ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2678/19 Справа № 206/5541/18 Категорія: 50 Суддя у 1-й інстанції - Сухоруков А. О. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2018 року про повернення зустрічної позовної заяви

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, визначеного за рішенням суду,

В С Т А Н О В И Л А:

В порядку пункту 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У Самарському районному судді м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, визначеного за рішенням суду .

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2018 року по даній справі було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

08.11.2018 року відповідачем до канцелярії суду було подано відзив на позов ОСОБА_2 до неї про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, визначеного за рішенням суду.

Також, 08.11.2018 року ОСОБА_1 було подано зустрічний позов до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2018 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - визнано не поданою та повернуто ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ЦПК України, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Згідно до ч. 3 ст. 194 ЦПК України, зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Так, суд при вирішенні питання щодо прийняття до розгляду зустрічного позову повинен виходити з того, що наявність підстав, передбачених законом як умови прийняття зустрічного позову, свідчать про наявність певного зв'язку між первісною і зустрічною вимогами. Відсутність такого зв'язку не виправдала б можливість спільного розгляду цих вимог в одному процесі.

Сумісний розгляд в одному процесі первісного і зустрічного позову є гарантією захисту прав як позивача, так і відповідача, і правильне вирішення їх спору виключить можливість винесення суперечливих рішень.

З даних положень очевидні як загальні для зустрічного позову та інших позовів ознаки, так і особливі риси, властиві тільки зустрічним позовам. Головна зі спільних ознак та, що зустрічний позов, як і будь-який інший, поданий до суду, направлений на захист порушених або оспорюваних прав, а також інтересів особи, що охороняються законом.

Зустрічний позов може бути прийнятий до спільного розгляду, коли обидва позови взаємно пов'язані і спільний їх розгляд є доцільним. Позови вважаються взаємозв'язаними, якщо обидва вони випливають з одного правовідношення або вимоги за ними здатні до зарахування. Взаємний зв'язок первісного і зустрічного позову може виявлятись у тому, що зустрічна вимога виключає вимогу первісну, або обидва випливають з однієї підстави, або взаємний зв'язок виникає з однорідності обставин виникнення взаємних матеріально-правових вимог між позивачем і відповідачем. Первісний і зустрічний позов можуть бути взаємозв'язаними і тоді, коли підстава зустрічного позову паралізує підставу первісного позову, а тому задоволення вимог відповідача виключає задоволення вимог позивача.

Зустрічний позов може бути прийнятий судом до спільного розгляду і тоді, коли він спрямований до зарахування первісної вимоги. Для здійснення зарахування матеріально-правова вимога відповідача до позивача повинна відповідати умовам, згідно чинного законодавства. Однак і за наявності цих умов не будь-яка вимога відповідача може бути пред'явлена до зарахування. За чинним процесуальним законодавством для здійснення зарахування обов'язкове пред'явлення зустрічного позову. Зарахування, як відомо, не настає автоматично. Для припинення зобов'язання шляхом зарахування необхідна заява про це хоча б одного учасника спірного правовідношення. Згода іншої сторони не потрібна, бо зарахування - це одностороння угода. У той же час зарахування не виключає і взаємної згоди сторін зобов'язань з цього питання. У судовій практиці зарахування зустрічних вимог відбувається таким шляхом. Менша за сумою вимога погашається повністю, а більша за сумою припиняється в частині, рівній меншій вимозі.

Предметом зустрічних позовів про право, що виключає право первісного позивача, і позовів, що знищують підставу первісного позову, можуть бути вимоги, що витікають як із загальної з первісною вимогою правової підстави, так і з різних підстав. Проте для цих позовів характерна не наявність спільних підстав. Зв'язок подібних зустрічних позовів з первісним позовом полягає перш за все в такому їх співвідношенні, коли задоволення зустрічної вимоги виключає задоволення первісної вимоги повністю або частково.

Враховуючи ті обставини, що зустрічний позов ОСОБА_1 поданий до ОСОБА_2 з підстав стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, які вже стягнуті за рішенням суду, а позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 заявлено з підстав зменшення розміру аліментів на утримання дитини, визначеного за рішенням суду, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що зустрічний позов підлягає поверненню, оскільки дані позови є не взаємопов'язані, а прийняття зустрічного позову навпаки ускладнить подальший розгляд справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2018 року про повернення зустрічної позовної заяви - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко