Провадження № 22-ц/801/201/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Борисюк І. Е.
Доповідач:Марчук В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 рокуСправа № 127/29655/13-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючої: Марчук B.C.,

суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.

секретар : Пантелеймонова А.І. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі №4 у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу № 127/29655/13-ц за заявою боржника ОСОБА_3 до стягувача ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог: відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, Староміський відділ ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області та Бєлая Оксана Миколаївна - приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області, про поворот виконання рішення, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 листопада 2018 року про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Борисюк І.Е. у приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області, повний текст ухвали складено 27 листопада 2018 року,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_3 звернувся у Вінницький міський суд Вінницької області із заявою про поворот виконання рішення в порядку ст. 444 ЦПК України. Разом з вказаною заявою, представник боржника подав заяву про забезпечення позову. Вимоги заяви мотивовані тим, що 12.12.2014 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення коштів та понесених витрат по поліпшенню умов проживання у 13/20 частки житлового будинку АДРЕСА_1 з прибудовами, господарськими будівлями було задоволено в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4, понесені останньою, витрати за поліпшення умов проживання житлового будинку з прибудовою, господарськими будівлями в сумі 156 298, 01 гривень та кошти в сумі 78 350, 00 гривень за розпискою. Також вирішене питання про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судових витрат на суму 3 940, 90 гривень.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 11.03.2015 року було залишено без розгляду апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області 12.12.2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення коштів та понесених витрат по поліпшенню умов проживання.

23.09.2015 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_6 було задоволено та скасовано ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 11.03.2015 року, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 25.01.201 року скасовано рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2014 року та постановлено нове судове рішення, яким відмовлено у позові ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення коштів та відшкодування витрат на утримання і збереження майна. Вирішене питання судових витрат.

26.11.2015 року ОСОБА_4 звернулась до Староміського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції для примусового виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2014 року.

Згідно акту про передачу арештованого нерухомого майна боржника стягувачу в рахунок погашення боргу в зв'язку з тим, що прилюдні торги не відбулися від 04.08.2016 року, за заявою стягувача ОСОБА_4 від 01.08.2016 року Староміський відділ державної виконавчої служби м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області передав ОСОБА_4 нереалізоване майно, а саме: 13/20 частки житлового будинку АДРЕСА_1, яке належало боржнику ОСОБА_3, в рахунок погашення боргу за рішенням суду по справі № 127/29655/13-ц.

Приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Бєлою О.М. 08.08.2016 року ОСОБА_4 було видано свідоцтво про придбання вищевказаного нерухомого майна. Підставою внесення запису в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 08.08.2016 року, індексний номер 30832773. Після оформлення даного свідоцтва ОСОБА_4 приватизувала присадибну земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1.

Зважаючи на дії ОСОБА_4 та злісне ухилення від виконання рішення апеляційного суду Вінницької області від 25.01.2017 року, з метою уникнення складнощів при виконанні вказаного судового рішення шляхом повороту виконання та відновлення порушеного права, разом з заявою про поворот виконання рішення суду ОСОБА_3 подала у Вінницький міський суд заяву про забезпечення позову ( заяви) шляхом накладення арешту на нерухоме майно: на 13/20 часток житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0302 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а також шляхом заборони вчиняти дії по відчуженню даного нерухомого майна.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 листопада 2018 року заяву задоволено. Постановлено: накласти арешт на 13/20 часток житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0302 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а також заборонити вчиняти дії по відчуженню даного нерухомого майна.

Не погодившись з даною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_4 оскаржила її в апеляційному порядку, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права, а також за неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи .

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неправомірно наклав арешт на земельну ділянку площею 0,302 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, оскільки вона не є предметом спору. Крім того, апелянтом зазначено, що судом першої інстанції, незважаючи на пропущення заявником строку позовної давності, прийняв заяву про поворот виконання рішення, чим допустив порушення норм процесуального права.

Просить ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27.11.2018 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Відзиви на апеляційну скаргу ОСОБА_4 не надходили.

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Згідно частин першої - п'ятої ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції даним вимогам відповідає в повному обсязі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За нормою ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Задовольняючи заяву позивача шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача, суд правомірно керувався нормами ст. ст. 150, 151, 153 ЦПК України, оскільки саме вказані норми процесуального права регламентують питання забезпечення позову.

Так, судом вірно встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2014 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення коштів та понесених витрат по поліпшенню умов проживання у 13/20 частки житлового будинку АДРЕСА_1 з прибудовами, господарськими будівлями задоволено в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 понесені останньою витрати за поліпшення умов проживання житлового будинку з прибудовою, господарськими будівлями в сумі 156 298, 01 гривень та кошти в сумі 78 350, 00 гривень за розпискою (а/с 8-10).

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 11.03.2015 року вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.03.2015 року ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 11.03.2015 року скасовано та справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а/с 12-15).

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 25.01.2017 скасовано рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2014 року. У позові ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, переданих за розпискою та відшкодування витрат на утримання і збереження майна відмовлено (а/с 16-21).

Вищевикладене і стало підставою для звернення до суду із заявою про поворот виконання рішення в порядку ст. 444 ЦПК України та із заявою про забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що нерухоме майно, а саме 13/20 часток житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1, на яке заявник просить накласти арешт та заборонити вчиняти щодо нього дії, набуто у власність стягувачем на виконання судового рішення, яке скасоване (а/с 33-34).

Право власності на земельну ділянку, на яку заявник також просить накласти арешт та заборонити вчиняти дії, набуте стягувачем внаслідок набуття права власності на вищевказаний житловий будинок для його обслуговування, а тому посилання апелянта на те, що судом першої інстанції неправомірно було накладено на неї арешт, не береться до уваги та спростовується матеріалами справи.

Не впливає на законність оскаржуваної ухвали і обгрунтування апеляційної скарги про строк подання заяви про поворот виконання так, як це питання стосується суті спору.

Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, в силу ст. 375 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 листопада 2018 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 31 січня 2019 року.

Судді/підписи/

Згідно з оригіналом

суддя-доповідач: В.С. Марчук