КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/9786/2019 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 22 квітня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування вартості безпідставно набутого майна,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування вартості безпідставно набутого майна. Зазначила, що 08 липня 2010 року між нею та ОСОБА_3 були укладені попередні договори купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 та № АДРЕСА_2 , відповідно до яких вони домовились укласти договір купівлі-продажу не пізніше 30 грудня 2010 року за ціною 880 000 грн. В рахунок вартості квартир нею були сплачені відповідачу ОСОБА_3 кошти в сумі 280 000 грн. У зв`язку з неналежним виконання ОСОБА_3 узгоджених домовленостей, 08 листопада 2011 року ними був укладений попередній договір за умовами якого вони домовились про укладення у майбутньому договору купівлі-продажу частини жилого будинку, а саме: квартир АДРЕСА_3 та № АДРЕСА_2 . Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року визнано за нею право власності на квартиру № АДРЕСА_2 . Дане рішення скасовано Апеляційним судом м.Києва 21 квітня 2016 року із відмовою у задоволенні її позовних вимог. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року з ОСОБА_3 на її користь стягнуті грошові кошти на загальну суму 757 720,14 грн. за попереднім договором від 08 грудня 2011 року. До ухвалення вказаних вище судових рішень, маючи намір проживати в спірній квартирі, вона здійснила у вказаному житловому приміщенні ремонт, замовила кухню, сантехніку та інше майно, що підтверджується відповідними розрахунковими документами та договорами, на загальну суму 119 943,00 грн. В ході розгляду судових справ нею було встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 12 червня 2013 року уклали попередній договір купівлі-продажу квартири № АДРЕСА_2 . У зв`язку з цим ОСОБА_2 просила стягнути вказану 119 943,00 грн. солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22 квітня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 Вважає, що суд поверхово підійшов до розгляду справи та безпідставно відмовив у задоволенні позову, пославшись на те, що з наданих документів не вбачається куди саме придбавалися меблі та будівельні матеріали. Факту придбання нею будівельних матеріалі, здійснення нею ремонтних робіт у квартирах та придбання нею меблів відповідачі не спростовували.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В судове засідання відповідач ОСОБА_4 не з`явилася, повідомлена про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у її відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 08 липня 2010 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали попередній договір, відповідно до умов якого сторони зобов`язалися у майбутньому не пізніше 30 грудня 2010 року укласти договір купівлі-продажу частини житлового будинку, якою є окрема квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 72,00 кв.м., житловою площею 36,00 кв.м. з відповідною частиною ділянки.

08 грудня 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали попередній договір, відповідно до умов якого сторони зобов`язалися у майбутньому укласти договір купівлі-продажу частини житлового будинку, якою є окрема квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 112,20 кв.м., житловою площею 36,00 кв.м. з відповідною частиною ділянки.

Згідно п. 2.1. вказаного попереднього договору сторони домовились укласти та нотаріально посвідчити основний договір на пізніше 08 липня 2014 року за ціну 880000 грн.

Відповідно до п. 2.3 попереднього договору до підписання цього договору ОСОБА_2 передала, а ОСОБА_3 отримав суму 434500 грн.

Пунктом 4.1 попереднього договору від 08 грудня 2011 року передбачено, що у разі односторонньої відмови ОСОБА_3 від укладення основного договору, неподання ним документів, необхідних для нотаріального посвідчення основного договору, зокрема, рішення органу опіки і піклування (у необхідних випадках), витягу з реєстру прав власності бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна тощо, або інших документів, вказаних у п. 3.1. цього договору, неприбуття до нотаріуса у зазначений строк для укладення основного договору, та за наявності інших обставин, внаслідок яких основний договір не буде укладений з його вини, він має, крім повернення 434500 грн., що передбачено пунктом 2.3. цього договору, відшкодувати другій стороні матеріальні збитки, суму яких сторони визначають у розмірі 434 500 грн.

У зазначений строк основний договір купівлі-продажу сторонами укладено не було.

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартири АДРЕСА_3, АДРЕСА_2 та на мансардне приміщення над ними.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 право власності на відокремлену квартиру АДРЕСА_3 .

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 21 квітня 2016 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

В липні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до Деснянського районного суду м.Києва з позовом про стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів, у зв`язку з невиконанням умов договору.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02 грудня 2016 року у позові ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 22 лютого 2017 року рішення Деснянського районного суду м.Києва від 02 грудня 2016 року скасоване й ухвалене рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аванс за попереднім договором від 08 грудня 2011 року в сумі 434 500 грн., три проценти річних за період з 09 липня 2014 року по 04 жовтня 2016 року в сумі 29213,00 грн., інфляційну складову за період з 09 липня 2014 року по 04 жовтня 2016 року в сумі 294 007,14 грн., а всього 757 720,14 грн.

ОСОБА_2 заявила вимоги про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вартості здійснення ремонтних робіт, встановлення сантехніки, кухні бойлеру та балкону в квартирі АДРЕСА_3, АДРЕСА_2 як безпідставно набутого майна в розмірі 119 943,00 грн. відповідно до ст.ст. 1212, 1213 ЦК України.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення таких вимог ОСОБА_2 .

Колегія суддів з рішенням суду першої інстанції погоджується.

Відповідно до положень ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Вимоги ОСОБА_2 про відшкодування вартості ремонтних робіт, будівельних матеріалів, сантехніки та меблів в квартирі АДРЕСА_3, АДРЕСА_2 не ґрунтуються на положеннях ст. ст. 1212, 1213 ЦК України.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази здійснення ОСОБА_2 ремонтних робіт, встановлення обладнання та меблів в квартирі АДРЕСА_3, АДРЕСА_2 . Надані позивачкою гарантійні талони, квитанції та договори не засвідчують виконання певних робіт у квартирі, встановлення обладнання та меблів. ОСОБА_2 також не доведено, що здійснення робіт, встановлення обладнання та меблів, їх вартість були погоджені нею з власником квартири.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування вартості ремонтних робіт, будівельних матеріалів, сантехніки та меблів в квартирі АДРЕСА_3, АДРЕСА_2 , як вартості безпідставно набутого майна.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 квітня 2019 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 09 вересня 2019 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Крижанівська Г.В.