Справа № 161/8389/19
Провадження № 2/161/2400/19
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2019 року Луцький міськрайонний суд в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П. за участю секретаря судового засідання Загоровської І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна.

15.08.2019 року на адресу суд позивач ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту та заборони вчиняти будь-які дії щодо торгового павільйону /А-1/ площею 28,4 кв. м, який розташований у АДРЕСА_1 ; торгового павільйону загальною площею 8,1 кв. метра, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Свою заяву мотивує тим, що за час перебування у шлюбі з відповідачем вони набули у спільну сумісну власність торговий павільйон загальною площею 8,1 кв. метра, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та торговий павільйон загальною площею, 28, 4 м. кв., що знаходиться в АДРЕСА_1 а.

Заявник зазначає, що бажає поділити майно, яке належить на праві спільної сумісної власності подружжя. Вказує, що не накладення арешту на дані торгові павільйони робить можливим подальше їхнє відчуження, що призведе до затягування цивільного процесу, неефективного захисту її прав, як співвласника.

На підставі наведеного просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на торговий павільйон загальною площею 8,1 кв. метра, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та торговий павільйон загальною площею, 28, 4 м. АДРЕСА_3 ., АДРЕСА_4 знаходиться АДРЕСА_5 АДРЕСА_1 а та заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо торгового павільйону загальною площею 8,1 кв. метра, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та торгового павільйону загальною площею, 28, 4 м. кв., що знаходиться в АДРЕСА_1 7а.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Виходячи із змісту ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.3 ст.149 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вивчивши заяву, додані до неї матеріали, врахувавши ту обставину, що немає даних про речові права на спірні торгові павільйони на даний час, надані заявником копії свідоцтв про право власності, які містяться у матеріалах справи, станом на травень 2006 року, а також відсутні докази, що відповідач будь-яким чином може відчужити спірне майно, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 149-153, 260, 353 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні заяви заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області В.П. Пушкарчук