Справа № 544/1407/18
Р І Ш Е Н Н Я
25 січня 2019 року м. Пирятин
Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Сайко О.О.,
за участі секретаря Костенко Т.В.,
представника позивача ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду по вул. Соборній, 41, цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/3 частину квартири,
Представник позивача ОСОБА_4 ОСОБА_5 звернувся з позовом до Пирятинського районного суду до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/3 частину квартири. В обґрунтування позовних вимог вказує, що позивач є співвласником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Пирятинської міської ради 11.05.1993 року. Іншим співвласником квартири є відповідач ОСОБА_2, яка успадкувала свої 2/3 частки після смерті батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Для оформлення спадкових прав відповідачем було надано нотаріусу свідоцтво про право власності на житло. Після оформлення спадщини оригінал свідоцтва було повернуто ОСОБА_2, про що свідчить відповідь Пирятинської державної нотаріальної контори. Співвласник квартири ОСОБА_4 тепер не має правовстановлюючого документу на свою частку квартири. Відповідач не бажає надавати позивачу оригінал правовстановлюючого документу та звертатися з позивачем для отримання дублікату правовстановлюючого документу також не бажає. При таких умовах позивач позбавлена можливості розпоряджатися своєю часткою квартири відповідно до вказаного свідоцтва.
Відповідач ОСОБА_2 направила до суду відзив на позов, у якому зазначила, що не визнає позовні вимоги ОСОБА_4, оскільки вона ніколи не оспорювала і не оспорює права власності ОСОБА_4 на 1/3 частину квартири. Після смерті батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вона постійно намагалася звязатися та домовитися з позивачем щодо порядку подальшого користування квартирою, однак та ухилялася від спілкування. Із проханням надати їй свідоцтво позивач до неї не зверталася. Тому вважає, що у даній справі відсутній предмет спору. Просила відмовити у задоволенні позову.
Представник позивача у відповіді на відзив зазначив, що він як представник позивача неодноразово в судових засіданнях по інших справах звертався до відповідача з проханням надати правовстановлюючий документ на житло. На що не отримав ніякого реагування і документи не були надані ні йому, ні ОСОБА_4 Якщо б відповідач бажала надати оригінал цього документу, вона б його надала, навіть подавши до суду і зняти усі питання. Але вона цього не робить, зловживає своїми процесуальними правами, чим змушує позивача вирішувати питання захисту свої прав та законних інтересів.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав та доводів, зазначених у позові та відповіді на відзив.
Відповідач та представник відповідача заперечували проти позову, підтвердивши доводи, викладені у відзиві на позов та просили відмовити у задоволенні позовних вимог.
Заслухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 задоволенню не підлягають виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_8, яка змінила прізвище після реєстрації шлюбу на ОСОБА_4, є співвласником квартири АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Пирятинської міської ради 11.05.1993 року, отриманого шляхом приватизації (а.с.9).
Відповідно до вказаного свідоцтва квартира належала ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності, оскільки частки кожного в квартирі визначені не були. Належні їм частки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заповіли своїй дочці ОСОБА_2 Після їх смерті відповідач звернулася до нотаріальної контори для оформлення свідоцтва про право на спадщину на належну їй частку квартири, проте їй було відмовлено, оскільки у свідоцтві про право власності на житло не були визначені належні спадкодавцям частки у квартирі (а.с.14).
Відповідно до рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 21.11.2016 було визначено, що частки померлих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в праві спільної сумісної власності на квартиру становили по 1/3 частині у кожного (а.с.41-42).
На підставі свідоцтва про право власності на житло та рішення суду ОСОБА_2 отримала у Пирятинській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину померлих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Таким чином, ОСОБА_2 є власником 2/3 частин квартири АДРЕСА_1, а ОСОБА_4 власником 1/3 частини.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За приписами ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення;5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Зі змісту ч. 5 ст. 11 ЦК України випливає, що цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства.
За правилами ч.4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Позивач набула право власності на спірну квартиру відповідно до закону шляхом приватизації. Право власності на указану квартиру було зареєстроване у встановленому законом порядку.
Згідно з ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Тобто, за вказаною нормою права, вимога про визнання права власності може бути пред'явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
У судовому засіданні відповідач право власності позивача на 1/3 частину квартири не заперечувала, визнала, що після оформлення права на спадщину, оригінал свідоцтва про право власності на квартиру не втрачений, а знаходиться у неї. Зазначене також підтверджується копією листа Пирятинської державної нотаріальної контори від 23.01.2018 №61, у якому зазначено, що оригінал правовстановлюючого документуа було повернуто спадкоємиці ОСОБА_2 (а.с.10).
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Право позивачки на 1/3 частину квартири підтверджено копією наданого її представником свідоцтва про право власності від 11 травня 1993 року, у якому її прізвище зазначено ОСОБА_8 та рішенням Пирятинського районного суду від 21.11.2016, у якому було визначено, що частки співвласників в праві спільної сумісної власності на квартиру становили по 1/3 частині у кожного (а.с.41-42). Ці документи засвідчують право позивачки на 1/3 частину спірного житлового приміщення, а визнання за ОСОБА_4 права власності ще на 1/3 частину спірного житла, є не що інше, як збільшення належної їй частки, без позбавлення у встановленому законом порядку законного права на цю частку інших співвласників спірної квартири.
Разом з тим, судом установлено, що відсутність правовстановлюючого документа,є перешкодою у користуванні та розпорядженні позивачем своєю часткою квартири. Враховуючи викладене, позивач може захистити своє порушене право у інший спосіб, зокрема шляхом предявлення до відповідача позову про усунення перешкод у користуванні належною їй частиною квартири з боку відповідача, шляхом витребування у останньої правовстановлюючого документу на квартиру - свідоцтва про право власності на житло.
Виходячи із встановлених обставин та відповідно до способу обраного позивачем захисту своїх прав, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача шляхом визнанання за нею права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 265,279 ЦПК України, на підставі ст.16 ЦК України, суд,
У задоволенні позовних вимог представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 29.01.2019.

Головуючий -