Справа №303/4541/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі : оловуючого-судді Монич В.О.

при секретарі Лаврів Е.І.

Справа №303/4541/19

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в м. Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 інтереси якої представляє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 інтереси якої представляє ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визнання ОСОБА_3 втратившими право користування житлом,а саме будинком АДРЕСА_1 . Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 , однак, в будинку зареєстрований відповідач по справі ОСОБА_3 , який не проживає в даному будинку з 2012 року. Факт не проживання відповідача ОСОБА_3 в будинку АДРЕСА_1 , підтверджується відповідним актом. Реєстрація відповідача в будинку викликає труднощі в вільному володінні, користуванні та розпорядженні своєю власністю, зокрема для оформлення субсидій, у зв`язку з чим просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 05 серпня 2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

Відповідач ОСОБА_3 , який належним чином повідомлявся про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження, своїм правом подати відзив на позов, у встановлений судом строк, не скористався. Про розгляд справи повідомлявся через опублікування у мережі Інтернет за веб-адресою: mkm.zk.court.gov.ua.

Крім того, клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до частини 5 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами.

Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що згідно договору дарування жилого будинку від 03 вересня 1997 року будинок АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить позивачу ОСОБА_1 (а.с.10).

Згідно реєстраційного посвідчення № 2962 від 16.09.1997 року вбачається, що будинок АДРЕСА_1 зареєстрований на позивача ОСОБА_1 (а.с.7).

Згідно відповіді на запит щодо реєстрації відповідача ОСОБА_3 в будинку будинок АДРЕСА_1 начальником центру надання адміністративних послуг від 24.07.2019 року за №8601/01-40 відповідач зареєстрований (а.с.15).

Факт не проживання відповідача в будинку будинок АДРЕСА_1 з 2012 року, підтверджується актом від 12 липня 2019 року за №87 (а.с.6).

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України)

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло-житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач втратив право на користування будинком АДРЕСА_1 у зв`язку з його відсутністю за місцем проживання понад встановлений законом строк, а тому позов про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 77, 81, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 інтереси якої представляє ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: в АДРЕСА_1 на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , мешканки АДРЕСА_1 , судові витрати у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп..

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляцйної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач : ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , мешканка АДРЕСА_2 ;

Відповідач : ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , АДРЕСА_3 індекс АДРЕСА_4 .

Головуючий В.О. Монич