ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/676/19 Справа № 185/9699/17 Суддя у 1-й інстанції - Бондаренко В.М. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Хоменко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2018 року у справі позовом комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, -

В С Т А Н О В И Л А:

07 грудня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 26 298, 54 грн., а також судові витрати по справі (а.с.4).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2018 року позовні вимоги КП «Павлоградтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію - задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Павлоградтеплоенерго» заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01 березня 2003 року по 01 січня 2017 в розмірі 26 298 грн. 54 коп. Вирішено питання щодо судових витрат (а.с.21-23).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів. Зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що квартиру № 20 в будинку № 42 квартиру по вул. Центральній м. Павлограда Дніпропетровської області, відповідач отримала у власність 29 жовтня 2016 року на підставі Договору купівлі-продажу. Також зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що до 29 жовтня 2016 року відповідач користувалася вказаною квартирою та споживала теплову енергію. Крім того, на час придбання відповідачем квартири, 29 жовтня 2016 року, дана квартири вже була відключена від внутрішньо будинкової централізованої системи опалення, оскільки в ній були відсутні будь-які елементи системи опалення (а.с.29-31).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що КП "Павлоградтеплоенерго", відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, надає населенню м. Павлограда, а також підприємствам, установам і організаціям теплову енергію для потреб опалення, в обсязі, передбаченому нормативно - правовими актами. Послуги по теплопостачанню були надані в будинок № 42 квартиру № 20 по вул. Центральній м. Павлограда Дніпропетровської області.

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 29 жовтня 2016 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шкицькою Ю.А.

Згідно довідки про розмір платежів за особистим рахунком НОМЕР_1 встановлено, що заборгованість утворилася за період з 01 березня 2003 року по 01 січня 2017 року та складає 26 298,54 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 та споживачем послуг постачання теплової енергії та у зв'язку з неналежним виконанням умов договору виникла заборгованість, яка підлягає стягненню.

З таким висновком суду, колегія суддів повністю погодитися не може.

За змістом ч.1 ст. 901, ч.1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно правил ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вимогами закону, а одностороння відмова від їх виконання не допускається.

Відповідно до ст.162 ЖК України, власник повинен своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги на підставі затверджених у встановленому порядку тарифів.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 18 Правил).

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 29 жовтня 2016 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.10-11).

Згідно довідки про розмір платежів за особистим рахунком НОМЕР_1 встановлено, що заборгованість утворилася за період з 01 березня 2003 року по 01 січня 2017 року та складає 26 298,54 грн. (а.с.7-9).

Відповідно до наказу Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва № 170 від 23 жовтня 2013 року "Про затвердження порядку відкриття, закриття та ведення особових рахунків для обліку абонентів - споживачів послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій" та житлового законодавства України, особовий рахунок є номерним, що дозволяє ідентифікувати його відповідно до конкретного житлового приміщення та являє собою сукупність даних про житлове приміщення. Отже, особовий рахунок оформлюється на житлове приміщення, а не на особу.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що квартиру № 20 в будинку № 42 квартиру по вул. Центральній м. Павлограда Дніпропетровської області, відповідач отримала у власність 29 жовтня 2016 року на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шкицькою Ю.А., внаслідок чого дійшов до помилкового висновку про задоволення в повному обсязі позовних вимог

Оскільки, ОСОБА_1 до 29 жовтня 2016 року не проживала у квартирі та відповідно не споживала теплову енергію, тому висновок суду про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість про спожиту теплову енергію за вказаний період є не правомірним.

Колегія суддів погоджується, з доводами відповідача про те, що остання не зобов'язана сплачувати заборгованість за послуги з опалення у період з 01 березня 2003 року по 29 жовтня 2016 року, тобто до укладення договору купівлі-продажу цієї квартири.

Разом з тим, доводи апелянта про те, що між відповідачем та КП "Павлоградтеплоенерго" відсутній договір з надання послуг централізованого опалення, на увагу не заслуговують, оскільки факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Також, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що на час придбання квартири АДРЕСА_1, дана квартира була вже відключена від внутрішньо будинкової централізованої системи опалення, оскільки відповідачем не надано жодного належного доказу, які б засвідчували факт відключення квартири від послуг з централізованого опалення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість лише за період з 01 листопад 2016 року по 01 січня 2017, тобто заборгованість, яка виникла після придбання у власність вказаної квартири відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, враховуючи те, що сума заборгованості відповідачем не погашена до теперішнього часу, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь КП "Павлоградтеплоенерго" заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01 листопад 2016 року по 01 січня 2017 в розмірі 3 292,71 грн.

З урахуванням викладеного, рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2018 року слід змінити в частині вирішення питання судового збору, з урахуванням часткової відмови в задоволені позовних вимог, зменшивши суму стягнуту з відповідача на користь позивача з 1600 грн. до 200,34 грн.

Відповідно до ч.1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2018 року - змінити в частині стягнення розміру заборгованості, зменшивши розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго" заборгованості з 26 298, 54 грн. до 3 292,71 грн.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2018 року - змінити в частині стягнення судових витрат, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго" судових витрат з 1600 грн. до 200,34 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: