РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/16435/16-ц

Провадження № 2/643/158/19

23.08.2019 року

Московський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Єрмак Н.В.

за участю секретаря Зубко А.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові

цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, за зустрічною позовною заявою, ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа: Департамент реєстрації Харківської міської ради про усунення перешкод в користуванні власністю,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач за первинним позовом звернувся до суду з позовом, який в ході розгляду був уточнений, про поділ спільного майна подружжя, в якому просив визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , визнати за ним право власності на автомобіль MAZDA, 1999 року випуску, д.н. НОМЕР_1 та визнати за ОСОБА_4 право власності на гараж за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що під час шлюбу сторонами було придбано вищезазначене майно, шлюб між сторонами розірвано 19.07.2016 року рішенням Московського районного суд м.Харкова .

Згоди на добровільний поділ майна між ними не досягнуто, тому просив позов задовольнити повністю.

ОСОБА_4 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою, в якому просила усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 , зняти його з реєстраційного обліку та виселити з зазначеної квартири.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , але колишній чоловік продовжує мешкати в спірній квартирі, чим порушує її права як власника.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися.

Позивач за первісним позовом та його представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Зустрічну позовну заяву не визнали в повному обсязі, просили відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Відповідач за первісним позовом та її представник в судовому засіданні проти первісного позову заперечували, просили відмовити в його задоволенні. Пояснили суду, що спірна квартира була придбана ОСОБА_4 за власні кошти та є її особистою власністю. Посилалися на те, що при розгляді справи про розірвання шлюбу встановлено, що сторони останні 15 років не ведуть спільне господарство, а шлюбні відносини фактично припинені. Просили в задоволенні первісного позову відмовити в повному обсязі. Зустрічну позовну заяву підтримали, просили її задовольнити.

Представник третьої особи за зустрічною позовною заявою, надав пояснення, в яких просив справу розглядати за їх відсутності.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Судом встановлено, що з 11.08.1990 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 19.07.2016 року шлюб між сторонами розірвано.

В період шлюбу, а саме 31.05.2006 року сторонами придбано квартиру АДРЕСА_1 , 20.05.2004 року - автомобіль MAZDA, 1999 року випуску, д.н. НОМЕР_1 та 02.09.2005 року - гараж за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом спільної сумісної власності.

Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідачем за первісним позовом не надано доказів та не доведено факту, що квартира придбана за власні кошти і є її особистою власністю.

Також суд відхиляє посилання відповідача та її представника на рішення Московського районного суду м. Харкова від 19.07.2016 року про розірвання шлюбу, щодо не проживання та не ведення сторонами спільного господарства більше ніж 15 років, оскільки вказане рішення в цій частині не є належним доказом, так як, позивач не допитувався в якості свідка безпосередньо в судовому засіданні стосовно вказаних обставин при розгляді даної справи.

Таким чином, враховуючи, що спірне майно набуте сторонами за час шлюбу, то таке є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, у зв`язку з чим суд доходить висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, виділивши в власність за позивачем та відповідачем по 1/2 частини спірного майна.

Стосовно зустрічної позовної заяви, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316 ЦК України).

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 321 ЦК України).

Оскільки відповідач за зустрічною позовною заявою є власником житла, проживає у вказаній квартирі, то позовні вимоги щодо визнання його таким, що виратив право користування, зняття його з реєстраційного обліку та виселення з зазначеної квартири не підлягає задоволенню .

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати.

Приймаючи до уваги вищенаведене та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку поділу майна подружжя, в задоволенні решти вимог відмовити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку поділу майна подружжя, в задоволенні решти вимог відмовити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину автомобіля „MAZDA", д.н.з. НОМЕР_1 , 1999 року випуску, в порядку поділу майна подружжя.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину автомобіля „MAZDA", д.н.з. НОМЕР_1 , 1999 року випуску, в порядку поділу майна подружжя.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину гаража який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку поділу майна подружжя.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину гаража який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку поділу майна подружжя.

В іншій частині позову відмовити.

В задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити.

Рішення може бути оскаржено сторонами в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрованаза адресою: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Департамент реєстрації Харківської міської, місцезнаходження: м.Харків, м-н. Конституції, 7, 6-й поверх.

Суддя Н.В. Єрмак