Ухвала

28 січня 2019 року

м. Київ

справа № 759/2886/17

провадження № 22-ц/824/3575/2019

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ КравецьВ.А., перевіривши відповідність вимогам статті 356 ЦПК України апеляційної скарги представника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, який є правонаступником Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - Пащенко Оксани Вікторівни на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 вересня 2018 року у справі за позовом Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_3 про стягнення надміру виплачених коштів, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року начальник Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - Задерейко І.С. подав до суду позов про стягнення надміру виплачених коштів.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25 вересня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, 10 січня 2019 року представник Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, який є правонаступником Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - Пащенко О.В. звернулася до суду з апеляційною скаргою.

Згідно з вимогами частини 1 статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Отже, апелянтом пропущено строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Разом з тим, в апеляційній скарзі представник позивача порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження та зазначає, що копію повного тексту рішення було отримано 12 грудня 2018 року, що підтверджується копією супровідного листа зі штампом із зазначення вхідного номеру та дати отримання (а.с. 36).

Вищезазначені обставини також підтверджуються рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, що міститься в матеріалах справи, з якого вбачається, що апелянт отримав копію повного тексу рішення 12 грудня 2018 року (а.с. 33).

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Таким чином, суд доходить висновку, що апелянт пропустив строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції з поважних причин, що є підставою для його поновлення.

Разом з апеляційною скаргою представник позивача подала клопотання про звільнення від сплати судового збору, в якому, посилаючись на статтю 73 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зазначає, що бюджетом Пенсійного фонду України кошти на сплату судового збору не передбачені, а тому просить звільнити Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві від його сплати.

За змістом частини першої статті 136 ЦПК України, статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд, ураховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій статті 136 ЦПК України, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Частино першою статті 8 Закону України «Про судовий збір» визначено випадки коли суд може звільнити особу від сплати судового збору, зокрема якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред'явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (пункт 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» (Shishkovv. Russia).

При вирішенні питання про відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов'язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Враховуючи ту обставину, що апелянт не надав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності коштів на сплату судового збору, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Так, відповідно до пункту 3 частини 4 статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

За загальними правилами цивільного судочинства судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом.

Обов'язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов'язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до частини 2 статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір».

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення тощо.

У статті 4 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» відсутні підстави для звільнення апелянта від сплати судового збору.

Згідно із підпунктом 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду сплачується150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

За подання позовної заяви підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1 600,00 грн. (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2017 році). Таким чином, апелянту за подання апеляційної скарги на рішення суду необхідно було сплати судовий збір у розмірі 2 400,00 грн. (1 600,00 грн.*150%).

Отже, апелянту необхідно сплатити судовий збір у розмірі 2 400,00 грн. на реквізити Київського апеляційного суду:

Отримувач коштівУК у Солом. р-ні/Соломян. р-н/22030101 Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812 Банк отримувача Казначейство України (ЕАП) Код банку отримувача (МФО) 899998 Рахунок отримувача 0024 Код класифікації доходів бюджету 22030101 Адреса суду м. Київ, вул. Солом'янська, 2-А
З огляду на викладене, апелянту необхідно надіслати на адресу суду оригінал квитанції про сплату судового збору, який буде відповідати вищевказаним нормам закону.

Відповідно до вимог частини 2 статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За вказаних обставин, апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 185, 354, 356, 357 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Поновити представнику Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, який є правонаступником Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - Пащенко Оксані Вікторівні строк на апеляційне оскарження рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 вересня 2018 року.

У задоволенні клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, який є правонаступником Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - Пащенко Оксани Вікторівни про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Апеляційну скаргу представника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, який є правонаступником Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - Пащенко Оксани Вікторівни на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 вересня 2018 року - залишити без руху.

Надати апелянту строк до 28 лютого 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали, для надіслання на адресу апеляційного суду оригіналу квитанції про сплату судового збору.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені статтею 357 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: В.А. Кравець