Справа № 513/1125/18
Провадження № 2/513/173/19
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2019 року

Саратський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Тончевої Н.М.,

при секретарі Коржан О.В.,

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради Саратського району Одеської області про визнання права власності на земельні ділянки та будинок в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування:

право власності на 1/53 частину земельної ділянки площею 128.5934 га, яка розташована на території ОСОБА_4 сільської ради Саратського району Одеської області на масиві 12/4 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт серії ЯА №274515, виданий Саратською районною державною адміністрацією 14 лютого 2005 року);

право власності на 1/22 частину земельної ділянки площею 5.0120 га, яка розташована на території ОСОБА_4 сільської ради Саратського району Одеської області на масиві 56 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт серії ЯА №274521, виданий Саратською районною державною адміністрацією 14 лютого 2005 року);

право приватної власності на житловий будинок №295 по вулиці Миру в селі Зоря Саратського району Одеської області.

Свої вимоги мотивує тим, що

02 березня 2017 року його бабуся, ОСОБА_5 померла. З моменту ії смерті відкрилася спадщина, яка прийнята ним, у зв'язку з відмовою спадкоємця першої черги сина померлої ОСОБА_3, що зазначено у Свідоцтві про право на спадщину за законом від 19 вересня 2018 року спадкова справа № 372-2017.

До складу прийнятої ним спадщини входять:

земельна ділянка площею 0,6082 га, розташована на території ОСОБА_4 сільської ради Саратського району Одеської області масив 66 ділянка 8 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

земельна ділянка площею 0,2212 га, розташована за адресою: Одеська область, Саратський район, с. Зоря, вулиця Мира, 295 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

житловий будинок № 295 по вулиці Мира в с. Зоря Саратського району Одеської області з господарськими спорудами;

1/53 частина земельної ділянки площею 128,5934 га, розташованої на території ОСОБА_4 сільської ради Саратського району Одеської області, масив 12/4 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

1/22 частина земельної ділянки площею 5,0120 га, розташованої на території ОСОБА_4 сільської ради Саратського району Одеської області, масив 56 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

19 вересня 2018 року, у звязку з відмовою спадкоємця першої черги за заповітом сина померлої ОСОБА_3 від спадщини, позивач ОСОБА_1 отримав :

свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з земельної ділянки площею 0.6082 га, розташованої на території ОСОБА_4 сільської ради Саратського району, Одеської області, масив 66 ділянка 8 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з земельної ділянки площею 0.2212 га, розташованої за адресою : Одеська область, Саратський район, село Зоря, вулиця Миру, 295 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Однак, постановами приватного нотаріуса Саратського районного нотаріального округу Одеської області від 01 жовтня 2018 року та 01 листопада 2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на інше спадкове майно, що належало ОСОБА_5, яке було вище перелічено, у звязку з відсутністю документів, які посвідчують право власності померлої на зазначене нерухоме майно.

За таких обставин він вимушений звернутися до суду щодо захисту своїх законних прав та інтересів.

В судове засідання позивач не з'явився, представник позивача за довіреністю ОСОБА_6 надала заяву з проханням розглянути справу у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги позивача підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради Саратського району Одеської області в судове засідання не з'явився, надавсуду заяву, в якій зазначив, що з позовом згоден та просить розглянути справу за його відсутністю.

Треті особи без самостійних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились, надали суду заяву, в якій зазначили, що з позовом згодні та просять розглянути справу за їх відсутністю.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України, передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно зі ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Частина 1 статті ст. 206 ЦПК України регламентує, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Так, відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог, тому дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в звязку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі.

Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.

29 грудня 2016 року ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений секретарем Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за №307, яким усе своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде належати їй, та на що вона за законом матиме право заповідала ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8) .

02 березня 2017 року померла ОСОБА_5, що підтверджуєтьсясвідоцтвом про смерть серії І-ЖД №478013, виданим 03 березня 2017 року Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, яка складається з:

земельної ділянки площею 0,6082 га, розташованої на території ОСОБА_4 сільської ради Саратського району Одеської області, масив 66 ділянка 8 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

земельної ділянки площею 0,2212 га, розташованої за адресою: Одеська область, Саратський район, с. Зоря, вулиця Мира, 295 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

житлового будинку № 295 по вулиці Мира в с.Зоря Саратського району Одеської області з господарськими спорудами;

1/53 частина земельної ділянки площею 128,5934 га, розташованої на території ОСОБА_4 сільської ради Саратського району, Одеської області, масив 12/4 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

1/22 частина земельної ділянки площею 5,0120 га, розташованої на території ОСОБА_4 сільської ради Саратського району, Одеської області, масив 56 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Позивач ОСОБА_1, 02 березня 1998 року є онуком померлої 02 березня 2017 року ОСОБА_5, що підтверджується:

свідоцтвом про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 серії І-ЯК №385932, виданим 06 вересня 1968 року ОСОБА_4 сільською радою Саратського рай бюро РАЦС Одеської області (а.с.6);

свідоцтвом про народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 серії І-ЖД №143868, виданим 10 березня 1998 року Зопянською сільською радою Саратського району Одеської області (а.с.5).

19 вересня 2018 року, у звязку з відмовою спадкоємця першої черги за заповітом сина померлої ОСОБА_3 від спадщини, позивач ОСОБА_1 отримав :

свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з земельної ділянки площею 0.6082 га, розташованої на території ОСОБА_4 сільської ради Саратського району, Одеської області, масив 66 ділянка 8 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №014642, виданого 12 травня 2004 року Саратською районною державною адміністрацією Одеської області ОСОБА_8, померлому 14 квітня 2015 року, спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_5, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових справ (а.с.20);

свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з земельної ділянки площею 0.2212 га, розташованої за адресою : Одеська область, Саратський район, село Зоря, вулиця Миру, 295 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що належала на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК №456895, виданого 27 вересня 2010 року Зррянською сільською радою Саратського району Одеської області ОСОБА_8, померлому 14 квітня 2015 року, спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_5, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових справ (а.с.21).

Однак, постановами приватного нотаріуса Саратського районного нотаріального округу Одеської області від 01 жовтня 2018 року (а.с.23) та 01 листопада 2018 року (а.с.24) позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на інше спадкове майно, що належало ОСОБА_5, яке було вище перелічено, у звязку з відсутністю документів, які посвідчують право власності померлої на зазначене нерухоме майно.

Проте, 14 лютого 2005 року на імя ОСОБА_2 на підставі розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 22 грудня 2003 року №850/А 2003 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №274515 на земельну ділянку площею 128.5934 га, яка розташована на масиві №12/4 на території ОСОБА_4 сільської ради Саратського району Одеської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.16). У списку співвласників зазначеної земельної ділянки під номером 7 зазначений ОСОБА_8, частка якого у спільній власності складає 1/53.

14 лютого 2005 року на імя ОСОБА_2 на підставі розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 30 листопада 2004 року №570/А-04 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №274521 на земельну ділянку площею 5.0120 га, яка розташована на масиві №56 на території ОСОБА_4 сільської ради Саратського району Одеської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.17). У списку співвласників зазначеної земельної ділянки під номером 7 зазначений ОСОБА_8, частка якого у спільній власності складає 1/22.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_8, померлому 14 квітня 2015 року, дійсно належали зазначені вище земельні ділянки у відповідних частках, а спадкоємцем його майна була його дружина ОСОБА_5, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових справ.

Крім того, відповідно до пунктів 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року.

Згідно ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІV від 01 липня 2004 року, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Тобто, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження.

Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затверджена наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 р. N 45/5, яка діяла на час виникнення правовідносин щодо права власності на спірний будинок, та втратила чинність згідно з наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року N 18/5, визначала, що підтвердженням належності житлового будинку (частки будинку) відчужувачу, розміру будинку та земельної ділянки, на який він розташований, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету селищної, сільської ради народних депутатів.

Пункти 4, 20 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачали обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах.

Згідно технічного паспорту, спірний будинок №295 по вулиці Миру в селі Зоря Саратського району Одеської області з господарськими будівлями був збудований у 1964-1989 роках (а.с. 10-14).

Відповідно довідки ОСОБА_4 сільської ради Саратського району Одеської області №2057 від 09 жовтня 2018 року, головою домогосподарства, а саме будинку №295 по вулиці Миру в селі Зоря Саратського району Одеської області, згідно погосподарської книги особовий рахунок № 0931-1, рахувалась ОСОБА_5 (а.с. 15).

Тож, спірний житловий будинок був збудований у 1964-1989 роках, тобто до введення в дію діючого ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІV від 01 липня 2004 року, тому право власності на вказаний житловий будинок було набуте спадкодавцем ОСОБА_5 в порядку, який існував на час його будівництва та вважається встановленим судом.

Ст.ст.1216, 1217 ЦК України визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст. ст.1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Так, враховуючи, що після смерті ОСОБА_5, частина її спадщини успадкована спадкоємцем ОСОБА_1, ніхто більше з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 не звертався, прийняття спадщини за умовою чи застереженням не допускається, спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на зазначене спадкове майно за законом.

Крім того, згідно зі ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку , встановленому законом , вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З квитанції №121 від 08 листопада 2018 року вбачається, що представником позивача ОСОБА_6 за подання позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 4328 гривень 37 копійок ( а.с.1).

Тож, враховуючи, що відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, представнику позивача необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13,81,89,141,264,265,268,272, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради Саратського району Одеської області про визнання права власності на земельні ділянки та будинок в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності у порядку спадкування за законом на майно ОСОБА_5, яка померла 02 березня 2017 року, а саме:

1/53 частку земельної ділянки площею 128.5934 га, розташованої на території ОСОБА_4 сільської ради Саратського району Одеської області, масив 12/4, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 274515, виданого згідно розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 22 грудня 2003 року № 850/А 2003 на ім'я ОСОБА_2;

1/22 частку земельної ділянки площею 5.0120 га, розташованої на території ОСОБА_4 сільської ради Саратського району Одеської області, масив 56, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 274521, виданого згідно розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 30 листопада 2004 року № 570/А-04 на ім'я ОСОБА_2;

житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під № 295 по вулиці Миру в селі Зоря Саратського району Одеської області.

Зобов'язати управління Державної казначейської служби України у Саратському районі Одеської області, що знаходиться за адресою: індекс 68200, смт Сарата, вулиця Соборна, 21, Саратський район, Одеська область повернути ОСОБА_6 /ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, уродженці ІНФОРМАЦІЯ_4 / з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею судового збору (4328 гривень 37 копійок) за квитанцією №121 від 08 листопада 2018 року, отримувач УК у Саратському районі, код отримувача: 38037959, банк отримувача: Казначейство України, код банку отримувача: 899998, рахунок отримувача: 5423, що дорівнює 2164 (дві тисячі сто шістдесят чотири) гривні 19 (девятнадцять) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошеннячерез Саратський районний суд Одеської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. М. Тончева