Ухвала

03 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 203/1112/18

провадження № 61-15958ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» звернулось до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що при проведенні за адресою проживання відповідачки перевірки приладу обліку електроенергії було встановлено самовільне підключення електроустановок до електромережі з порушенням схеми обліку поза приладом обліку, яке виявлено за допомогою спеціальних технічних засобів. За вказаним порушенням було складено акт та нараховано до сплати 94 301,02 грн (вартість необлікованої електроенергії), які відповідачка у добровільному порядку не сплачує. У зв`язку з чим, позивач просив стягнути на свою користь збитки в розмірі 94 301,02 грн, які розраховані з урахуванням облаштування саме прихованої електропроводки; та судові витрати у сумі 1 762,00 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2018 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» збитки у сумі 4 302,05 грн, судові витрати у сумі 1 762,00 грн, а всього 6 064,05 грн; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2019 року апеляційну скаргу АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» задоволено частково, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог скаргу АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків.

АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» у серпні 2019 року засобами поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2019 року у вищевказаній справі, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить зазначені судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є відшкодування збитків у розмірі 94 301,02 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (192 100,00 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Разом цим, обґрунтовуючи підставу для відкриття касаційного провадження, передбачену підпунктом "а" пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, заявник у касаційній скарзі посилається на те, що справа № 203/1112/18 стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики у справах за позовами про стягнення вартості недоврахованої електричної енергії.

Проте, заявник не навів прикладів протилежної судової практики та не роз`яснив у чому полягає фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами загального позовного провадження, що свідчить про можливість оскарження справи в суді касаційної інстанції є неспроможними, оскільки зазначене не змінює ціни позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Також слід зауважити, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року справа «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» (Levages Prestations Services v. France, заява № 21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

В контексті викладеного необхідно зазначити, що Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 30 жовтня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2019 року по справі за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков