Справа №442/8575/18
Провадження №2/442/440/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі головуючого судді Грицай М.М., розглянувши в приміщенні суду в м. Дрогобичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №24 в будинку №5 по вул. Л.Курбаса в м. Стебник Львівської області.

В обґрунтування позову посилається на те, що 26 вересня 2013 вона придбала квартиру АДРЕСА_1, тобто є одноосібним власником даної квартири. Через деякий час у вказаній квартирі стали проживати донька разом з чоловіком відповідачем у справі. Їхня сімя розпалась і рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 05.10.2016 шлюб між ними розірвано, а відповідно останній виселився з квартири. Станом на даний час їй не відомо місце його проживання. При зустрічах просила його знятись з реєстрації, однак, крім обіцянок, такий не вчинив жодних дій. Реєстрація відповідача створює певні незручності, зокрема, спричиняє матеріальні збитки, оскільки вона сплачує комунальні послуги в залежності від кількості зареєстрованих людей. Крім цього, реєстрація відповідача у квартирі позбавляє право одержати субсидію на оплату комунальних послуг.

17.12.2018 року направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який судом отримано та підтверджено місце реєстрації останнього у квартирі АДРЕСА_2.

Ухвалою від 24.12.2018 у зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження 23.01.2019 з повідомленням (без виклику) сторін, встановлено відповідачу пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено пятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу пятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.

Відповідачем відзиву на позовну заяву суду не надано.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно договору купівлі-продажу від 26.09.2013, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3 , зареєстрованого в реєстрі за № 1039, ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_3.

З копії будинкової книги на квартиру № 24 у будинку № 5 на вул. Л.Курбаса в м. Стебник Львівської області вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у даній квартирі з 07.02.2014.

З рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 05.10.2016 вбачається, що шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище позивача ОСОБА_4 змінено на «Дашко».

З акту, складеного ОСББ «Моноліт» 09.10.2018 за № 653 вбачається, що ОСОБА_2 не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ч. 4 ст. 156 ЦК України, до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї (в тому числі колишній член сім'ї) власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.

Як зазначено у Постанові Верховного Суду від 17.10.2018 у справі №521/17805/16-ц, положення статті 405 ЦК України регулює взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Беручи до уваги наведене, а також те, що відповідач фактично добровільно залишив спірне житло і у ньому не проживає понад встановлені законом терміни, його особисте майно у будинку відсутнє, не бере участі в утриманні житла, має інше постійне місце проживання, суд дійшов висновку, що такі його дії свідчать про втрату інтересу до вказаного житла. Окрім цього, будь-яких доказів щодо наявності домовленостей щодо порядку користування квартирою між позивачем та відповідачем не здобуто, а з наданих доказів вбачається, що відповідач самостійно залишив жиле приміщення і протягом тривалого часу не намагався вселитись у таке, тому його слід визнати таким, що втратив право користування спірним житлом.

Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути 704,80 грн. судового збору в користь позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, суд,-

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування квартирою № 24 будинку № 5 по вул. Л.Курбаса в м. Стебник Львівської області.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Грицай М.М.