05.09.2019 Справа № 756/2442/18
Унікальний номер судової справи 756/2442/18
Номер провадження 2/756/923/19
РІШЕННЯ

Іменем України

27 серпня 2019 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Луценка О.М.,

за участі секретаря судових засідань Бондаренко Н.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Маршала Тимошенка 13-а», третя особа реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві про визнання права власності за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСББ «Маршала Тимошенка 13-А» про визнання права власності за набувальною давністю. Вимоги позову мотивує тим, що 19.06.2001 позивачем було придбано квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 96,6 кв.м., загальною площею 165,3 кв.м. Після вселення до вказаної квартири з`ясувалось, що з квартири є єдиний вихід на мансардний поверх, що знаходиться вище квартири, який складається з однієї кімнати, площею 61,3 кв.м., яка є допоміжною площею квартири. З метою врегулювання вказаної ситуації позивач звернувся до Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна. 21.04.2006 Київським міським БТІ був виготовлений план за поверхами на будівлю «А» по АДРЕСА_1 та журнал внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень будинку АДРЕСА_1 . Протягом усього часу з моменту вселення у вказану квартиру позивач користувався зазначеною допоміжною площею, доглядав за нею, за особисті кошти ремонтував. Керуючись ст. 344 ЦК України просить визнати право власності на допоміжне (нежитлове) приміщення, площею 61,3 кв.м., розташоване в літері «А» по АДРЕСА_1 та зобов`язати третю особу зареєструвати право власності на допоміжне (нежитлове) приміщення, площею 61,3 кв.м., розташоване в літері «А» по АДРЕСА_1 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою суду від 26.02.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив. Про час і місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, про що у матеріалах справи містяться відповідні документи (а.с. 79).

Як вбачається з відзиву на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_3 просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 з огляду на те, що спірне приміщення є приміщенням загального користування та має статус спільного майна співвласників багатоквартирного будинку, а отже дане майно не підлягає відчуженню. Вказує на те, що позивач здійснивши надбудову своєї квартири та обмеживши доступ іншим позивач незаконно захопив спільне майно співвласників багатоквартирного будинку (допоміжне приміщення загального користування (горище/мансарда), а тому він не є особою, яка добросовісно заволоділа та про продовжує таке володіння у розмінні ст. 334 ЦК України.

У свою чергу, представник позивача ОСОБА_4 подав до суду відповідь на відзив, відповідно до якого вважає відзив на позовну заяву безпідставним, необґрунтованим, а обставини і факти, викладені в ньому такими, що не підлягають задоволенню судом. Вказує на те, що позивач почав користуватися спірним приміщенням з 2001 року до набрання чинності Законом України « Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Твердження відповідача про те, що позивач незаконно захопив майно співвласників багатоквартирного будинку не підтверджено доказами. Позивач звертає увагу: перебіг строку набувальної давності починається з моменту виникнення володіння. В даному випадку, враховуючи положення пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України - з 01 січня 2004 року; володіння має бути безперервним протягом визначених законом строків (10 років для нерухомого майна); володіння має бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним, але це не означає що володілець зобов`язаний спеціально інформувати оточуючих про своє володіння річчю.

Разом з тим, представник відповідача ОСОБА_3 подала заперечення у порядку ст. 180 ЦПК України, відповідно до яких вказує, що правовідносини пов`язані з виникненням права спільної сумісної власності у будинку АДРЕСА_1 у позивача, як у співвласника багатоквартирного будинку, виникли разом з набуттям ним права приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 у вказаному будинку . Позивач просить суд прийняти рішення і визнати за ним право власності на допоміжне (нежитлове) приміщення, площею 61,7 кв.м. у багатоквартирному будинку, чим хочу інших співвласників позбавити права на дану спільну власність. Права співвласників на спірне майно визначені та встановлені законом, а тому, відповідач вважає дії позивача такими, що порушували і порушують права співвласників на вільне володіння, користування та розпорядження приміщенням загального користування (дахом/мансардою).

Ухвалою суду від 29.05.2018 залучено до участі в справі належну третю особу: Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради.

Третя особа явку свого представника у судове засідання не забезпечила, про час і місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.

У своєму відзиві представник третьої особи Тертичний О.М. заперечує щодо задоволення вимог в частині вимог до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради, оскільки відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно законом. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно здійснюється шляхом прийняття відповідного рішення державним реєстратором на підставі заяви та поданих документів. Судові органи не можуть втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень щодо прийняття останнім рішення в межах компетенції.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Квартира АДРЕСА_1 складається з 5 кімнат, жилою площею 96,6 кв.м., загальною площею 165,3 кв.м., дійсно належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 19.06.2001 (а.с. 8).

У пункті 14 журналу внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень буд. АДРЕСА_1 зазначено підсобне приміщення, площею 61,3 кв.м. Дозвіл на приєднання мансарди, площею 61,3 кв.м. до квартири 237 в БТІ не поданий (а.с. 10).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показав суду про те, що проживає по сусідству із позивачем, неодноразово бував вдома у позивача, бачив, що позивач користується мансардою, яка знаходиться вище квартири.

Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 визначено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників.

Позивачем не надано доказів того, що його володіння спірним приміщенням є добросовісним, оскільки позивач знав або міг знати, що дане спірне приміщення є спільною власністю співвласників багатоквартирного будинку, а отже, усвідомлював відсутність підстав для набуття права власності на спірне приміщення за набувальною власністю.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, позивач як сторона по справі зобов`язаний довести ті обставини на які він посилається як на правову підставу своїх вимог та заперечень.

Оскільки, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право.

Враховуючи зазначене та беручи до уваги, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження зібраними у справі письмовими доказами, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні заявлених вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку « Маршала Тимошенка 13-а» (04212, м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 13-а, ) третя особа: реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві (02660, м. Київ, вул. Марини Раскової, 15) про визнання права власності за набувальною давністю - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 05.09.2019.

Суддя О.М. Луценко