УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

29 липня 2019 року суддя Барського районного суду Вінницької області Єрмічова В.В., вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (скорочене найменування АТ КБ "ПриватБанк") звернулося до суду із вказаним позовом обґрунтовуючи тим, що згідно укладеного договору № б/н від 7 травня 2013 року ОСОБА_3 отримав кредит в розмірі 13100 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємці ОСОБА_3 мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 18 лютого 2016 року по 18 серпня 2016 року. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідачів, де зазначено місце реєстрації: АДРЕСА_1 . 6 вересня 2018 року позивачем отримано відповідь від приватного нотаріуса, в якій зазначено, що спадкоємці померлого ОСОБА_3 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались. 14 березня 2019 року до спадкоємців ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було направлено лист-претензію, однак останні жодних дій не вчинили. Станом на дату смерті позичальника ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № б/н від 7 травня 2013 року становить 12211 грн 33 коп. Тому, АТ КБ "ПриватБанк" просить стягнути на свою користь з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 12211 грн 33 коп. та понесені судові витрати.

Дослідивши вказану позовну заяву та додані до неї документи, вважаю за необхідне залишити її без руху з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно з ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до абзацу 2 ч. 5 ст. 95 ЦПК України учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Однак, додані до позовної заяви копії документів, належним чином не засвідчені, що суперечить вимогам, зазначеним вище, тому вказаний недолік слід усунути.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, якщо позов подано до кількох відповідачів позовна заява повинна містити зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Як вбачається, позов подано до двох відповідачів, однак вказана вище вимога позивачем не виконана. За таких підстав, вказаний недолік слід усунути зазначивши у позовній заяві зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У позові зазначено, що відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 постійно проживали разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідачів, де зазначено одну й ту саму адресу зареєстрованого місця проживання, останні не зверталися до нотаріальної контори із заявами про прийняття чи відмову від спадщини, а тому, відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , до складу якої, зокрема, входять кредитні зобов`язання останнього перед позивачем.

Статтями 2, 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

За таких підстав, позивачу слід зазначити докази, що підтверджують факт постійного проживання відповідачів із позичальником, оскільки реєстрація місця проживання не може бути достатнім доказом того, що останні спільно проживали на час відкриття спадщини.

Згідно з ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

За таких підстав, позивачу слід зазначити коли стало відомо про смерть позичальника ОСОБА_3 та якими доказами дана обставина підтверджується.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Аналогічні роз`яснення надані в абз. 2 пункту 32 постанови Пленуму "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

З урахуванням, зазначеного вище, позивачу слід зазначити про майно та його вартість, яке одержали у спадщину відповідачі, та якими доказами це підтверджується.

Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України "Про судовий збір" суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

У п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" від 17 жовтня 2014 року, зазначено, що законодавством не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 5 квітня 2001 року № 2346-ІІІ "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України. Платіжне доручення повинно бути підписано уповноваженою посадовою особою банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі.

Однак, до позовної заяви додано платіжне доручення № BOTM3B22НН від 3 травня 2019 року, яке не відповідає вимогам, зазначеним вище, оскільки у вказаному документі не зазначено прізвище, ім`я та по батькові уповноважених посадових осіб, зокрема, бухгалтера та керівника установи та не скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, а тому це платіжне доручення не може бути належним доказом сплати судового збору.

Враховуючи викладене, вважаю за необхідне залишити позовну заяву без руху, про що повідомити позивача і надати йому триденний строк для усунення вказаних недоліків з дня отримання копії цієї ухвали.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України в разі не виконання позивачем вимог суду у встановлений строк заява вважається неподаною та повертається позивачеві.

Згідно з ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі частин 1, 2 ст. 9 Закону України "Про судовий збір", п. 4 ч. 1, п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" від 17 жовтня 2014 року, керуючись пунктами 1, 2 ст. 95, пунктами 5, 6, 10 ч. 3 ст. 175, ч. 4 ст. 177, частинами 1, 3, 7 ст. 185 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця залишити без руху.

Надати позивачеві триденний строк для усунення вказаних недоліків з дня отримання копії цієї ухвали.

В разі невиконання позивачем вимог вказаних в ухвалі суду у встановлений строк заява вважається неподаною та повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя