ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4112/19 Справа № 2-125/11 Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Т. А. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2017 року та додаткове рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку як спільно нажитого майна подружжя та його поділ,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2007 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами як спільно нажитого майна подружжя та його розділ.

Позивач з урахуванням уточнень від 25 квітня 2017 року в позові посилається на те, що з 1995 року вона перебувала з ОСОБА_1 у фактичних шлюбних відносинах. Вони проживали у його будинку в АДРЕСА_1 . Рішенням Магдалинівської селищної ради від 29 листопада 1996 року відповідачеві була виділена земельна ділянка під будівництво за адресою: АДРЕСА_2 . Поруч з цією земельною ділянкою знаходилася насосна станція, яку вони придбали в ОСОБА_3 Насосна станція знаходилася на земельній ділянці, що розміщена поруч з земельною ділянкою розміром 0,15 га, яка була надана ОСОБА_1 .

На підставі рішення Магдалинівської селищної ради від 29 листопада 1996 року, 29 січня 1998 року ОСОБА_1 отримав державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,264 га, (для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд 0,15 га і для ведення особистого селянського господарства - 0,114 га), яка включила в себе земельну ділянку отриману ОСОБА_1 раніше за рішенням Магдалинівської селищної ради та земельну ділянку, на якій знаходилася насосна станція.

Насосна станція знаходилася в неналежному для експлуатації стані, стіни мали тріщини, вікна, двері, дах були розібрані, підлога відсутня.

06 червня 1999 року ОСОБА_1 були надані технічні умови на підключення 3-х фазного вводу та надано дозвіл на підключення до електромереж, про що свідчить довідка Магдалинівського РЕМ. 28 грудня 1999 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Магдалинівського району Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів вчинено актовий запис № 79. В 2000 році вони почали будувати житловий будинок та господарські споруди за адресою: АДРЕСА_2 . На будівництво позивач надала 500 шт. полуторного ракушняка та 500 шт. шлакоблока, які знаходилися на її земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_3 . Закінчили будівництво в липні 2005 року, згідно акту вводу в експлуатацію від 28 липня 2005 року. Спірний будинок був підключений до електромереж 20 серпня 2005 року відповідно до договору про електропостачання, житловий будинок АДРЕСА_2 був газифікований 04 липня 2005 року.

На час укладення шлюбу між позивачем та відповідачем на земельній ділянці, наданій йому для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства знаходилися лише стіни від насосної станції. Відповідачем були надані до суду копії квитанцій про придбання будівельних матеріалів в 1991-1994 роках. Але позивач вважає, що до даних доказів необхідно відноситися критично, оскільки в ці роки відповідач здійснював капітальний ремонт свого будинку по АДРЕСА_1 добудовував другий поверх), ремонтував дах сараю та здійснював інші капітальні роботи. Тому придбані ним матеріали в 1991-1994 роках були використані на ремонт та добудову другого поверху будинку по АДРЕСА_1 . Крім того, відповідач не надав оригінали квитанцій.

Позивач вважає, що житловий будинок в АДРЕСА_2 є спільно нажитим нею з відповідачем майном в період шлюбу, оскільки вони будували його в період з 2000 по 2005 роки. Крім того, підключення домоволодіння до електропостачання було здійснено в червні 1999 року. Відповідач не міг будувати будинок до цього моменту, оскільки будівництво без електроенергії практично не можливе. Як абонент будинок був підключений до електромереж 20 серпня 2005 року, до газопостачання 04 липня 2005 року, а введений в експлуатацію 28 липня 2005 року, тобто його будівництво було завершене.

Крім того, позивач вважає доводи відповідача про те, що він не знав про введення в експлуатацію домоволодіння 28 липня 2005 року, такими, що не відповідають дійсності. Вона дійсно підписувала акт прийомки будинку, але на його прохання. В зв`язку з цим, рішенням Магдалинівського районного суду від 11 жовтня 2011 року, рішення Магдалинівської селищної ради № 101/1 від 28 липня 2005 року про введення в експлуатацію спірного будинку та визнання права власності за ОСОБА_1 на нього було скасовано. Але ОСОБА_1 відповідно до свого паспорта серія НОМЕР_1 зареєструвався за адресою: АДРЕСА_2 - 06 квітня 2006 року. Крім того, він 05 серпня 2005 року особисто отримав свідоцтво про право власності на спірний житловий будинок в КП «Магдалинівське БТІ». Таким чином, своїми подальшими діями підтвердив факт введення будинку в експлуатацію.

Також, позивач зазначає, що анулювання свідоцтва про право власності ОСОБА_1 на домоволодіння та скасування рішення Магдалинівської селищної ради про введення його в експлуатацію не є перепоною для визнання спірного житлового будинку спільно нажитим майном подружжя та визнання за нею права власності на 1/2 його частину.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 21 січня 2015 року зазначено, що апеляційний суд, вирішуючи спір, помилково виходив з того, що відсутні підстави (анулювання свідоцтва про право власності від 04 серпня 2005 року) для визнання спірного домоволодіння спільною сумісною власністю сторін та визнання за кожною стороною права власності на його 1/2 частину. Цей висновок суперечить правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України у справі № 6-37цс 13 від 15 травня 2013 року, яка згідно з ч.1 ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України, якою передбачено, що виходячи з положень статей 60, 69, 70 СК України, статті 368 ЦК України, незавершений будівництвом будинок, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток.

Позивач посилається на те, що житловий будинок в 2005 році був збудований на 100 %, електрифікований, газифікований та введений в експлуатацію. Визнанню акта введення в експлуатацію недійсним та скасуванню рішення Магдалинівської селищної ради по введення його в експлуатацію слугувала формальна причини підпис позивача на акті.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1680/1680а-08 від 31 жовтня 2008 року «Дослідження будинку з мережами та земельною ділянкою по АДРЕСА_2 », згідно листа Дніпро НДІСЕ № 07/1680-08/1642 від 22 серпня 2008 року, проваджувалося 27 серпня 2008 року в присутності відповідача ОСОБА_1 , бо про присутність позивача ОСОБА_2 відповідач категорично заперечив і не допустив її на дослідження. Дослідженням встановлено, що всі будівлі та споруди, які вказані в переліку характеристик будівель та споруд технічного паспорту на житловий будинок, знаходяться в хорошому та відмінному стані і гідні до експлуатації.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено та ухвалено визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину набутого в період шлюбу житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_2 та виділити їй відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1680-1680а-08 від 31 жовтня 2008 року квартиру АДРЕСА_4 з наступними приміщеннями в житловому будинку АДРЕСА_5 » приміщення 1-3 (коридор) площею 7,56 кв. м. вартістю 35915 грн.18 коп.; приміщення 1-4-1 (частина житлової кімнати) площею 17,87 кв. м. вартістю 84 894 грн. 73 коп. ; приміщення 1-5 (їдальня) площею 11,90 кв. м. вартістю 56 533 грн. 15 коп.; приміщення 1-6 (душова) площею 3,92 кв. м. вартістю 18 622 грн. 68 коп.. загальною площею 41,25 кв. м., вартістю 195 965 грн. 74 коп. В житловій прибудові літ. «а»: - приміщення 1-7 (кухня) площею 6,08 кв.м. вартістю 21 846 грн. 88 коп.; приміщення 1-8 (клітина сходів) площею 3,24 кв. м. вартістю 11642 грн. 09 коп.; загальною площею 9,32 кв. м. вартістю 33 488 грн.97 коп. У скляній опалювальній веранді: приміщення 1-1-1 (частина коридору) площею 6,48 кв. м. вартістю 26 124 грн. 87 коп.; приміщення 1-2 (котельня) площею 3,24 кв. м. вартістю 13 062 грн. 44 коп.; загальною площею 9,72 кв. м., вартістю 39 187 грн. 31 коп. Загальна площа квартири № 1 складає 60,29 АДРЕСА_6 ., вартістю 268 642 грн. 02 коп., що відповідає 56/100 частки житлового фонду спірного будинку і на 6,025 кв. м. більше його ідеальної ? Частини. Будівлі та споруди: в літ. «А» житловому будинку відкрита веранда (приміщення 1) вартістю 21 076 грн. 76 коп.; літ. «ПГ» погріб вартістю 9 443 грн. 58 коп.; літ. «Б» сарай вартістю 22 344 грн. 75 коп.; літ. «В» сарай вартістю 13 682 грн. 83 коп.; літ. «Г» навіс вартістю 3 349 грн. 92 коп.; літ. «Д» сарай вартістю 1 172 грн. 50 коп.; № 10 зливна яма вартістю 1 154 грн. 77 коп.; № 11 металева хвіртка вартістю 1 893 грн. 54 коп.; 1/2 частину літ. № 1 огорожі вартістю 3 042 грн. 84 коп./2 = 1 521 грн. 42 коп.; 1/2 частину літ. № 2 хвіртки вартістю 1 846 грн. 44 коп./2 = 923 грн. 22 коп.; ? частину № 4- огорожі вартістю 28 019 грн. 68 коп./2 = 14 009 грн. 84 коп.; 12 частину літ. № 5 хвіртки вартістю 709 грн. 86 коп./2 = 354 грн. 93 коп.; 1/2 частину № 6 ворота вартістю 2 572 грн. 26 коп./2 = 1 286 грн. 13 коп.; ? частину № 7 огорожі 11 202 грн. 30 коп./2 = 5 601 грн. 15 коп.; 1/2 частину літ. «к» колодязя вартістю 5 399 грн. 74 коп./2 = 2 699 грн. 87 коп.; 1/2 частину літ. № 8 замощення вартістю 35 580 грн. 92 коп./4 = 8 895 грн. 22 коп.; 1/2 частину літ. № 9 зливної ями вартістю 3 833 грн. 84 коп./2= 1916 грн.92 коп.; Загальною вартістю 111 327 грн. 35 коп. Загальна вартість квартири АДРЕСА_7 1 складає 396 183 грн. 22 коп., що відповідає 49/100 частки будинку і на 10 388 грн. 78 коп. Менше 1/2 ідеальної його частини. Згідно поділу житлового будинку власнику квартири АДРЕСА_7 1 необхідно зробити переустаткування: над перемичками вікон проектуємого приміщення 1-1-1 з обох боків зовнішньої стіни пробити штраби, ввести металеві швелери, стягнути їх через стіну болтами, демонтувати віконні блоки і частину віконних прорізів закласти цеглою, під даною перемичкою пробити проектуємий дверний проріз, металеву перемичку оштукатурити по сітці «рабиця», встановити проектуємий вхідний дверний блок; армовані цегляні перегородки з фундаментами між проектуємими приміщеннями 1-1-1 та 1-1-2, а також 1-4-1 та 1-4-2; частину сходів на мансарду, яка знаходиться в проектуємому приміщенні 1-4-1 зашити металевим листом і виконати шумоізоляцію плит по каркасу з обшивкою гіпсокартоном. Визначити порядок користування земельною ділянкою відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1680/1680а-08 від 31 жовтня 2008 року. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати: -судовий збір в сумі 1700 грн.; -витрати пов`язані з проведенням судової будівельно-технічної експертизи 5 258 грн. 40 коп.

Додатковим рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2017 року визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частину набутого в період шлюбу житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_2 та виділити йому відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1680-1680а-08 від 31 жовтня 2008 року квартиру АДРЕСА_8 з наступними приміщеннями в житловому будинку: АДРЕСА_5 »: 1-4-2 (частина житлової кімнати) площею 6,20 кв. м - 29 454 грн.; 1-9 (клітина сходів) - 1,30 кв. м - 6 175 грн. 89 коп.; загальною площею 7,50 кв. м - вартістю 35 630 грн. 14 коп.; в мансарді «МС»: приміщення 1-10 (клітина сходів) площею 1,84 кв. м - 6 092 грн. 29 коп., приміщення 1-11 (житлова кімната) площею 21,75 кв. м - 72 014 грн. 88 коп., приміщення 1-12-1 - 1-12-3 (ванна, коридор і кухня) загальною площею 14,0 кв. м - 46 354 грн. 41 коп. загальною площею 37,59 кв. м вартістю 124 461 грн. 58 коп., в скляній опалювальній веранді приміщення 10102 (частина коридору) площею 3,15 кв.м вартістю 12 699 грн. 59 коп. ОСОБА_1 виділено наступні будівлі та споруди: в житловому будинку «А» - ганок вартістю 1 692 грн. 29 коп.; в мансарді «МС» - лоджія (приміщення II) вартістю 9 999 грн. 92 коп., металевий балкон вартістю 2 961 грн. 52 коп., металеві сходи вартістю 8 538 грн. 39 коп.; «Е» - вбиральня вартістю 5 304 грн. 05 коп.; «Ж» - гараж вартістю 81 147 грн. 79 коп.; «З» - баня вартістю 1 060 грн. 81 коп.; «з» навіс вартістю - 1 060 грн. 81 коп.; літ. «К» - навіс - бесідка - вартістю - 24 023 грн. 69 коп.; літ. № 3 - ворота - вартістю - 993 грн. 09 коп.; 1/2 частина літ. № 1 - огорожі вартістю 1 521 грн. 42 коп.; 1/2 частина літ. № 2 - хвіртки вартістю 923 грн. 22 коп.; 1/2 частина літ. № 4 огорожі вартістю 14 009 грн. 84 коп.; 1/2 частина літ. № 5 хвіртки вартістю 354 грн. 93 коп.; 1/2 частина літ. № 6 ворота вартістю 1 286 грн. 13 коп.; 1/2 частина літ. № 7 огорожі 5 601 грн. 15 коп.; 1/2 частина літ. «к» колодязя вартістю 2 699 грн. 87 коп.; 1/2 частина літ. № 8 - замощення вартістю 26 685 грн. 67 коп.; 1/2 частина літ. № 9 зливної ями вартістю 1 916 грн. 92 коп., загальною вартістю 239 693 грн. 32 коп. Загальна вартість квартири № 2 складає 416 960 грн. 78 коп., що відповідає 51/100 часток і на 10 388 грн. 78 коп. більше 1/2 ідеальної частини спірного будинку. Власнику квартири АДРЕСА_8 ОСОБА_1 виконати наступні роботи: демонтувати дверний блок між приміщеннями 1-11 та 1-12, дверний проріз закласти цеглою; згідно додатку 2 виконати цегляні перегородки з дверима для устаткування приміщень 1-12-1-1-12-3; приміщення 1-12-1 переобладнати в кухню шляхом демонтажу унітазу та біде і устаткування в ній газової плитки та рукомийника; приміщення 1-12-3 переобладнати в санвузол шляхом устаткування в ньому умивальника та раніше демонтованих унітаза та біде для виконання будівельних норм у зовнішню стіну ввести металеву перемичку, пробити віконний проріз і встановити віконний блок розмірами 1,5x0,5 м з відступом від підлоги на 1,6 м; у разі потреби встановити місцевий газовий водогрійний казан опалення, або в приміщенні 1-1-2, або в приміщенні 1-12-1, або в приміщенні 1-12-3.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем доведено, що домоволодіння по АДРЕСА_2 було побудовано в період шлюбу, зазначений житловий будинок вважається спільно нажитим майном подружжя.

В апеляційних скаргах ОСОБА_1 просив рішення суду та додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційні скарги мотивовані тим, що суд першої інстанції дійшов хибного і передчасного висновку про можливість поділу спірного домоволодіння як спільної сумісної власності подружжя.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 28 грудня 1999 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , актовий запис № 79 (т. 1 а. с. 8). Вказаний шлюб було розірвано 17 квітня 2007 року (т. 1 а. с. 10).

У 1991 році ОСОБА_1 у КДСП «За мир» придбав насосну станцію, що підтверджується прибутковим касовим ордером від 18 березня 1991 року та актом оцінки, зазначена насосна станція була перебудована у будинок та прибудовано нежитлові приміщення у 1992-1998 р. р. Земельна ділянка під будівництво житлового будинку по АДРЕСА_2 відповідачеві була виділена рішенням Магдалинівської селищної ради від 29 листопада 1996 року (т. 1 а. с. 183).

04 червня 1999 року ОСОБА_1 були надані технічні умови на підключення 3-х фазного вводу та надано дозвіл на підключення до електромереж, про що свідчить довідка Магдалинівського РЕМ (т.2 а. с 101). Відповідно до довідки Магдалинівського УЕГГ житловий будинок АДРЕСА_2 газифікований 04 лютого 2005 року (т. 2 а. с. 102).

Домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , введене в експлуатацію 28 липня 2005 року на підставі рішення Магдалинівської селищної ради № 101/1 від 28 липня 2005 року (т. 2 а. с. 72) та було зареєстроване право власності на ім`я ОСОБА_1 , згідно свідоцтва на право приватної власності на нерухоме майно від 04 серпня 2005 року (т. 2 а. с. 73).

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2011 року, рішення Магдалинівської селищної ради № 101/1 від 28.07.2005 року скасовано (т. 2 а. с. 113). Реєстрація права власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 була скасована (т. 2 а. с. 41)

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з того, що позивачем доведено, що домоволодіння по АДРЕСА_2 було побудовано в період шлюбу, зазначений житловий будинок вважається спільно нажитим майном подружжя.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст. 60, 61 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку, при цьому об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.ст. 368, 369 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільної сумісною власністю, при цьому майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст. 370 ЦК України у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

В той самий час як вбачається з матеріалів справи, право спільної сумісної власності на майно припиняється у разі поділу цього майна між співвласниками, у відповідності до положень ч.3 ст. 372 Цивільного Кодексу.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Також враховується диспозиція ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів.

Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Так, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, районний суд виходив з того, що будівництво спірного домоволодіння здійснювалося з 2000 по 2005 рік, проте матеріали справи даних обставин не містять.

Так, ОСОБА_1 зазначав, що спірний будинок був зведений ним до шлюбу із позивачкою, оскільки у 1991 році він придбав у колгоспі За мир насосну станцію, яку перебудував у будинок та прибудував нежитлові приміщення у 1992-1998 роках, а також йому було виділено земельну ділянку під будівництво житлового будинку на підставі рішення Магдалинівської селищної ради від 29 листопада 1996 року, проте позивач протилежних доказів про те, що спірний будинок є спільною сумісною власністю подружжя, суду не надала.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовуючи своє рішення посилається на те, що у 2005 році відповідачем отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, проте рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2011 року було визнано недійсним акт введення в експлуатацію та свідоцтво про право власності анульовано.

Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку колегії суддів про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях.

З огляду на вищевикладене колегія судді приходить до висновку, що позовні вимоги є недоведеними, а суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про задоволення позовних вимог, оскільки матеріалами справи не встановлено, що спірне домоволодіння є спільною сумісною власністю подружжя, а тому рішення суду та додаткове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В зв`язку із задоволення апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1870 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2017 року та додаткове рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2017 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку як спільно нажитого майна подружжя та його поділ відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1870 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко