Головуючий у 1-й інстанції Киян Д.В.
Суддя - доповідач Мальцева Є.Є.
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

23 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Донецького апеляційного суду в складі:

головуючої судді Мальцевої Є.Є.,

суддів Принцевської В.П., Мироненко І.П.,

секретар - Тулянкіна М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 липня 2018 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

06 вересня 2017 року позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Приват Банк» (нова назва Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приват Банк», надалі АТ КБ «Приват Банк») звернувся до ОСОБА_2 Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 300,00 грн. відповідно до договору б/н від 23 червня 2010 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку картки. Підписавши заяву, позичальник висловив свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Банк взяті на себе зобов'язання щодо надання кредиту виконав у повному обсязі. Відповідач умови договору належним чином не виконав. Станом на 30.06.2017 року відповідач має заборгованість у розмірі 38000,87 грн., яка складається з наступного: 835,80грн. - заборгованість за кредитом, 30 419,31грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4460,00. - заборгованість по пені та комісії, 500грн. - штраф (фіксована частина) та 1785,76 - штраф (процентна складова). Позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 38000,87грн., яку останній у добровільному порядку сплатити відмовилась.

Рішенням Жовтневого районного суду Донецької області від 23 липня 2018 року, в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Не погодившись з вказаним рішенням АТ КБ «Приват Банк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі. Скаргу обґрунтовано тим, що відповідач отримав платіжну картку, яка є лише спеціальним засобом для отримання та перерахування коштів, строк дії якої не припиняє строку дії договору. У відповідності до положень Умов договір автоматично було пролонговано, оскільки жодна зі сторін не заявила про свій намір його розірвати. У разі застосування строку позовної давності, її наслідки можуть бути застосовані лише до тих зобов'язань та нарахувань, які були здійснені за межами строку позовної давності. Позивач надсилав до суду пояснення та надав довідку про строк дії картки, але суд першої інстанції проігнорував вказану довідку.

У відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу без участі відповідача, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача Шишелова Н.В. підтримала доводи апеляційної скарги, просила їх задовольнити.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_5 просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованими. Законним є рішення ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в положеннях умов та правил надання банківських послуг не зазначений взаємозв'язок терміну дії картки з дією кредитного договору. Оскільки в договорі не визначений строк повернення кредиту, проте у довідці про умови кредитування з використанням картки «Універсальна» зазначено пільговий період для повернення кредиту 55 днів та строк виконання зобов'язань боржником визначений не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним, тому у банка за зобов'язаннями, за виконанням яких наданий пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитися із такими висновками суду, оскільки вони не грунтуються на обставинах справи, не відповідають вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 підписав анкету-заяву щодо приєднання до умов та правил надання банківських послуг «Приватбанк» платіжною карткою кредитка «Універсальна», що свідчить про його згоду з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку» та складає між ним та банком кредитний договір.

Згідно з розрахунком ПАТ КБ «Приватбанк» по кредитній картці «Універсальна 55 днів» ОСОБА_2 був встановлений кредитний ліміт у розмірі 300,00 грн. У період з 27 липня 2011 року по 30 липня 2011 року були зняті грошові кошти з картки у розмірі 295,00 грн.

Відповідно до інформаційного додатку від 27 липня 2011 року, наданого представником ПАТ КБ «Приватбанк», розміщене зображення ОСОБА_2 з пластиковою карткою в правій руці.

Суд критично оцінив посилання позивача та його представника на те, що пластикову картку він не отримував, оскільки останніми не спростовані доводи представника банку про надання картки позивачу, про що було зроблено фотознімок останнього з карткою в руках та ці дані поміщені до інформаційного додатку бази ПАТ КБ «Приватбанк».

Колегія суддів погоджується в цій частині з думкою суду першої інстанції. В апеляційному суді відповідач також підтримував таку позицію, вказував, що не отримував карткового кредиту взагалі, однак такі твердження спростовані наданими позивачем доказами - довідкою про ознайомлення із умовами кредитування від 27.07.2011 року, довідкою про доходи ОСОБА_2 від 27.07.2011 року в ЖБК «Бригантина», наданою Банку відповідачем для отримання кредиту (а.с.155-157). Також не заслуговують на увагу пояснення відповідача про те, що він в цей період нібито не працював, і довідка про його доходи є підробкою, оскільки з письмового повідомлення голови ЖБК «Бригантина» вбачається, що і ОСОБА_2, і друга посадова особа, що підписала спірну довідку - бухгалтер ОСОБА_6, станом на 27.07.2011 року перебував у трудових відносинах із кооперативом (а.с.163).

Відповідно до п. 1.1.7.12 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Згідно з п. 2.1.1.2.4. умов та правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт.

Відповідно до п. 2.1.1.2.4. умов та правил надання банківських послуг підписання договору є пряма і безумовна згода клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

За змістом п.2.1.1.12.4 умов та правил надання банківських послуг терміни і порядок погашення по кредиту (кредитний ліміт) за кредитними картками з встановленим мінімальним обов'язковим платежем, а також овердрафт, що виникає за такими картками, наведено в пам'ятці клієнта /довідці про умови кредитування, яка є невід'ємною частиною договору, а також встановлюється цим пунктом. Платіж включає плату за користування кредитом, передбаченими тарифами, і частину заборгованості за кредитом. Згідно зі ст. 212 ЦКУ в разі наявності простроченого кредиту (овердрафту) терміном повернення кредиту (овердрафту) в повному обсязі є 211-й день з моменту виникнення такої заборгованості. Термін повернення овердрафту в повному обсязі - протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту.

Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» по кредитному договору з ОСОБА_2 пільговий період встановлений до 55 днів. Відповідно до п. 2.1.1.2.11 умов та правил надання банківських послуг карта діє до останнього дня місяця, зазначеного на лицьовій стороні картки, включно.

Згідно з довідкою про умови кредитування за договором кредитування з ОСОБА_2, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, що настає за звітним.

Відповідно до довідки ПАТ КБ «Приватбанк» між банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, за яким надано кредитну картку з терміном дії по квітень 2015 року. Умовами кредитування передбачений овердрафт без погодження із клієнтом суми (п.1.1.1.52. - а.с.10). Отже, на підставі умов кредитування сума кредиту була збільшена до 835,80 грн. А згідно з умовами п.1.1.3.1.3. клієнт доручає Банку списувати з його рахунку вартість послуг Банку при настанні строку платежу.

Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав.

З розрахунку заборгованості вбачається, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань по погашенню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом станом на 30 червня 2017 року у відповідача виникла заборгованість в розмірі 38000,87 гривень, яка складає з таких сум: 835,80 гривень - заборгованість за кредитом; 30419,31 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4460 гривень - заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом, штрафів відповідно до договору: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1785,76 грн. - штраф (процентна складова).

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що порушення правил повернення кредиту позивачем було допущено вже 14 вересня 2011 року, а з позовом до суду банк звернувся 06 вересня 2017 року, то позивач пропустив строк позовної давності, встановлений статтею 257 ЦК України, про застосування якого просив відповідач.

При цьому відповідач погодився з рішенням суду про відмову в позові за пропуском позовної давності, а не за недоведеністю вимог Банку - висновки суду ОСОБА_2 не оскаржував.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України).

Кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14.

Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_2 була видана кредитна картка з терміном дії до 30.04.2015 року.

Як встановлено судом, банк звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом 06 вересня 2017 року.

Зважаючи на вищевикладене та враховуючи, що строк дії картки закінчився 30 квітня 2015 року, а з позовом банк звернувся 06 вересня 2017 року, то висновки суду першої інстанції в частині пропуску строку позовної давності до вимоги про стягнення заборгованості за кредитом не ґрунтуються на вимогах закону.

Отже, вимоги позивача щодо стягнення суми заборгованості по кредиту в розмірі 835,80 грн з позичальника підлягають задоволенню.

Поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань, що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Пунктом 2.1.1.5.5 розділу 2.1.1.5 «Обов`язки клієнта» Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256 визначено обов`язок клієнта погашати заборгованість по кредиту, процентам за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

У разі невиконання зобов`язань за Договором, клієнт зобов`язаний на вимогу банку виконати зобов`язання по поверненню Кредиту (в т.ч. простроченого Кредиту та Овердрафту), оплаті Винагородження банку (п. 2.1.1.5.6 розділу 2.1.1.5 «Обов`язки клієнта» Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256).

Договором № б/н від 23 червня 2011 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, встановлено обов`язок відповідача в межах строку кредитування повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними платежами) до 25 числа кожного місяця.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в п. 91 постанови від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Таким чином, з відповідача на користь позивача піддлягають стягненню відсотки за користування кредитом з дня фактчиного отримання кредиту і картки - 27 липня 2011 року по день закінчення строку договору 30 квітня 2015 року в розмірі 2363,11 грн., і тому вимоги Банку про стягнення суми заборгованих відсотків підлягають частковому задовленню у вказаному розмірі.

У позовній заяві позивач також просить стягнути 4460 гривень - заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом, штрафів відповідно до договору: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1785,76 грн. - штраф (процентна складова). При цьому сума заборгованості за комісією та пенею не відокремлена, визначена одною сумою, що позбавляє колегію суддів перевірити порядок нарахування комісії.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669 від 02.09.2014 року, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р.

Згідно із підпунктом 10 п.2 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р до зазначених населених пунктів також належить м. Маріуполь.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що місце реєстрації та проживання відповідача ОСОБА_2 зареєстроване у м.Маріуполь Донецької області.

Таким чином, враховуючи вимоги Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014р. №1669-VII, у задоволенні вимог банку про стягнення з відповідача штрафу та пені слід відмовити.

Отже стягненню з відповідача підлягає сума заборгованості, яка складається з 835,80 гривень - заборгованості за кредитом; 2363,11 гривень - заборгованості по процентам за користування кредитом.

Враховуючи викладене, судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання до суду першої інстанції позовної заяви, позивач сплатив судовий збір в розмірі 1600 грн (а.с.2). За подання апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2400 грн (а.с. 132).

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог (заявлено вимоги на 38000,87 грн., задоволено в розмірі 3198,91 грн., що складає 8,42% від суми заявлених вимог), то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню частина сплаченого судового збору у розмірі 134,72 грн. (сплачено 1600 грн х 8,42%) - за розгляд справи судом першої інстанції та 202,08 грн. - за подачу апеляційної скарги (сплачено 2400 грн х 8,42%).

Керуючись ст.ст.374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 23 липня 2018 року - скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місце знаходження: 01001, м.Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) заборгованість за кредитом в розмірі 835 (вісімсот тридцять п'ять ) гривень 80 коп., заборгованість за процентами за період з 27 липня 2011 року по 31 квітня 2015 року в розмірі 2363 (дві тисячі триста шістдесят три) гривні 11 коп., а всього 3198 (три тисячі дев'яносто вісім) гривень 91 коп.

Відмовити в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення пені та штрафів.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) судовий збір за подання позову в розмірі 134 (сто тридцять чотири) гривні 72 коп., судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 202 (двісті дві ) гривні 08 коп., а всього 336 (триста тридцять шість ) гривень 80 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 28 січня 2019 року.

Судді Є.Є. Мальцева

В.П. Принцевська

І.П.Мироненко