Справа № 347/196/19
Провадження № 2/347/295/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2019 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гордія В.І.,

з секретарем Корбутяк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косові справу запозовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, аОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

Ухвалою Косівського районного суду від 02.09.2019 року первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя було залишено без розгляду.

Позивач по зустрічному позову, ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити.

Відповідачка по зустрічному позову, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила.

Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 слід задоволити з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно положень ст.ст.15-16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно положень ч.1 та ч.2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Право спільної сумісної власності подружжя регламентовано розділом 8 Сімейного Кодексу України.

Зокрема, ст. 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тотожне по змісту визначення спільної сумісної власності подружжя викладено і в ч.3 ст. 368 ЦК України, відповідно до якої, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як було встановлено судом, одним із об`єктів спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є нежитлова будівля загальною площею 85,2 кв. м, колишній пункт штучного осіменіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Даний об`єкт нерухомості, було набуто згідно договору купівлі-продажу від 06.07.2007 року, укладеного між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) (а.с.5-6), що також стверджується копією витягу з Державного реєстру правочинів (а.с.7).

Право приватної власності на спірне нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_2 в цілому, що стверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.8). І всі документи, на підставі яких вказане право власності було зареєстроване за ОСОБА_2 видані були на його ім`я (а.с.10-15).

Факт того, що вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя сторони не оспорюють, оскільки ОСОБА_2 у своїй позовній заяві просить в порядку поділу спільного сумісного майна визнати за ним 1/2 частки на вказане майно, а ОСОБА_1 у своєму позові, який залишено без розгляду, просила визнати дане майно спільною сумісною власністю подружжя. Тобто, сторони у своїх позовних заявах уже не заперечили того, що вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Як передбачено ст. 63 та ст. 70 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України також передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється ч.3 ст. 372 ЦК України.

Зважаючи на вищенаведені норми закону, та принцип, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 є підставними і підлягають до задоволення.

Окрім того, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 1000 грн., слід стягнути на його користь з ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене на підставі ст.ст. 355, 368, 372 ЦК України, ст.ст. 60, 63, 70 СК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 263-265, 268 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя - задовольнити.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) право власності по 1/2 частині за кожним на нежитлову будівлю загальною площею 85,2 кв. м, колишній пункт штучного осіменіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 - 1000 (одну тисячу) грн. оплаченеого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В.І. Гордій