ЗапорізькИЙ Апеляційний суд
Провадження № 22-ц/807/293/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 серпня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до суду із вищезазначеним позовом, в якому просило стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_3, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за Кредитним договором № 0708/0408/45-008 від 29.04.2008 року в розмірі 1489097,59 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначило, що 29.04.2008 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») (надалі за текстом - Банк), та фізична особа - громадянин України яким є ОСОБА_4 (надалі за текстом - Відповідач), уклали Кредитний договір № 0708/0408/45-008, з подальшим внесення змін та доповнень, (надалі з текстом - Кредитний договір). Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, Банк зобов'язується надати Боржнику (за Кредитним договором - Позичальникові) кредит у сумі 65000, 00 USD, а Відповідач зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Банк (кредитор) свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит у сумі 65000,00 USD. В свою чергу, Відповідач, неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, грубо порушує істотні умови Кредитного договору, в результаті чого станом 27.07.2014 р., має прострочену заборгованість: - за кредитом - 64516,97 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складам 758254,85 грн., по відсотках - 46109,46 дол. США., що за офіційним курсом НБУ на д розрахунку складає - 541915,12 грн., пеня - 54121,73 дол. США., що по курсу НБУ на дату розрахунку складає 636081,71 грн. Аналізуючи норми ст. 266. ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Таким чином, розмір неустойки становить: пеня -188927,62 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань Позичальника, що випливають з Основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 29.04.2008 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та фізична особа - громадянка України, якою є ОСОБА_6, надалі за текстом - Відповідач 2, уклали Договір Поруки № 0708/0408/45-008-Р-1 надалі за текстом - Договір поруки. Відповідно до умов Договору поруки Відповідач 2 як поручитель поручається за виконання Відповідачем 1 обов'язків, що виникли на підставі Основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 серпня 2015 року позовну заяву задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5., ін.к.НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ін.НОМЕР_2, зареєстрована: АДРЕСА_2, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» (07400 Київська область, м. Бровари, бульвар Незалежності, буд.14, , р/р 2001 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346) заборгованість за Кредитним договором № 0708/0408/45-008 від 29.04.2008 року в розмірі 1489097,59 грн. (один мільйон чотириста вісімдесят дев'ять тисяч дев'яносто сім гривень 59 коп.), а саме:

- 758254,85 гривень - заборгованість за кредит;

- 541915,12 гривень - заборгованість за відсотками;

- 188927,62 гривень - заборгованість з пені.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5., ін.к.НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ін.НОМЕР_2, зареєстрована: АДРЕСА_3, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» (07400 Київська область, м. Бровари, бульвар Незалежності, буд. 14, , р/р 2001 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346) витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_3 просила (т.с.2 а.с.69-75) рішення суду першої скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову позивача у цій справі.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 10 листопада 2016 року (т.с.2 а.с. 127-131) апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 серпня 2015 року у цій справі залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2018 року (т.с.2 а.с. 175-179) зазначену касаційну скаргу задоволено частково, ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 10 листопада 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За ст. 263 судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення не повною мірою відповідає таким вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк») та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» (далі - ФК «Вектор-Плюс») укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1,2.2 Договору Банк відступає Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. З моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів.

Разом із тим, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. Договору Клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає Фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації. З моменту відступлення Клієнтом Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів.

Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 29.04.2008 № 0708/0408/45-008 позичальником згідно якого є ОСОБА_4.

29.04.2008 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») (надалі за текстом - Банк), та фізична особа - громадянин України яким є ОСОБА_4 (надалі за текстом - Відповідач), уклали Кредитний договір № 0708/0408/45-008, з подальшим внесення змін та доповнень, (надалі з текстом - Кредитний договір). /а.с.8-12/

Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, Банк зобов'язується надати Боржнику (за Кредитним договором - Позичальникові) кредит у сумі 65000, а Відповідач зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

В свою чергу, Відповідач, неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, порушує істотні умови Кредитного договору, в результаті чого станом 27.07.2014 р., має прострочену заборгованість:

- за кредитом - 64516,97 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складам 758254,85 грн.;

- по відсотках - 46109,46 дол. США., що за офіційним курсом НБУ на д розрахунку складає - 541915,12 грн.;

- пеня - 54121,73 дол. США., що по курсу НБУ на дату розрахунку складає 636081,71 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань Позичальника, що випливають з Основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 29.04.2008 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ "Сведбанк") та ОСОБА_6, ( нині ОСОБА_3 уклали Договір Поруки № 0708/0408/45-008-Р-1 надалі за текстом - Договір поруки. /а.с.20/

Відповідно до умов Договору поруки поручитель поручається за виконання Відповідачем 1 обов'язків, що виникли на підставі Основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому.

Задовольняючи позов про повне стягнення заборгованості з відповідачів в солідарному порядку, суд першої інстанції виходив з того, що за ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до умов Договору поруки, обидва відповідачі відповідають перед Позивачем за порушення обов'язків за Договором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і Боржник.

Разом з тим, судом першої інстанції не були враховані положення частини четвертої статті 559 ЦК України, за якими порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (стаття 510 ЦК України).

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Внаслідок невиконання боржником за кредитним договором його кредитних зобов'язань утворилася заборгованість у розмірі 1 489 097 грн 59 коп., яка має бути погашена боржником на користь ТОВ "Кредитні ініціативи", як нового кредитора за кредитним договором від 29 квітня 2008 року.

Заперечуючи проти судового рішення в цій частині, ОСОБА_3 посилалася в апеляційній скарзі на безпідставність висновків суду, але рішення суду в частині стягнення грошових сум з відповідача ОСОБА_4 не оскаржувалося ним та в цій частині не може переглядатися за скаргою особи, чиї права та інтереси не порушуються оскаржуваним рішенням.

Заперечуючи проти вимог ТОВ "Кредитні ініціативи" до поручителя, ОСОБА_3 вказувала на те, що ТОВ "Кредитні ініціативи" зверталось до боржника із повідомленням про усунення порушень від 25 квітня 2013 року, яке містить вимогу кредитора щодо добровільного виконання кредитного договору та дострокового виконання кредитних зобов'язань, а позовні вимоги до поручителя позивач пред'явив у серпні 2014 року, тобто після спливу шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя, у зв'язку із чим в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України її порука припинена.

Вказана вимога ТОВ "Кредитні ініціативи" від 25 квітня 2013 року судом апеляційної інстанції приєднана до матеріалів справи.

За змістом зазначеного повідомлення від 25 квітня 2013 року ТОВ "Кредитні ініціативи" вимагало у строк до 30 (тридцяти) днів з дати отримання цієї вимоги, але не пізніше тридцяти семи днів з моменту відправлення цієї вимоги, достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитом і нараховані штрафні санкції.

Перевіряючи доводи апелянта в цій частині, судова колегія враховує наступне.

Листом від 09 квітня 2014 року ТОВ "Кредитні ініціативи" зверталось до боржника із вимогою від 25 квітня 2013 року щодо добровільного виконання кредитного договору та дострокового виконання кредитних зобов'язань, а позовні вимоги до поручителя позивач пред'явив у серпні 2014 року, тобто після спливу шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя, у зв'язку із чим в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припинена.

Тож пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й мав пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців (частина четверта статті 559 ЦК України), від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

Тобто вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинна бути пред'явлена в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12.

Позивач звернувся до суду з позовом до боржника та поручителя лише 27 листопада 2014 року, тобто після спливу шестимісячного строку чинності поруки.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, позов до поручителя не може бути задоволений, оскільки кредитор змінив строк виконання зобов'язання та протягом шести місяців не звернувя з позовом до поручителя, а отже, втратив право на захист у судовому порядку його права на виконання основного зобов'язання поручителем.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 серпня 2015 року у цій справі скасувати в частині стягнення грошових сумм з ОСОБА_3 та ухвалити в цій частині вимог нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

В іншій частині оскаржуване судове рішення залишити без мін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 28 січня 2019 року.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков