Провадження № 2/537/773/2019
Справа № 537/2303/19
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.09.2019 року Крюківський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого судді Маханькова О.В., за участю секретаря судового засідання Скічко Н.В. ,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Крюківського районного суду м.Кременчука цивільну справу за позовом Кременчуцької міської ради Полтавської області до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів ,-

ВСТАНОВИВ:

Кременчуцька міська рада Полтавської області звернулась до Крюківського районного суду м.Кременчука із позовом до ОСОБА_2 в якому просила стягнути з відповідача на свою користь безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що як стало відомо Кременчуцькій міський раді Полтавської області з витягу інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 16269197 від 08.04.2019, що на підставі договору дарування цілісного майнового комплексу водозабірної станції № 3847 від 23.11.2015 року ОСОБА_2 набула право власності на цілісний майновий комплекс водозабірної станції за адресою вулиця Флотська АДРЕСА_1 буд АДРЕСА_2 .

Однак станом на день подачі позовної заяви до суду Відповідач так і не звернулась до Кременчуцької міської ради щодо належного оформлення право користування спірною земельною ділянкою.

Так, у період з 10.05.2016 року (включно) по 10.05.2019 року (включно) Відповідач використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату за договором не сплачував, хоча земельна ділянка використовувалась для експлуатації нежилої будівлі, що призвело до неотримання Кременчуцькою міською радою Полтавської області доходу від орендної плати за землю, який остання отримала б у разі оформлення відповідачем згідно вимог ст.ст.125,126 Земельного кодексу України правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Відповідно до положень ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини 1 статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Матеріали справи свідчать, що Відповідач є власником нерухомого майна, розміщеного на відповідній земельній ділянці, на підставі договору дарування № 3847 від 23.11.2015 року.

При цьому матеріали справи не містять доказів належного оформлення права користування вказаною земельною ділянкою, зокрема, укладення відповідних договорів оренди з Кременчуцькою міською радою та державної реєстрації такого права. Таким чином, Відповідач користується цією земельною ділянкою без достатньої правової підстави.

ОСОБА_2 як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідач у період з 28.05.2016 року (включно) по 28.05.2019 року (включно) не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі.

Таким чином, відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а позивач (потерпілий) втратив належне йому майно (кошти від орендної плати).

Отже, відповідні кошти підлягають стягненню з Відповідача на користь Кременчуцької міської ради Полтавської області в порядку ст.1212 - 1214 Цивільного кодексу України.

Аналогічні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20.11.2018 у справі №922/3412/17 (провадження № 12-182гс18), а також у постановах Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 922/1008/15 (провадження № 3-1271гс16), від 07 грудня 2016 року у справі № 922/1009/15 (провадження № 3-1348гс16), від 12 квітня 2017 року у справах № 922/207/15 (провадження № 3-1345гс16) і № 922/5468/14 (провадження № 3-1347гс16).

Відповідно до інформації з Держгеокадастру Голоного управління держгеокадастру у Полтавській області за адресою вулиця Флотська, буд. 4-а, м. Кременчук, Полтавська область сформовано дві земельні ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 площею 5454 кв.м; кадастровий номер НОМЕР_2 площею 76 кв.м.

Стосовно розрахунку суми розрахунку доходу Відповідача Кременчуцька міська рада Полтавської області зазначає наступне.

Стосовно розрахунку доходу відповідача у період з 28.05.2016 року (включно) по 28.05.2019 року (включно) як розміру плати за земельні ділянки комунальної власності (загальною площею 5530 кв.м.) у формі орендної плати, що нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування - зазначаємо, що вказаний розрахунок узгоджується з приписами Закону України «Про оцінку земель», а також відповідає рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 21.04.2011 року «Про внесення змін до рішення міської ради від 23 вересня 2008 року «Про орендну плату за землю в м. Кременчуці», рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 02.02.2016 року «Про внесення змін до рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 29 травня 2012 року «Про розгляд протесту прокурора м. Кременчука від 23.01.2012 року № 94-908вих12 на рішення Кременчуцької міської ради від 27.12.2011 року «Про внесення змін до рішення міської ради від 24 листопада 2009 року «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Кременчука Полтавської області».

На підставі відповідного розрахунку встановлено, що за 28.05.2016 року (включно) по 28.05.2019 року (включно) розмір орендної плати мав становити 524 940,05 грн.

Тому позивач вважає,що відповідні кошти підлягають стягненню з ОСОБА_2 . на користь Кременчуцької міської ради Полтавської області в порядку ст..1212-1214 Цивільного кодексу України. Прохають задовольнити позов.

В судовому засіданні представник позивача підтримав свої позовні вимоги.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з*явилася по невідомій суду причині, про час і місце слухання справи повідомлялася належним чином з дотриманням вимог ст. 130 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомила.

Суд вважає можливим слухати справу за відсутності вказаного відповідача згідно ст. 223 ЦПК України.

Визнавши подані представником позивача докази достатніми для встановлення фактів, що мають суттєве значення для вирішення спору, за наявності відповідної згоди, суд вважає за можливим проведення заочного розгляду справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи.

Причиною спору між сторонами стала відмова відповідача у добровільному порядку сплатити Кременчуцькій міській раді Полтавської області зазначеної суми, як розмір плати за користування земельною ділянкою комунальної форми власності.

Судом встановлено, що Кременчуцькій міський раді Полтавської області стало відомо з витягу інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 16269197 від 08.04.2019, що на підставі договору дарування цілісного майнового комплексу водозабірної станції № 3847 від 23.11.2015 року ОСОБА_2 набула право власності на цілісний майновий комплекс водозабірної станції за адресою вулиця Флотська АДРЕСА_1 буд АДРЕСА_2 , Полтавська АДРЕСА_3 . На даний час Відповідач так і не звернулась до Кременчуцької міської ради щодо належного оформлення право користування спірною земельною ділянкою.

Так, у період з 10.05.2016 року (включно) по 10.05.2019 року (включно) Відповідач використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату за договором не сплачував, хоча земельна ділянка використовувалась для експлуатації нежилої будівлі, що призвело до неотримання Кременчуцькою міською радою Полтавської області доходу від орендної плати за землю, який остання отримала б у разі оформлення відповідачем згідно вимог ст.ст.125,126 Земельного кодексу України правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Відповідно до положень ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

У відповідності до статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки.

Як вбачається із положень статті 120 Земельного кодексу України, виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки.

Частина 1 статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 Земельного кодексу України).

Водночас за змістом статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Отже, за змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини 2 статті 120 Земельного кодексу України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини 1 статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Матеріали справи свідчать, що Відповідач є власником нерухомого майна, розміщеного на відповідній земельній ділянці, на підставі договору дарування № 3847 від 23.11.2015 року.

При цьому матеріали справи не містять доказів належного оформлення права користування вказаною земельною ділянкою, зокрема, укладення відповідних договорів оренди з Кременчуцькою міською радою та державної реєстрації такого права. Таким чином, Відповідач користується цією земельною ділянкою без достатньої правової підстави.

Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Статтею 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Згідно статті 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

З огляду на викладене ОСОБА_2 як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтею 14 Податкового кодексу України, визначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідач не є власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (ст. 14.1.72 Податкового кодексу України).

Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (ст.14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи Відповідач у період з 28.05.2016 року (включно) по 28.05.2019 року (включно) не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі.

Таким чином, відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а позивач (потерпілий) втратив належне йому майно (кошти від орендної плати).

Відповідно до інформації з Держгеокадастру Голоного управління держгеокадастру у Полтавській області за адресою вулиця Флотська, буд. 4-а АДРЕСА_1 м. Кременчук, Полтавська область сформовано дві земельні ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 площею 5454 кв.м; кадастровий номер НОМЕР_3 : НОМЕР_4 площею 76 кв.м.

Стосовно розрахунку доходу відповідача у період з 28.05.2016 року (включно) по 28.05.2019 року (включно) як розміру плати за земельні ділянки комунальної власності (загальною площею 5530 кв.м.) у формі орендної плати, що нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування - зазначаємо, що вказаний розрахунок узгоджується з приписами Закону України «Про оцінку земель», а також відповідає рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 21.04.2011 року «Про внесення змін до рішення міської ради від 23 вересня 2008 року «Про орендну плату за землю в м. Кременчуці», рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 02.02.2016 року «Про внесення змін до рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 29 травня 2012 року «Про розгляд протесту прокурора м. Кременчука від 23.01.2012 року № 94-908вих12 на рішення Кременчуцької міської ради від 27.12.2011 року «Про внесення змін до рішення міської ради від 24 листопада 2009 року «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Кременчука Полтавської області».

Відповідно до розрахунку встановлено, що з 28.05.2016 року (включно) по 28.05.2019 року (включно) розмір орендної плати мав становити 524 940,05 грн.

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Суб`єктами права на землі комунальної власності згідно ст. 80 Земельного кодексу України, є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою, чи ні.

Статтями 125, 126 Земельного кодексу України передбачено, що право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 120 Земельного кодексу України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Земельний кодекс України та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин є спеціальними до правовідносин щодо відшкодування збитків землевласникам та землекористувачам, у тому числі у вигляді неодержаних ними доходів.

В ч.2 ст.152 Земельного кодексу України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

За змістом ст. 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.

Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19квітня 1993року №284(далі Порядок) власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні, зокрема, неодержанням доходів у зв`язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Відповідно до п. 3 Порядку відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. При цьому неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

На думку суду, факт користування відповідачем земельною ділянкою, що належить до земель комунальної власності без правовстановлюючих документів за період з 28.08.2016 по 28.05.2019 включно підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 03.04.2019 за №3165/-19 нормативна грошова оцінка земельної ділянки, площею 5454 кв.м на 2019 рік складає 9687612,96 грн.

Враховуючи ,що за період з 28.05.2016 року (включно) по 28.05.2019 року (включно) за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів на неї, Кременчуцька міська рада Полтавської області недоотримала безпідставно збережені кошти Відповідачем в розмірі орендної плати в сумі 525 456,85 грн.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ч.І, ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Відповідач у добровільному порядку не сплатив Кременчуцькій міській раді Полтавської області зазначеної суми, що і послужило підставою для звернення Позивача із позовом до суду у цій справі.

Саме на землекористувача покладається обов`язок вчинення певних дій, спрямованих на оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки. Невиконання вказаного обов`язку є підставою для стягнення з землекористувача збитків у вигляді упущеної вигоди (неодержаної орендної плати за землю), завданих внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів наведене узгоджується і з позицією Верховного Суду України, що викладена в постанові від 17.02.2016р. у справі №3-1160г15.

Суд також враховує, що відповідачем не було надано доказів, які б підвереджували те, що кошти, які підлягали сплаті, були ним повернуті.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає вимоги Кременчуцької міської ради Полтавської області про стягнення з відповідача збитків обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача збитки, заподіяні територіальній громаді внаслідок порушення земельного законодавства у розмірі

525 456 ( п*ятсот двадцять п*ять тисяч чотириста п*ятдесят шість )грн. 85 коп.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути судові витрати, які складають з судового збору в сумі 7847,10 грн.

Керуючись ст.ст. 116, 120, 124, 152, 156, 157, 206 Земельного кодексу України, 10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 265, 280-284 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Кременчуцької міської ради Полтавської області до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) на користь Кременчуцької міської ради Полтавської області безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати в сумі 525 456 ( п*ятсот двадцять п*ять тисяч чотириста п*ятдесят шість )грн 85 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_4 на користь Кременчуцької міської ради Полтавської області судові витрати, які складають з судового збору в сумі 7847,10 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив,за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя : Маханьков О.В.