Ухвала

31 січня 2019 року

м. Київ

справа № 367/3459/16-ц

провадження № 61-7336св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу апеляційного суду Київської області від 18 вересня 2017 року у складі судді: Сліпченко О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 21 березня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму боргу за розпискою із урахуванням встановленого індексу інфляції у сумі 13 172,40 грн, а також 3% річних з простроченої суми за період прострочення в розмірі 662 грн.

20 червня 2017 року ОСОБА_4 звернулася із апеляційною скаргою на рішення. Ірпінського міського суду Київської області від 21 березня 2017 року.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 26 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без руху та встановлено строк п'ять днів з моменту отримання копії ухвали для сплати судового збору та тридцять днів з моменту отримання копії ухвали для подачі клопотання про поновлення строку та зазначення підстав для його поновлення.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 18 вересня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 21 березня 2017 року.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що 31 серпня 2017 року надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої долучено квитанцію про сплату судового збору. В заяві про поновлення процесуального строку подачі апеляційної скарги ОСОБА_5 зазначила, що про факт ухвалення рішення вона не знала, копію рішення отримала 09 червня 2017 року, а тому вважає, що апеляційна скарга була подана в належні 10 днів. Апеляційна скарга була подана 20 червня 2017 року. У клопотанні ОСОБА_5 не зазначила обставин, які б суд апеляційної інстанції вважав би поважними. За вказаних обставин, коли у встановлений судом строк не зазначено причин пропуску строку на апеляційне оскарження, які можливо визнати поважними у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

У жовтні 2017 року ОСОБА_5 подала засобами поштового зв'язку касаційну скаргу на ухвалу апеляційного суду Київської області від 18 вересня 2017 року, в якій просила оскаржену ухвалу скасувати та передати справу для розгляду до апеляційного суду При цьому посилалася на те, що апеляційним судом порушено норми процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_5 не була повідомлена і присутня в судовому засіданні 21 березня 2017 року. В порушення вимог процесуального законодавства відповідачу не було надіслано копію судового рішення суду першої інстанції від 21 березня 2017 року. З рішенням ознайомилися тільки в червні 2017 року, після чого відразу подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 жовтня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_5 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: сплати судового збору та надання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційна скарга передана до Касаційного цивільного суду.

Ухвалою Верховного Суду від 19 лютого 2018 року відкрите касаційне провадження у справі.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції, навіть якщо особі не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (ZHUK v. UKRAINE, № 45783/05, § 32, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Керуючись статтями 33, 34, 260, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу № 367/3459/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу, призначити до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н. О. Антоненко

В. І. Журавель