Постанова

Іменем України

30 січня 2019 року

м. Київ

справа № 615/1856/15-ц

провадження № 61-4927св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., ХоптиС. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: голова Сидоренківської сільської ради Валківського району Харківської області ОСОБА_5, Сидоренківська сільська рада Валківського району Харківської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Валківського районного суду Харківської області, у складі судді Товстолужського О. В., від 13 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області, у складі колегії суддів: Швецової Л. А., Піддубного Р. М., Котелевець А. В., від 27 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до голови Сидоренківської сільської ради Валківського району Харківської області ОСОБА_5, Сидоренківської сільської ради Валківського району Харківської області про визнання рішення недійсним та відшкодування завданої шкоди посадовою особою сільської ради.

Свої вимоги ОСОБА_4 мотивував тим, що у грудні 2009 року, він як один із членів колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Заповіти Ілліча» (далі - КСП «Заповіти Ілліча»), реорганізованого в сільськогосподарський виробничий кооператив «Надія» (далі - СВК «Надія»), і співвласник майнового паю цього підприємства, викупив у 36 співвласників майнових паїв свідоцтва та звернувся до голови Сидоренківської сільської ради Валківського району Харківської області ОСОБА_5 із заявою про видачу йому нового свідоцтва на право на майновий пай. Проте, ОСОБА_5 свідомо виніс розгляд питання про видачу нового свідоцтва на сесію сільської ради, де йому було відмовлено, через те, що рішенням загальних зборів пайовиків від 16 травня 2009 року майно виділено групі пайовиків. Крім того, в нього було вилучено та анульовано договори та свідоцтва. ОСОБА_4 вважає, що виділене майно групою осіб не отримано в натурі, оскільки договір про спільне володіння, користування та розпорядження відсутній, не затверджувався Сидоренківською сільською радою Валківського району Харківської області, а тому право власності на майно не виникло. Такими незаконними діями голови сільської ради йому спричинено матеріальну шкоду на суму вилучених та анульованих договорів та оригіналів свідоцтв.

Із урахуванням зазначеного, уточнивши позовні вимоги, позивач просив позов задовольнити, визнати рішення Сидоренківської сільської ради Валківського району Харківської області від 10 серпня 2010 року № 326-У недійсним, стягнути з голови Сидоренківської сільської ради Валківського району Харківської області ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 579 722, 00 грн.

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 13 червня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, оскільки позивачем не доведено протиправності дій і рішень відповідачів, а судом не встановлено жодних даних, які б могли свідчити про прийняття неправомірних рішень як Сидоренківською сільською радою Валківського районну Харківської області, так і її головою ОСОБА_5 під час розгляду заяви ОСОБА_4 від 2009 року.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 27 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Валківського районного суду Харківської області від 13 червня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну правову оцінку, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки ОСОБА_4 не надано достатніх та допустимих доказів неправомірності прийняття рішень Сидоренківською сільською радою Валківського районну Харківської області та її головою ОСОБА_5

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення Валківського районного суду Харківської області від 13 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 27 листопада 2017 року і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами передніх інстанцій не застосовано до спірних правовідносин положення статей 24, 42, 77 Закону України «Про місцеве самоврядування», статті 117, 129 Конституції України, постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177. Приймаючи рішення за поданням сільського голови ОСОБА_5, Сидоренківська сільська рада Валківського району Харківської області вийшла за межі наданих їй у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 повноважень. Сільський голова ОСОБА_5 діяв протиправно, в результаті чого позивач був позбавлений права на оформлення права власності на майно пайового фонду, виділеного зальними зборами від 16 травня 2009 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що рішенням ХХХV сесії Сидоренківської сільської ради Валківського району Харківської області V скликання від 10 серпня 2010 року № 326-V, ОСОБА_4 було відмовлено у видачі нового свідоцтва на майновий пай у зв'язку із виділенням майна в натурі групі осіб та анульовано свідоцтва на майновий пай згідно Наказу Міністерства аграрної політики України № 79 від 13 березня 2001 року, відповідно до якого одночасно з підписанням акту приймання-передачі майна майнові свідоцтва вилучаються.

У відповідності до протоколу № 2 загальних зборів пайовиків колишнього КСП «Заповіти Ілліча» від 16 травня 2009 року групам осіб та окремим пайовикам виділено майно з пайового фонду колишнього КСП «Заповіт Ілліча».

У додатку № 2 до вищезазначеного протоколу зазначено, перелік осіб які входять до складу групи, уповноваженим якої є ОСОБА_4, та перелік майна, яке виділено з пайового фонду даній групі пайовиків.

Відповідно акту приймання-передачі майна пайового фонду колишнього КСП «Заповіти Ілліча» від 25 травня 2009 року група співвласників майнових паїв в особі уповноваженої особи ОСОБА_4 отримала виділене з пайового фонду майно (телятники, корівники, свинарники тощо).

Частиною третьою статті 61 ЦПК України, 2004 року, встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлені ці обставини.

Судами встановлено, що у липні 2014 року ОСОБА_4 звертався до суду із позовом до Сидоренківської сільської ради Валківського району Харківської області, ТОВ «Омбілік-Агро», у якому просив скасувати рішення Сидоренківської сільської ради Валківського району Харківської області від 10 серпня 2010 року № 326-V та зобов'язати Сидоренківську сільську раду Валківського району Харківської області видати нове свідоцтво про право на майновий пай члена КСП «Заповіт Ілліча», реорганізованого у СВК «Надія», на його ім'я на підставі договорів купівлі-продажу паїв на загальну суму 579 722 грн.

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 04 березня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 20 березня 2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 червня 2015 року, у справі № 615/1158/14-ц у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 - відмовлено.

Вказаними судовими рішеннями у справі № 615/1158/14-ц встановлено, що на час звернення позивача до суду співвласники майнових паїв, на яких у позові посилався ОСОБА_4, отримали майно з пайового фонду в натурі і розпорядилися їм на свій розсуд, а тому підстави для видачі нового свідоцтва про право власності на майнові паї відсутні.

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини першої статті 77 Закону України «Про місцеве самоврядування» шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, а в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності посадових осіб місцевого самоврядування - за рахунок їх власних коштів у порядку, встановленому законом.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем не доведено протиправності дій сільської ради, а також того, що сільський голова ОСОБА_5 при винесенні рішення колегіальним органом - Сидоренківською сільською радою Валківського району Харківської області від 10 серпня 2010 року діяв з порушенням вимог Закону України «Про місцеве самоврядування» чи інших нормативно-правових актів, а також не надано доказів на обґрунтування факту нанесення і розміру майнової шкоди.

Встановлені у справі № 615/1158/14-ц обставини (які в силу статті 61 ЦПК України не підлягають доказуванню) при вирішені цього спору судами враховано.

Із урахуванням зазначеного, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не доведено обставини, які б могли бути підставою для задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення постановлені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій. Судами правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, зроблені обґрунтовані висновки на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (стаття 212 ЦПК України, у редакції чинній на момент розгляду справи).

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Валківського районного суду Харківської області від 13 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 27 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников
О. В. Білоконь
С. Ф. Хопта