокрема висновком експерта судової земельно-технічної експертизи від 30 жовтня 2014 року.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому це судове рішення необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Рівненської області від 19 жовтня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді С. Ю. Мартєв

В. В.Пророк

В. М. Сімоненко

І. М. Фаловська