ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 628/1860/19

Провадження № 22-ц/818/4156/19

03 вересня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бровченка І.О.,

суддів: Колтунової А.І., Бурлака І.В.,

за участю секретаря - Прокопчук І.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області в складі судді Клімової С.В. від 24 червня 2019 року про забезпечення позову у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

в с т а н о в и в:

20 червня 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову, у якій просить вжити заходів забезпечення позову.

Заява мотивована тим, що в період часу з 10 червня 2010 року по 11 червня 2019 року ОСОБА_2 . проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 . Під час спільного проживання між сторонами склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, сторони мали фактичні шлюбні відносини, вели спільне господарство, спільний побут, бюджет, спільні витрати, ОСОБА_1 ставився до заявника як до дружини. 27 листопада 2013 року за спільним рішенням та спільні кошти для спільного проживання сторони придбали квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Право приватної власності в цілому на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_1 .. Заявник приймав участь у купівлі квартири, ремонті та її утриманні в цілому. З 15 квітня 2015 року по теперішній час заявник разом з донькою зареєстровані за вище вказаною адресою в зазначеній квартирі. Останнім часом між сторонами склалися напружені відносини, що призводять до розпаду стосунків, ОСОБА_1 неодноразово нарікає, що розпорядиться квартирою на власний розсуд так як її власником є він, вимагає виселитися з квартири. 20 червня 2019 року ОСОБА_1 намагався змінити замки в квартирі та виселити заявника з дитиною. Заявник зазначає, що за час придбання квартири вони проживали разом, у зв`язку з чим вона має право на Ѕ частину вказаної квартири, у зв`язку з цим вона має намір звернутися до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на Ѕ частину зазначеної квартири.

Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 24 червня 2019 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви задоволено.

Накладено арешт на Ѕ частку в праві приватної власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна: 07 право приватної власності в цілому на яку зареєстровано 27 листопада 2013 року за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу 2-2881, виданого 27 листопада 2013 року Державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області Колосовською С.О.

Заборонено ОСОБА_1. та будь-яким особам реєстрацію місця проживання та вселення інших осіб в квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна: 07 право приватної власності в цілому на яку зареєстровано 27 листопада 2013 року за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу 2-2881, виданого 27 листопада 2013 року Державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області Колосовською С.О.

Заборонено ОСОБА_1. та будь-яким особам будь-яким чином вчиняти дії, направлені на перешкоджання ОСОБА_2 та її малолітній дочці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , користуватися квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна: 07.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу про забезпечення позову та відмовити в задоволені заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Зазначає, що заявником не було подано жодного доказу того, що існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду або апелянт має намір відчужити чи іншим чином розпорядитися своєю власністю. Вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірне майно є надмірним способом обмеження прав власника майна, оскільки воно включає також і заборону використання такого майна, що є неспівмірним обтяженням прав апелянта.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін. Зазначає, що 02 липня 2019 року ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області відкрито провадження у справі за позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на Ѕ частку квартири.

Колегія суддів, вислухав суддю - доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це вжиття комплексу заходів цивільного процесуального характеру, направлених на припинення дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Вжиття цих заходів має гарантувати реалізацію позовних вимог у разі задоволення позову і застосовуються лише до позовів про визнання та про присудження.

Відповідно до п. 1 ч.1, ч. 3 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З сукупного аналізу вищевказаних положень вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення права і законних інтересів інших осіб.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при забезпеченні позову у визначений ним спосіб, не перевірив чи є вказане забезпечення співмірним із заявленими вимогами, чи не буде воно порушувати принцип змагальності сторін та права відповідача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У заяві про забезпечення позову ОСОБА_2 просить накласти арешт на Ѕ частку квартири та заборонити ОСОБА_1 вчиняти певні дії.

З матеріалів справи вбачається, що існує спір між сторонами з приводу права власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_2 . Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову ОСОБА_2 зазначає, що має намір звернутись до суду з позовом про визнання права власності на Ѕ частку квартири. Право власності на іншу Ѕ частки квартири за ОСОБА_1 вона визнає.

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна № 169907388 від 10.06.2019 року підтверджується, що право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 07, в цілому зареєстровано 27.11.2013 року за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу 2-2881, виданого 27 листопада 2013 року Державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області Колосовською С.О..

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення держреєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій.

Відомості з держреєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано в порядку, передбаченому цим законом

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовано у відповідності до вимог ст.149 ЦПК України дійшов до висновку про наявність підстав для вжиття таких заходів.

Разом з тим, при вирішенні цього питання суд не звернув увагу, що серед передбачених ч.1 ст.150 ЦПК України видів забезпечення позову такий вид як накладення арешту є крайнім заходом забезпечення позову, для застосування якого ні матеріали справи, а ні викладені в заяві про забезпечення позову доводи позивача не містять достатніх даних.

Спосіб забезпечення позову у вигляді арешту на Ѕ частки на квартиру не можна визнати співмірним із заявленими позовними вимогами в розумінні ч. 3 ст. 150 ЦПК України, оскільки порушує права відповідача на користування житлом, власником якого на даний час він є.

Колегія суддів приходить до висновку, що з урахуванням обставин справи, предмету спору, характеру спірних правовідносин, завдань цивільного судочинства та забезпечення рівності прав і охоронюваних законом інтересів сторін достатнім для забезпечення позову у даному випадку є такий вид забезпечення позову як заборона розпорядження Ѕ частки квартири, що належить ОСОБА_1 на праві власності.

Такий вид забезпечення, з урахуванням вимог заяви про забезпечення позову, у найбільший мірі спрямований на забезпечення предмету спору та співмірний із заявленими ОСОБА_2 вимогами.

У разі ж відчуження спірної частки квартири її теперішнім власником ОСОБА_1 до ухвалення судом рішення позивач не зможе поновити свого права, пред`явивши таке рішення до виконання. Відновлення права власності на спірну частку квартиру вже буде можливе лише шляхом пред`явлення позову до нового власника квартири, а також призведе до ускладнення розгляду даної справи, оскільки викличе необхідність залучення до участі у справі нового власника квартири.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову в частині заборони ОСОБА_1 та будь-яким особам реєстрацію місця проживання та вселення інших осіб в квартиру, вчиняти дії щодо перешкоджання ОСОБА_2 та її малолітній доньці користуватись квартирою, суд першої інстанції не урахував, що забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, ухваленого у відповідності до заявлених вимог. Отже, конкретний вид забезпечення позову повинен застосовуватися у разі необхідності та бути співмірним із заявленими вимогами.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову ОСОБА_2 посилалась на намір пред`явити позов щодо признання права власності на Ѕ частку квартири.

З матеріалів справи вбачається, що 02 липня Куп`янським міськрайонним судом Харківської області відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на Ѕ частку квартири.

Обраний позивачем вид забезпечення позову - заборона вселення та реєстрація місця проживання, а також вчиняти дії щодо користування квартирою, не направлені на забезпечення виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог про визнання права власності. Вказаний вид забезпечення позову не є співмірним заявленим позовним вимогам.

За умови існування заборони власнику спірного майна на його відчуження, відсутні підстави для висновку про ускладнення чи унеможливлення виконання можливого рішення в даній справі, з огляду на його предмет та підстави, у випадку відсутності заборони на реєстрацію та вселення невизначеного кола осіб, а також перешкоджання у користуванні квартирою.

Апеляційний суд враховує, що в контексті фактичних обставин справи і змісту позовних вимог забезпечення позову у вигляді обмеження відповідача в праві користування квартирою, є беззаперечним порушенням принципу мирного володіння майном і права власності відповідача.

Забезпечення позову повинно застосовуватися із врахуванням принципу рівноправності сторін у спорі і не повинно призводити до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, так як справа по суті ще не вирішена та факт порушення законних прав позивача не встановлений.

Суд першої інстанції зміст заяви про забезпечення позову не вивчив та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам здійснювати вселення та реєстрацію місця проживання, не чинити перешкоди у користуванні квартирою, а тому доводи апеляційної скарги про неправильність висновків суду першої інстанції в цій частині є обгрунтованими.

Звертаючись до суду з вказаними вимогами про забезпечення позову позивачем та його представником не наведено зв`язку між вказаними конкретними заходами забезпечення і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних інтересів ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

З урахуванням обставин справи, колегія суддів вважає за можливе ухвалу про забезпечення позову змінити, обравши інший спосіб забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 24 червня 2019 року змінити, виклавши її в наступній редакції:

«Заборонити ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії щодо розпорядження Ѕ частини квартири розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна: 07 право приватної власності в цілому на яку зареєстровано 27 листопада 2013 року за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу 2-2881, виданого 27 листопада 2013 року Державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області Колосовською С.О.».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 вересня 2019 року.

Головуючий І.О. Бровченко

Судді І.В. Бурлака

А.І. Колтунова