ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/9733/17 Номер провадження 22-ц/814/273/19Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д.Д. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Карпушина Г.Л., Хіль Л.М.,

За участю секретаря судового засідання : Діхтяр Т.В.,

Відповідача ОСОБА_2,

апелянта ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, з участю третьої особи - Третя Кременчуцька державна нотаріальна контора, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину

за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06 листопада 2018 року, ухвалене у період часу з 1?:35:26 год. до 17:52:31 год. 06 листопада 2018 року під головуванням судді Андрієць Д.Д., -

В С Т А Н О В И В:

короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції:

В грудні 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, у якому просив суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на ім'я ОСОБА_2 державним нотаріусом Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Горбенко Л.В. 01 жовтня 2004 року, скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 1/6 частину житлового будинку і господарських будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

Підстави позову ОСОБА_5 вмотивовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько, ОСОБА_8, після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно - житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. Спадщина після померлого ОСОБА_8 була прийнята його сестрами - ОСОБА_2 та ОСОБА_9 01 жовтня 2004 року останні отримали свідоцтва про право на спадщину за законом, повідомивши нотаріусу неправдиву інформацію про відсутність спадкоємців першої черги. Про існування спадкового майна - житлового будинку, він дізнався лише в червні 2017 року. В жовтні 2017 року він звернувся до Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Просив задовольнити позов з тих підстав, що на момент смерті його батька ОСОБА_8 позивач був малолітнім, а тому не мав можливості самостійно реалізувати свої спадкові права. Його мати, яка перебувала у шоковому стані після смерті чоловіка, не знала, що останній був співвласником буд. АДРЕСА_1, оскільки у ньому проживали його батьки і вона вважала, що він належить їм.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06 листопада 2018 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа: Третя кременчуцька державна нотаріальна контора, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину - задоволено.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на ім'я ОСОБА_2 державним нотаріусом Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Горбенко Л.В. 01 жовтня 2004 року, зареєстроване в реєстрі за №9692.

Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 1/6 частину житлового будинку і господарських будівель, що складаються в цілому з житлового будинку л.А, розмір житлової площі - 39,9 кв.м., літньої кухні л.Б,б; сараю л.В; сараю л.Д; вбиральні л.Г; огрібу л.Ж; гаража л.З; колодязю л. К; огорожі №1,2; замощення л.І, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 640 гривень.

короткий зміст вимог апеляційної скарги :

З даним рішенням не погодилася відповідач ОСОБА_2. та подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а викладені в ньому висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи.

узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу :

Вказує на те, що суд невірно дійшов висновку про наявність підстав для визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки ОСОБА_5 з заявою про визначення додаткового строку на прийняття спадщини не звертався, а у шестимісячний строк в його інтересах заява про прийняття спадщини також не була подана, вважатися таким, що прийняв спадщину шляхом оперативного управління спадковим майном він також вважатися не може.

Окрім цього, з рішенням суду не погодився ОСОБА_6, який є спадкоємцем ОСОБА_9, співвласниці спадкового майна, яка також успадкувала частину будинку після померлого брата ОСОБА_8, у підтвердження чого було видано свідоцтво про право на спадщину від 01 жовтня 2004 року.

Апелянт вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неправомірність висновків, виходячи з тих же підстав, що і апелянт ОСОБА_2

Вказує також на відсутність в діях ОСОБА_2 та ОСОБА_9 незаконних дій, які сприяли отриманню ними свідоцтва про право на спадщину після померлого брата. Судом не встановлено які саме норми законодавства були порушені спадкоємцями, що прийняли спадщину.

узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

Третя особа Третя кременчуцька державна нотаріальна контора надала відзив на апеляційні скарги, у якому підтримує їх та просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини: Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:

Позивач ОСОБА_5 є сином ОСОБА_8 та ОСОБА_10 /дошлюбне прізвище - ОСОБА_10/, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 04 серпня 1993 року та копією свідоцтва про укладення шлюбу, НОМЕР_3 виданого 31 січня 1992 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого Кременчуцьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції(а.с.7) та копією запису акта про смерть №1551(а.с.66).

Із заявами про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 до нотаріальної контори звернулись сестри померлого - ОСОБА_2 та ОСОБА_9.

( а. с. 62-64)

01 жовтня 2004 року державним нотаріусом Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Горбенко Л.В. видано ОСОБА_9 свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 спадкового майна померлого: 1/3 частину житлового будинку і господарських будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

(а.с. 85)

01 жовтня 2004 року ОСОБА_5 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 спадкового майна померлого: 1/3 частину житлового будинку і господарських будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

( а.с.86)

03 листопада 2017 року державним нотаріусом Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Горбенко Л.В. було винесено постанову про відмову ОСОБА_5 у вчинення нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8. Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії слугувало те, що останній пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини, оскільки мати ОСОБА_5 - ОСОБА_10, як законний представник своєчасно не звернулась до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Задовольняючи позовні вимоги до ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що на час відкриття спадщини після померлого ОСОБА_8 позивачу було 9 років, в силу свого віку він не міг самостійно реалізувати своє право на спадщину. Також суд виходив з того, що про порушення свого права позивач дізнався лише в 2017 році, внаслідок чого строк позовної давності ним не був пропущений.

Однак з даним висновком місцевого суду погодитися не можна наступних підстав.

Вирішення судом справ здійснюється на підставі актів цивільного законодавства, які є чинними на час виникнення спірних правовідносин (стаття 58 Конституції України, стаття 5 ЦК України).

Спірні правовідносини виникли під час дії Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), які необхідно застосувати при вирішенні даного спору.

Згідно ст. 524, ч.1 ст. 527, ст. ст. 529, 530 ЦК УРСР зазначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Згідно ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

На час відкриття спадщини після померлого ОСОБА_8, цивільне законодавство не передбачало, що малолітні діти спадкодавця вважаються такими, що прийняли спадщину .

Виникнення у малолітніх або неповнолітніх дітей спадкодавця права на спадщину до набрання законної сили Цивільним кодексом України залежало від вчинення законним представником дитини певних дій - фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном або подання державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини.

Спадщина після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 відкрилася до набрання чинності Цивільним кодексом в редакції від 2003 року.

За правилами ст. 549 ЦК УРСР, діями, що свідчать про прийняття спадщини є:

- фактичний вступ спадкоємця в управління або володіння спадковим майном (спільне проживання спадкоємця з померлим безпосередньо перед смертю, що встановлюються за його паспортом, де присутній штамп про його реєстрацію зі спадкоємцем в одному будинку, довідкою ЖЕД про реєстрацію спадкодавця на день його смерті та з ким);

- подання заяви про прийняття спадщини в установлений законом шестимісячний строку для прийняття спадщини.

Син померлого ОСОБА_5 на час відкриття спадщини був неповнолітнім.

Його мати ОСОБА_10, як законний представник, не подала від його імені в установлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що спадкодавець ОСОБА_8 на момент смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 разом із сестрою ОСОБА_2.

З постанови нотаріуса (а. с. 9) вбачається, що ОСОБА_5 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 у зв'язку з пропущеним ним шестимісячним строком для прийняття спадщини.

Позивачем ОСОБА_5 при зверненні до суду не порушувалося питання про продовження йому пропущеного строку на прийняття спадщини чи визначення додаткового строку згідно ст. 1272 ЦК України.

Також до суду не було надано жодного доказу, які б свідчили про фактичне прийняття спадщини у відповідності з вимогами ЦК УРСР.

Ні в позовній заяві, ні в ході розгляду справи в суді позивач не порушував питання та не доводив факту фактичного прийняття ним спадщини.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що позивач у справі не довів факту вступу в спадщину, та наявності порушення його прав та інтересів як спадкоємця. Наявність порушення його прав як спадкоємця, виникне лише після вирішення питання вступу в спадщину.

В зв'язку з чим відсутні правові підстави для визнання недійсним оспорюваного свідоцтва про право власності за законом в порядку спадкування, виданого відповідачу у справі.

мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).,(Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)

Доводи апелянтів в тій частині, що позивачем у справі не доведено факт прийняття спадщини є обґрунтованими.

Ні в позовній заяві, ні в ході розгляду справи в місцевому суді позивачем не наводяться жодні факти, які б давали б підстави для висновку про фактичне прийняття ним спадщини.

Не встановлені такі факти і місцевим судом.

Решта доводів апеляційних скарг свого підтвердження не знайшли.

чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду;

Апеляційний суд приходить до висновку, що отримання відповідачем ОСОБА_2 свідоцтва про право власності за законом на спадкове майно, прав позивача ОСОБА_5 не порушує.

висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Відповідно до п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06 листопада 2018 року.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_6 - задовольнити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06 листопада 2018 року -скасувати.

Ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 01 лютого 2019 року.

Головуючий суддя : П.С. Абрамов

Судді: Г.Л. Карпушин Л.М. Хіль