КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/7447/2019
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Богдан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва в складі судді Скрипки О.І., ухвалене в м. Київ 03 червня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмила Олегівна, заінтересована особа Акціонерне товариство «Універсал Банк» на рішення, дію або бездіяльність приватного виконавця,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

В травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на рішення, дію або бездіяльність приватного виконавця.

Скарга мотивована тим, що 06 травня 2019 року за адресою, за якою вона не проживає та не знаходиться, приватний виконавець Лановенко Л.О. почала здійснювати виконавчі дії, посилаючись на виконавчий лист Деснянського районного суду м. Києва від 14 травня 2010 року, під час вчинення яких заявник дізналася про наявність постанови про відкриття виконавчого провадження від 03 травня 2019 року. Вказувала, що постанова про відкриття виконавчого провадження не відповідає вимогам Законів України «Про виконавче провадження», «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та Інструкції про проведення виконавчих дій, а також іншим вимогам діючого законодавства України.

Просила визнати дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. щодо прийняття до виконання виконавчого документу - виконавчого листа Деснянського районного суду м. Києва від 14 травня 2010 року про стягнення за виконавчим листом № 2-508 від 03 вересня 2010 року та відкриття виконавчого провадження ВП № 59022695, винесення постанови від 03 травня 2019 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 основної винагороди у сумі 1063037,45 грн., постанови від 03 травня 2019 року про зміну (доповнення) реєстраційних даних; постанови від 03 травня 2019 року про арешт майна боржника незаконними та несправедливими; визнати протиправними та скасувати зазначені постанови.

У прохальній частині скарги ОСОБА_1 також просила з метою забезпечення позову зупинити на час його розгляду у суді виконавче провадження ВП № 59022695, про що постановити відповідну ухвалу.

Крім того, 03 червня 2019 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення скарги, в якій просила на час розгляду скарги у суді зупинити стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого листа № 2-508, виданого 03 вересня 2010 року Деснянським районним судом м. Києва, який перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 03 червня 2019 року заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення скарги задоволено. Зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 59022695, що здійснюється на підставі виконавчого листа № 2-508, виданого Деснянським районним судом м. Києва 03 вересня 2010 року, стягувач: АТ «Універсал Банк», боржник: ОСОБА_1 - до розгляду справи по суті.

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О., не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 03 червня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення скарги відмовити.

Посилалася на те, що процесуальні питання розгляду скарг на дії державних та приватних виконавців регламентовані розділом VІІ ЦПК України, яким не передбачено можливості забезпечення вимог скарги шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа аналогічно до забезпечення позову. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено недопустимість забезпечення позову шляхом зупинення виконання судового рішення, що набрали законної сили.

Вказував, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що в даному випадку скаржником оскаржуються дії приватного виконавця, а не виконавчий документ. Вимога заяви про заборону приватному виконавцю вчинення виконавчих дій в даному випадку є нічим іншим, як намагання заявником зупинити виконання судового рішення, яке набрало законної сили, що є недопустимим.

Постановляючи ухвалу від 03 червня 2019 року про вжиття заходів забезпечення скарги шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні, суд не врахував законних інтересів стягувача у виконавчому провадженні, що законно очікує на задоволення своїх вимог.

13 серпня 2019 року від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу. Вважав твердження апелянта про неможливість застосування деяких загальних положень ЦПК України під час розгляду скарги на дії приватного виконавця необґрунтованими та такими, що суперечать принципам цивільного процесуального права. Просив апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення скарги на дії приватного виконавця, суд першої інстанції, керуючись статтями 447 ЦПК України, п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» виходив з того, що зупинення стягнення на підставі виконавчого документа застосовується судом як спеціальний захід забезпечення позову при розгляді справ щодо оскарження виконавчих написів, про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, а також скарг на дії та/чи рішення державного та/чи приватного виконавця. Враховуючи, що ОСОБА_1 подано скаргу на дії приватного виконавця щодо винесення постанов про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно та кошти заявника, з метою недопущення порушення прав та законних інтересів заявника, для всебічного, повного та об`єктивного розгляду скарги та належного виконання судового рішення в справі суд прийшов до висновку про задоволення заяви представника заявника та зупинення стягнення на підставі виконавчого листа № 2-508, виданого Деснянським районним судом м. Києва.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. перебуває виконавчий лист № 2-508, виданий Деснянським районним судом міста Києва 03 вересня 2010 року, про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитом у розмірі 400661,19 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 3175600,53 грн., витрат по сплаті судового збору та інформаційно-технічного забезпечення в сумі 1700 грн. та 120 грн. відповідно (а. с. 15 - 16 т. 1).

ОСОБА_1 оскаржує дії приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Лановенко Л.О. щодо винесення нею постанов про відкриття провадження у справі, про зміну (доповнення) реєстраційних даних, про арешт майна та коштів боржника та про стягнення з боржника основної винагороди (а. с. 12 - 13 т. 1).

У поданій заяві ОСОБА_1 просила про забезпечення скарги шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого листа № 2-508, виданого 03 вересня 2010 року Деснянським районним судом м. Києва, який перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За змістом ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Розгляд таких скарг здійснюється згідно зі вимогами розділу VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п. 15 постанови від 07 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Разом із тим до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа.

При цьому Законом України «Про виконавче провадження» у ст. 34 врегульовано питання зупинення вчинення виконавчих дій виконавцем, тому це питання відноситься виключно до компетенції виконавця.

Пунктом 6 частини 1 ст.150 ЦПК України передбачено право суду забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Системний та логічний аналіз зазначених норм у їх сукупності свідчить про те, що зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа застосовується судами як захід забезпечення при розгляді справ щодо оскарження виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Таких вимог у цій справі не заявлено.

У роз`ясненнях, що містяться в пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вказано про недопустимість забезпечення позову шляхом зупинення виконання судового рішення, що набрали законної сили.

Розглядаючи скаргу на дії приватного виконавця у порядку ст. 447-453 ЦПК України, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття заходів забезпечення скарги шляхом зупинення стягнення за виконавчим документом, а тому зупинення стягнення можливе лише у випадках оскарження самого рішення, на виконання якого було видано виконавчий лист, або при оскарженні виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Разом з тим, судом першої інстанції не було взято до уваги те, що в даному випадку ОСОБА_1 оскаржуються дії приватного виконавця, а не виконавчий документ і не судове рішення, на підставі якого він був виданий.

Положення статтей 149-153 ЦПК України, які регламентують забезпечення саме позову, не можуть застосовуватися при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби (статті 447-451 ЦПК України), поданої у порядку здійснення судового контролю за виконанням рішення суду, яке набрало законної сили (стягнення за яким не зупинялось) і підлягає примусовому виконанню у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Отже, забезпечення скарги боржника шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа призводить до порушення прав стягувача у виконавчому провадженні щодо виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Доводи представника ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу щодо системного аналізу норм ЦПК України, які, на його думку, надають можливість забезпечення скарги на дії державного виконавця, спростовуються вищенаведеним.

З огляду на викладене, оскаржувана ухвала як така, що не ґрунтується на законі, підлягає скасуванню з прийняттям судом апеляційної інстанції постанови про відмову у задоволенні заяви про забезпечення скарги.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України - скасуванню, оскільки постановлена із порушенням норм процесуального права, із прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заяви про забезпечення скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 03 червня 2019 року скасувати і прийняти нову постанову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення скарги - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 05 вересня 2019 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.