Справа № 302/467/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 вересня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Фазикош Г.В., Кондора Р.Ю.

з участю секретаря судового засідання: Юрочко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Міжгірського районного суду, ухваленого 20 червня 2019 року головуючим суддею Гайдур А.Ю. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, та стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбне життя між сторонами не склалося, між ними постійно виникають сімейні конфлікти, порозуміння між собою сторони дійти не можуть. Наразі вона з дитиною проживає окремо. Відповідач ніякої допомоги по утриманню дитини не надає, інших утриманців немає, є молодим за віком, а тому має можливість сплачувати аліменти в достатньому розмірі.

Рішенням Міжгірського районного суду від 20.06.2019 даний позов задоволено.

Шлюб, укладений 11.10.2016 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1500 грн. щомісячно починаючи з 20.06.2019 і до досягнення ним повноліття. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду в частині стягнення з нього аліментів скасувати та стягувати з нього аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В обґрунтування скарги посилається на те, що він ніде не працює та не в змозі платити такий розмір аліментів. Наразі він проживає з батьками пенсіонерами та змушений їх утримувати. Інших доходів, крім пенсії батьків та його несистематичних доходів немає.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду оскаржується лише в частині стягнення аліментів, то колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в цій частині у межах доводів апеляційної скарги.

Встановлено, що 11.10.2016 сторони зареєстрували шлюб (а.с.19).

Від даного шлюбу народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Відповідно до Довідки виконкому Голятинської сільської ради та акту обстеження житлово-побутових умов, дитина проживає разом з матір`ю та батьком за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4, 37). Водночас, як в позові, так і в апеляційній скарзі, зазначено, що сторони проживають окремо, а отже дана обставина визнана сторонами та не потребує доведення.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України).

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1 стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції в повній мірі врахував вказані приписи законодавства. Виходячи з вимог розумності та справедливості, суд вірно визначив розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно. Підстав для зменшення такого розміру, як просить відповідач в апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить. Більше того, ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції фактично погодився сплачувати таку суму аліментів на утримання сина.

Посилання апелянта на те, що він ніде не працює не може братися до уваги, оскільки він є молодою та працездатною особою, без якихось вад зі здоров`ям, а отже в змозі заробляти достатньо коштів.

Твердження апелянта про те, що на його утриманні перебуваються непрацездатні батьки пенсіонери, не доведено належними та допустимими доказами.

З приводу доводів апеляційної скарги щодо стягнення аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму, то слід зазначити, що абз.2 ч.2 ст.182 СК України встановлено лише мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, нижче якого розмір стягуваних аліментів не може бути. Водночас вказана норма не зобов`язує суд визначати розмір аліментів саме в такому розмірі. Натомість абз.3 ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

В даному випадку визначений судом розмір аліментів є меншим ніж рекомендований законодавцем, а відтак зважуючи на те, що відповідач є молодою особою працездатного віку без суттєвих вад зі здоров`ям, то на думку суду такий має можливість їх сплачувати.

Таким чином доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, що відповідно до ст. 375 ЦПК України, є підставою для залишення без задоволення скарги, а рішення суду першої інстанції без змін.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 367, 374, 375, 381, 382 і 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Міжгірського районного суду від 20 червня 2019 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 05 вересня 2019 року.

Головуючий:

Судді: