Постанова

Іменем України

14 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 750/72/16-ц

провадження № 61-11065св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 квітня 2016 року в складі судді Рахманкулової І. П., та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 12 серпня 2016 року в складі колегії суддів: Бобрової І. О., Вінгаль В. М., Шитченко Н. В.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») про визнання договорів поруки припиненими.

Позовна заява мотивована тим, що 14 лютого 2007 року, 26 лютого 2007 року,

22 червня 2007 року, 06 листопада 2007 року, 03 жовтня 2007 року та 01 лютого

2008 року між відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (далі - ВАТ «КБ «Надра»), правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 були укладені кредитні договори № 13/01/МК/2007-840,

№ 13/02/МК/2007-840, № 13/15/МК/2007-840, № 13/31/АП/2007-840,

№ 13/26/МК/2007-840, № 13/38/МК/2008-840, відповідно до умов яких останній отримав кошти у розмірах 17 000 доларів США, строком до 13 лютого 2012 року; 13 000,00 доларів США, до 20 лютого 2012 року та 15 500,00 доларів США, до

20 червня 2010 року, зі сплатою 15,5 % річних, а також у розмірах 7 720,00 доларів США, строком до 05 листопада 2012 року, зі сплатою 1,07 % річних; 29 500 доларів США, до 22 жовтня 2012 року, зі сплатою 14,4 % річних; 35 000 доларів США, до

18 січня 2013 року, 14,4 % річних. На виконання вказаних зобов`язань

14 лютого 2007 року, 26 лютого 2007 року, 22 червня 2007 року, 06 листопада

2007 року та 01 лютого 2008 року між банком та ОСОБА_1 були укладені договори поруки. Також, заявник посилалась на те, що ОСОБА_3 свої зобов`язання за указаними кредитними договорами припинив належним чином виконувати з листопада - грудня 2008 року, проте банк звернувся з позовом щодо стягнення з боржника та поручителя грошових коштів лише у січні 2011 року, а тому вважала, що у відповідності до вимог частини четвертої статті 559 ЦК України порука на час звернення банку до суду з позовом вже була припиненою.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просила визнати припиненими договори поруки від 14 лютого 2007 року, 26 лютого 2007 року, 22 червня 2007 року, 06 листопада 2007 року та 01 лютого 2008 року.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 12 серпня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що банк, реалізуючи своє право на дострокове виконання боргових зобов`язань у січні 2011 року звертався до суду з позовом про стягнення кредитних заборгованостей з основного боржника та його поручителів та рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 липня 2011 року, яке в частині скасовано та змінено рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 29 липня 2013 року, вимоги банку були задоволені. Вказане рішення набрало законної сили та звернуто до виконання, позивачем не оскаржувалось, а тому відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин частини четвертої статті 559 ЦК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У вересні 2016 рокупредставник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій та задовольнити позов.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що на час звернення банку до суду з позовом про стягнення заборгованості, дія договорів поруки була припиненою у зв`язку із пропуском шестимісячного строку, передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України, а тому заявник вважала, що будь-які зобов`язанням за даними договорами у неї були відсутні. Судами попередніх інстанцій неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи судами першої та апеляційної інстанцій.

Відзив інших учасників справи на касаційну скаргу не подано

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2016 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 26 грудня 2018 року дану справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом установлено, що 14 лютого 2007 року, 26 лютого 2007 року,

22 червня 2007 року, 06 листопада 2007 року, 03 жовтня 2007 року та 01 лютого

2008 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 були укладені кредитні договори № 13/01/МК/2007-840,

№ 13/02/МК/2007-840, № 13/15/МК/2007-840, № 13/31/АП/2007-840,

№ 13/26/МК/2007-840, № 13/38/МК/2008-840, відповідно до умов яких останній отримав кредити у розмірах 17 000 доларів США, строком до 13 лютого 2012 року; 13 000,00 доларів США, до 20 лютого 2012 року та 15 500,00 доларів США, до

20 червня 2010 року, зі сплатою 15,5 % річних, а також у розмірах 7 720,00 доларів США, строком до 05 листопада 2012 року, зі сплатою 1,07 % річних; 29 500 доларів США, до 22 жовтня 2012 року, зі сплатою 14,4 % річних; 35 000 доларів США, до

18 січня 2013 року, 14,4 % річних.

На забезпечення виконання за указаними кредитними договором між банком та ОСОБА_1 укладено договори поруки, відповідно до пункту 1.2 яких: договір поруки від 14 лютого 2007 року діє до 13 лютого 2012 року; договір поруки від 26 лютого 2007 року діє до 20 лютого 2012 року; договір поруки від 22 червня 2007 року діє до 20 червня 2010 року; договір поруки від 06 листопада 2007 року діє до 05 листопада 2012 року; договір поруки від 01 лютого 2008 року діє до 18 січня 2013 року.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 травня 2011 року позов ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитними договорами № 13/26/МК/2007-840 у розмірі 326 160,30 грн, № 13/31/АП/2007-840 - 53 331,89 грн, № 13/15/МК/2007-840 - 128 003,39 грн, № 13/02/МК/2007-840 - 128 860,25 грн, № 13/01/МК/2007-840 - 83 319,93 грн, № 13/38/МК/2007-840 - 409 191,35 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ПАТ «КБ «Надра» про визнання недійсним кредитних договорів відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 29 липня 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 травня 2011 року в частині стягнення з ОСОБА_4 солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь

ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором № 13/15/МК/2007-840 у розмірі 128 003,39 грн скасовано та в цій частині відмовлено.

Змінено рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 травня

2011 року, викладено абзаци 2, 3, 5, 6, 7 резолютивної частини рішення у наступній редакції: «стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ; ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ 2КБ «Надра» заборгованість за кредитними договорами: № 13/26/МК/2007-840 у розмірі 326 160,30 грн; № 13/31/АП/2007-840 - 53 331,89 грн; № 13/15/МК/2007-840 - 128 003,39 грн, № 13/02/МК/2007-840 - 128 860,25 грн, № 13/01/МК/2007-840 - 83 319,93 грн, № 13/38/МК/2007-840 - 409 191,35 грн.

Частиною третьою статті 61 ЦПК України 2004 року передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Врегульовуючи правовідносини з припинення поруки у зв`язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Відповідно до першого речення частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Судами встановлено, що договір поруки від 14 лютого 2007 року діє до 13 лютого 2012 року; договір поруки від 26 лютого 2007 року діє до 20 лютого 2012 року; договір поруки від 22 червня 2007 року діє до 20 червня 2010 року; договір поруки від 06 листопада 2007 року діє до 05 листопада 2012 року; договір поруки від 01 лютого 2008 року діє до 18 січня 2013 року.

Враховуючи те, що строки, встановлені в договорах поруки закінчилися, відповідно, порука за указаними договорами припинилася із закінченням цих строків, а тому позов задоволенню не підлягає саме з цих підстав.

Керуючись статтями 409, 413, 412 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 12 серпня 2016 року змінити у мотивувальній частині, виклавши у редакції цієї постанови.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

В. П. Курило