Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

12.08.2019 року м.Мостиська

єдиний унікальний номер 448/284/19

провадження № 2/448/397/19

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя Білоус Ю.Б.,

при секретарі судового засідання Тхір О.Т.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мостиської міської ради Львівської області, третя особа Мостиська державна нотаріальна контора про визнання права власності,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , - не з`явився,

представник відповідача Мостиської міської ради, - не з`явився,

представник третьої особи Мостиської державної нотаріальної контори, - не з`явився,

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що з 2007 року він з дружиною постійно проживає в житловому будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 . Даний будинок належав ОСОБА_3 , котрий в 1960 році виїхав на постійне місце проживання в Республіку Польща. В подальшому ОСОБА_3 там і помер. Будь яких спадкоємців після смерті такого не має.

Стверджує, що більше десяти років він відкрито безперервно добросовісно володіє і користується будинковолодінням в АДРЕСА_1 , постійно в ньому проживає із сім`єю, оплачує комунальні послуги і податки за користування землею, обробляє земельну ділянку відведену для обслуговування будинку, використовує господарські споруди. Отже, володіння будинком перейшло повністю на нього (позивача), але без будь-яких документів.

З огляду на вищенаведене, просить суд визнати за ним (позивачем) право власності на будинковолодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку набувальної давності.

В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути у його відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує.

Відповідач - представник Мостиської міської ради Львівської області у підготовче судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій позов визнає та просить суд розглянути справу без їх участі.

Третя особа представник Мостиської державної нотаріальної контори, в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити у відсутності їх представника.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Мостиського району Львівської області у судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі.

У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

Судом встановлено, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , належав ОСОБА_3 . В подальшому ОСОБА_3 виїхав на постійне місце проживання у Республіку Польща, де і помер, що стверджується матеріалами справи.

Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

Статтею 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії. які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний дотримуватися моральних засад суспільства.

Відповідно по Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 7 лютого 2014 року при вирішенні спорів пов`язаних із набувальною давністю, суди повинні з`ясувати добросовісність володінні майном. Також зазначено, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків.

Виходячи зі змісту ст. 334 ЦК України обставинами, які мають значення для справи, і які відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України повинен довести позивач, це законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність, тобто строк.

Як вбачається із довідки від 26.02.2019 року, що видана виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області, позивач по справі ОСОБА_1 , разом із сім`єю з 2007 року безперервно проживає без реєстрації за вищевказаною адресою.

Слід зазначити те, що позивач ОСОБА_1 , з часу вселення у спірний будинок оплачує комунальні послуги і податки за користування землею, обробляє земельну ділянку відведену для обслуговування будинку, використовує господарські споруди, тощо.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: актом обстеження будинку в АДРЕСА_1 від 26.02.2019року; довідкою, виданою виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області №244 від 26.02.2019 року; довідкою, виданою КП «Мостиське РБТІ» від 11.01.2019р. про інвентаризаційну вартість будинковолодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 ; копією паспорта позивача ОСОБА_1 ; копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , виданого на позивача ОСОБА_1 , іншими матеріалами справи.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, оспорювання.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено визнання права.

Згідно ч. 1ст. 317 ЦПК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1ст. 321 ЦПК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності зі ст.344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

-володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

-володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

-володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

У разі втрати не із своєї волі майна його давнішнім володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК).

Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п.9 Постанови).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи про те, що позивач ОСОБА_1 добросовісно заволодів спірним житловим будинком АДРЕСА_1 , використовує такий відкрито та за призначенням, користується таким понад 14 років (більше 10 років) та продовжує відкрито, безперервно володіти таким по день розгляду справи, беручи до уваги те, що за період його тривалого проживання у будинку ніхто не ставив питання щодо неправомірності його проживання та користування ним, відповідач не заперечує щодо позову, обставин, які б вказували, що окрім позивача ОСОБА_1 на дане майно претендують інші особи, в суді не встановлено, тому суд вважає, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Окрім цього, враховуючи думку позивача ОСОБА_1 , суд вважає, що понесені таким судові витрати зі сплати судового збору залишити за ним.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81,141, 200, 206, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 , задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пп.15.5 п.15розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Мостиський районний суд Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.Б. Білоус

Рішення набрало законної сили: «___»___________ 20 р.

Суддя Ю.Б. Білоус

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Мостиська міська рада Львівської області, місцезнаходження: Львівська область, Мостиський р-н, м.Мостиська, вул.Грушевського, 6

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Мостиська державна нотаріальна контора, місцезнаходження: Львівська область, м.Мостиська, вул.Грушевського, буд. 22

Повний текст судового рішення складено 12.08.2019 року.