Провадження №2/592/481/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді - Литовченка О.В.,

за участі секретаря судового засідання Тіптюк В.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2), третя особа: Приватне акціонерне товариство «СК «Провідна» (м. Київ, Повітрофлотський проспект, 25, ) про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди

в с т а н о в и в:

Позивач 27.08.2018 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 16.12.2017 близько 13 год. 20 хв год. по вул. Лугова в м. Суми, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю Gееlу MR 7162 з номерним знаком ВМ 0076 АК під керуванням ОСОБА_2, транспортного засобу Рута 25 ПЕ з номерним знаком ВМ1658АА, що належить на праві власності ОСОБА_3 В результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, транспортному засобу Позивача спричинені пошкодження.

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.12.2017 Відповідача визнано винним у вищевказаній ДТП. Відповідач на місці ДТП мав поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладений з ПрАТ «СК «Провідна», що брала на себе зобовязання з відшкодування шкоди, тому Позивач після вищезгаданої дорожньо-транспортної пригоди, звернулася до страхової компанії з заявою про страхове відшкодування, завданої внаслідок ДТП за участю транспортного засобу Gееlу MR д.р.н ВМ0076АК, внаслідок якої пошкоджено транспортний засіб Рута 25 ПЕ д. р. н. ВМ1658АА. В подальшому страхова компанія виплатила частину коштів, але цього не було достатньо для повного відновлення транспортного засобу.

10.01.2018 судовим експертом автотоварознавцем ОСОБА_4 було складено Висновок автотоварознавчого дослідження автомобіля, РУТА 25 ПЕ. Для відновлення транспортного засобу Рута 25 ПЕ д.р.н. ВМ 1658 АА Позивачем було витрачено 43 521 грн. Запасні частини на суму 13 006 грн. За виконання ремонтних робіт 29 815,00 грн. Послуги евакуатора 700 грн.

Страхова компанія Відповідача виплатила частину коштів, а саме: 35 928,77 грн.

Отже, загальний розмір збитку, що завданий ОСОБА_3 не відшкодований, складає 43 521 грн. - 35 928,77= 7 592,23грн.

Оскільки шкоди Позивачу було завдано ще 16.12.2017, розмір заборгованості не погашеної на момент звернення до суду з урахуванням індексу інфляції та 3% річних складає: 7 592,23 грн. (некомпенсований розмір матеріального збитку) + 156 грн.00коп. (3% річних) + 410 грн. 90 коп. (інфляційне збільшення боргу) = 8 159грн. 13 коп.

Враховуючи ступінь та обсяг душевних страждань розмір моральної шкоди, завданої Позивач оцінює в 5 000 грн.

Ухвалою суду від 10.09.2018 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

20.11.2018 відповідачем подано заперечення на позовну заяву, в якому він зазначає, що він є неналежним відповідачем у справі. Пошкоджений транспортний засіб потрібно відновити до стану, в якому він знаходився до моменту ДТП, застосовуючи коефіцієнт зносу пошкоджених деталей. З моральною шкодою не згоден. Вартість ремонту була відшкодована позивачу у розмірі 35928 грн. 77 коп. Грошові кошти були перераховані позивачу 16.03.2018 страховою компанією, позивач не поніс ніяких матеріальних збитків.

Представник позивача в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив врахувати подані заперечення на позов, зазначив, що третя особа страховик здійснив позивачу виплату страхового відшкодування в повному обсязі, а тому на думку відповідача, позивач намагається отримати подвійне відшкодування завданого йому збитку. Відповідач вважає позовні вимоги необгрунтованими та незаконними, а тому просив у позові відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи ПАТ «Українська охоронно страхова компанія» у судове засіданні не зявився. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду, заяв та клопотанб до суду подано не було.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності належить транспортний засіб Рута 25 ПЕ з номерним знаком ВМ1658АА (а.с. 33).

Судом встановлено, що 31.07.2017 між ПрАТ «СК «Провідна» та ОСОБА_5 був укладений договір обовязкового страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс № АМ/0948986 (а.с. 82).

Встановлено, що 16.12.2017 близько 13 год. 20 хв год. по вул. Лугова в м. Суми, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю Gееlу MR 7162 з номерним знаком ВМ 0076 АК під керуванням ОСОБА_2, транспортного засобу Рута 25 ПЕ з номерним знаком ВМ1658АА, що належить на праві власності ОСОБА_3

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.12.2017 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення за ст. 124 КупАП та накладено адміністративне стягнення (а.с. 6).

Згідно страхового акту № НОМЕР_3 ПрАТ «СК»ПРОВІДНА» потерпілій ОСОБА_3 нараховано страхове відшкодування до виплати 35928 грн. 77 коп. (а.с.91), 02.07.2018 визначена сума була отримана ОСОБА_3 (а.с. 52).

10.01.2018 судовим експертом автотоварознавцем ОСОБА_4 було складено Висновок автотоварознавчого дослідження автомобіля, РУТА 25 ПЕ д.р.н. ВМ1658АА (а.с. 7-17), згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля без урахування коефіцієнта фізичного зносу складає 48059 грн. 16 коп.

Згідно наданих доказів для відновлення транспортного засобу РУТА 25 ПЕ д.р.н. ВМ1658АА позивачем витрачено 43521 грн.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Пунктом 1 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З системного аналізу наведених норм матеріального права можа дійти висновку, що страхова компанія відшкодовує потерпілому вартість матеріального збитку в межах ліміту відповідальності, а винний у ДТП різницю між страховим відшкодуванням (матеріальним збитком) та вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу.

У відповідності до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в ч. 2 ст. 16 ЦКУкраїни.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України у справі №6-2808цс15 від 20.01.2016 року право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п.1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованій у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395).

Згідно ч. 1 ст. 12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Враховуючи наведенні вище факти в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 винний у заподіянні шкоди, що сталась в результаті ДТП, а тому з нього підлягає стягненню відшкодуваня в сумі 7592 грн. 23 коп., розмір який є обгрунтованим та доведеним в судовому засіданні, відповідачем не спростований належними та допустими доказами, а тому підлягає повному задоволенню.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача трьох відсотків річних, а також інфляційних нарахувань за несвоєчасне погашення боргу у вигляді майнової шкоди, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відтак, грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Також позивач просить про стягнення інфляційних втрат за період з 16.12.2017 по 23.08.2018 у розмірі 410.90 грн. та трьох відсотків річних за період з 16.12.2017 по 23.08.2018 у розмірі 156.00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Підставою для стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних позивачем зазначено посилання на ч. 2 ст. 625 ЦК України, якою передбачено що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки завдання шкоди пов»язане з настанням події, то обов`язок з відшкодування шкоди(збитків), а саме перебіг строків, починається з моменту завдання такої шкоди.

Стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом статей 524 та 533 ЦК грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті).

Грошові зобов'язання класифікують на договірні та деліктні грошові зобов'язання.

На відміну від договірних грошових зобов'язань, деліктні грошові зобов'язання не мають завчасно встановленої суми боргу.

До моменту винесення судового рішення деліктного грошового зобов'язання фактично не існує. Існує юридичний факт порушення інтересу чи права, а також право постраждалої сторони на його відновлення. Особа може цим правом й не скористатися, відтак деліктне грошове зобов'язання може й не виникнути.

Слід також зазначити, що відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Отже, нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

Стаття 23 ЦК України встановлює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Отже, для відшкодування моральної шкоди в даній справі необхідні наступні підстави: наявність душевних страждань, яких позивач зазнав у звязку з протиправною поведінкою щодо нього, членів його сімї чи близьких родичів або у звязку з пошкодженням його майна. Необхідними умовами також є неправомірність рішень, дій чи бездіяльності та наявність вини відповідача.

Суд, виходячи із засад розумності та справедливості, оцінюючи докази, надані позивачем, обгрунтування спричинення останньому моральних страждань, вважає суму 5000 грн., яку просить стягнути представник позивача, завищеною, а тому вимоги в цій частині такими, що підлягають частковому задоволенню.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивач та в судовому засіданні його представник відповідно до ст. 81 ЦПК України, частково довели ті обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Оскільки проведення автотоварознавчого дослідження є необхідним для визначення розміру матеріального збитку пошкодженого в дорожньо-транспортній пригоді автомобіля, звіт є одним із документів необхідних для отримання відшкодування шкоди, тому оплата вартості експертної оцінки є витратами, які особа понесла для відновлення свого порушеного права. Виходячи з положень ст.141 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, входять витрати сторони, пов'язані з виготовленням висновку автотоварознавчого дослідження.

Крім того, з відповідача на користь позивача в порядку ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2), третя особа: Приватне акціонерне товариство «СК «Провідна» (м. Київ, Повітрофлотський проспект, 25, ) про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2) на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди - вартість відновлювального ремонту у розмірі 7592 (сім тисяч пятсот девяносто дві) грн. 23 коп., моральну шкоду в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2) на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) витрати на виготовлення висновку № 021/2017 автотоварознавчого дослідження від 10.01.2018 про оцінку майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу в розмірі 2300 (дві тисячі триста) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2) на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Сумської області, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, а у випадку проголошення вступної та резолютивної частини з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 28.01.2019.

Суддя О.В. Литовченко