Справа №403/356/19
Провадження №2/403/206/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2019 року Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді: Годованець І. А.

при секретарі: Костецькому С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Устинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Криничуватської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачем ОСОБА_1 подано до суду позов до відповідача Криничуватської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна. Позовні вимоги мотивуються тим, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав письмову заяву про проведення судового розгляду справи по суті у його відсутність, просить задовольнити позовні вимоги до Криничуватської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна.

У судове засідання представник відповідача Криничуватської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області В. Синяк не з`явилася, подала письмову заяву про проведення судового розгляду справи по суті у відсутність представника, відсутні заперечення проти позовних вимог ОСОБА_1 до Криничуватської сільської ради про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Ознайомившись з матеріалами справи, судом встановлено наступні обставини.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Частиною 1 ст.216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 15 жовтня 2007 року державним нотаріусом Устинівського районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Лисогором О.А., у спадкодавця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на Ѕ частки у спадковому майні, та у спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на Ѕ частки у спадковому майні, є спадкоємцем син, ОСОБА_4 , на спадщину, яка складається з: житлового будинку з господарськими будівлями під номером тридцять АДРЕСА_1 .

У письмовій розписці від 15 березня 2010 року зазначено, що ОСОБА_4 за письмовим договором купівлі-продажу нерухомого майна отримав від ОСОБА_1 грошову суму 24000.00 грн. за проданий житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Письмова розписка ОСОБА_4 від 15 березня 2019 року фактично містить умови попереднього договору купівлі-продажу житлового будинку. Договір, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено не було, а отже сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому.

Частиною 3 ст. 640 ЦК України встановлено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Таким чином, договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. На підставі досліджених судом письмових доказів встановлено, що договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає нотаріальному посвідченню, чого його сторонами вчинено не було, оскільки попередній договір відповідно до вимог закону укладається у формі, встановленого для основного договору, а договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за №9 від 6 листопада 2009 року встановлено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов`язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню.

Таким чином встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено лише попередній договір щодо зобов`язання у майбутньому у встановлений строк укласти договір-купівлі продажу, а основний договір купівлі-продажу житлового будинку навіть не було оформлено (відсутня його письмова форма), а отже, відповідно, цей договір сторонами нотаріально не посвідчувався та не проходив державної реєстрації, внаслідок чого цей договір купівлі-продажу не є укладеним та не може визнаватись дійсним у судовому порядку.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.1 ст.316 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.ч.1,2 ст.319 ЦК України). Відповідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Частиною 1 ст.317 ЦПК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі Державний реєстр прав). Отже, право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації такого права. На підставі матеріалів цивільної справи встановлено, що власником житлового будинку з господарськими будівлями під номером тридцять АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 . Криничуватська сільська рада Устинівського району Кіровоградської області не є власником житлового будинку з господарськими побутовими будівлями під номером тридцять АДРЕСА_2 вулиці АДРЕСА_1 .

Частиною 5 ст.12 ЦПК України встановлено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Відповідно до положень цивільного процесуального законодавства на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Позивач не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідачів і третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ст.48 ЦПК України). Згідно з положеннями цивільного процесуального законодавства відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами. Тобто, відповідачем в цивільному процесі є особа, яка на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і на цій підставі притягується до участі у справі за пред`явленими позовними вимогами. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до роз`яснень, викладених у абз.1 п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за №9 від 06 листопада 2009 року, особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Таким чином, договір купівлі-продажу є двохстороннім договором. Сторонами договору купівлі-продажу є продавець та покупець.

У справі за позовом ОСОБА_1 до Криничуватської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, сторонами цього договору є: продавець - ОСОБА_4 та покупець - ОСОБА_1 . Таким чином, у справі за позовом ОСОБА_1 про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, Криничуватська сільська рада Устинівського району Кіровоградської області не є стороною цього правочину, тобто, не є продавцем, в тому числі, не є власником нерухомого майна.

При встановлених обставинах, позовні вимоги ОСОБА_1 до Криничуватської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд, - В И Р І Ш И В :

В позовних вимогах відмовити.

Відмовити у позовних вимогах ОСОБА_1 до Криничуватської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Судові витрати відшкодуванню ОСОБА_1 не підлягають, так як у позовних вимогах відмовлено. На рішення може бути подано апеляційну скаргу на протязі тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Суддя Устинівського районного суду

Кіровоградської області І. А. Годованець