Справа № 495/6065/19
№ провадження 2-з/495/97/2019
Ухвала

про забезпечення позову

21 серпня 2019 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської Боярський О.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області (суддя Шевчук Ю.В.) перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності.

Ухвалою суду від 15.07.2019 року справу було призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

18.07.2019 року позивач подав до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, яка була розподілена на розгляд судді Боярському О.О. по справі, а саме просить:

- забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти на рахунках, які відкриті в банківських установах, а саме: в Акціонерному товаристві «Райффайзен Банк Аваль» (01011, м. Київ-11, вул. Лєскова, 9, ) в особі Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (67701, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Ізмаїльська, 50, перше Білгород-Дністровське відділення № 0560); в ПАТ АБ «Південний» (65059, м. Одеса, вул. Краснова 6/1, ) в особі ПАТ АБ «Південний» (67701, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Першотравнева, 63-а, відділення № 15-34); в ПАТ «Державний ощадний банк України» (01011, м. Київ, вул. Госпітальна, 121, ) в особі ТВБВ № 10015/0339 філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (67701, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Єврейська, 28) на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) за період з 04.11.2008 року по теперішній час із зазначенням дати їх внесення, закінчення, ким було їх знято і коли саме, а також щодо розміру таких вкладів і нарахованих по ним відсоткам;

- накласти арешт на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 31,4 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) згідно договору дарування від 05.07.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 2195 та копії Витягу про державну реєстрацію прав серії ССУ № 764041.

В обґрунтування вимог заяви про забезпечення позову, позивач посилається на те, що в період шлюбу між заявником та ОСОБА_2 були спільно нажиті грошові кошти, які знаходяться на розрахункових рахунках наступних банківських установ: АТ «Райффайзен Банк Аваль» (розміщено вклад на суму 150 000 грн. та 124 000 грн.), ПАТ АБ «Південний» (розміщено вклад на суму 101 000 грн. та 275 євро), ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10015/0339 філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (розміщено вклад на суму 2200 доларів США). Заявник вказує, що ОСОБА_2 повністю обмежив її в фактичному користуванні спільно нажитими грошовими коштами та в отриманні інформації щодо стану рахунків, руху коштів, відсотках. Заявник аргументує необхідність вжиття заходів забезпечення позову тим, що предметом цивільної справи є визнання за позивачем Ѕ частини грошових коштів, набутих ними за час шлюбу, а відповідач може зняти вказані грошові кошти, закрити рахунки, що в подальшому призведе до ускладнення виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Розглянувши вказану заяву та документи надані позивачем, суд приходить до наступного правового висновку.

Згідно з ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до п.1-3 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; інше.

Дослідивши матеріали справи та встановивши обставини, у зв`язку з якими позивач просить вжити заходи забезпечення позову, суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивача частково, з огляду на наступне.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Метою забезпечення позову є збереження матеріального об`єкта спору до вирішення справи в суді.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових Інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При розгляді заяви про забезпечення позову знайшли своє підтвердження доводи позивача про наявність спірних правовідносин з приводу визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності за ОСОБА_1 на Ѕ частину грошових коштів, набутих подружжям за час шлюбу, оскільки в провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області (суддя Шевчук Ю.В.) перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з відповідними позовними вимогами.

Матеріали справи містять Витяг про державну реєстрацію серії ССУ № 764041 від 06.07.2011 року, номер Витягу: 30525318, із якого вбачається, що предмет забезпечення виконання зобов`язань квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 31,4 кв.м., належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 05.07.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 2195.

З огляду на значну ціну позову та заявлені позовні вимоги щодо визнання права власності на Ѕ частину грошових коштів, які позивач просить визнати об`єктом права спільної сумісної власності, у суду є всі підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на вищевказану квартиру, може призвести до ускладнення або зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Суд вважає, що накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 31,4 кв.м., яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 , дійсно є заходом забезпечення позову, спроможним забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Таким чином, заявлений позивачем вид забезпечення позову у вигляді арешту нерухомого майна, яке належить на праві власності відповідачу, гарантує виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог.

Суд при постановленні ухвали про арешт майна враховує принцип співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

При цьому вжиття заходу забезпечення позову у вигляді арешту вказаного об`єкта нерухомого майна не виключає його з використання відповідача, а тому додаткових обмежень крім неможливості його відчуження для відповідача не існує.

Суд звертає увагу відповідача, що забезпечення позову шляхом арешту нерухомого майна не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи спірним майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

З огляду на викладені обставини, суд вважає, що захід забезпечення позову у вигляді арешту нерухомого майна є достатнім для забезпечення виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позовних вимог позивача, та виключить можливість обмеження права відповідача на користування нерухомим майном у повному обсязі у зв`язку із чим, суд не вбачає необхідності застосовувати захід забезпечення позову у вигляді арешту грошових коштів, які перебувають на розрахункових рахунках вище перелічених банківських установ. Заявником не конкретизовано номери розрахункових рахунків, на яких перебувають грошові кошти, на які вона просить накласти арешт, а лише вказано найменування банківських установ, з якими укладались відповідні договори банківського вкладу.

Вказане є підставою для відмови у вжитті заявленого позивачем виду забезпечення позову.

Частина 7 ст. 153 ЦПК України: в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

З викладених підстав, вирішуючи питання щодо зустрічного забезпечення, суд вважає за необхідне не вимагати від позивача зустрічного забезпечення, оскільки обраний захід забезпечення позову у вигляді арешту нерухомого майна, не впливає на матеріальний стан відповідача, як власника спірного нерухомого майна та не може вплинути на фінансову діяльність відповідача у разі її здійснення, чи понесення ним додаткових витрат, тобто, застосований вид забезпечення позову не може завдати відповідачу будь-яких збитків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 157 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 31,4 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ).

В задоволенні інших вимог заяви відмовити.

Виконання ухвал з питань забезпечення позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення даної ухвали до виконання три роки з наступного дня після ухвалення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі в 15 денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя: О.О.Боярський