Справа № 438/345/17 Головуючий у 1 інстанції: Слиш А.Т.
Провадження № 22-ц/811/891/18 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мікуш Ю.Р.

суддів:Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

секретаря: Яремко Р.В.

з участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за № 442/345/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 02 квітня 2018 року ухваленого суддею Слиш А.Т. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета - товариство з обмеженою відповідальністю «Гарант - Асістайнс»про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 02 квітня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних щодо предмета спору - товариство з обмеженою відповідальністю «Гарант - Асістайнс» про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі посилається на те, що при звернені до суду нею до позовної було долучено копію висновку дослідження, складеного спеціалістом ТОВ « Гарант Асістанс» згідно якого її транспортний засіб, який отримав механічні пошкодження внаслідок ДТП 16.04.2014 року, вважається фізично знищеним.

Вказує, що з метою отримання у розпорядження необхідних документів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог нею було подано заяву про витребування доказів, яку судом першої інстанції не було розглянуто та жодне процесуальне рішення з цього приводу не було прийнято.

Просить скасувати рішення Бориславського міського суду Львівської області від 02.04.2018 та прийняти нове, яким позовну заяву задовольнити, стягнути з ОСОБА_5 в її користь матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо- транспортної пригоди.

На апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4 відповідачем ОСОБА_5 18.09.2018 року подано Відзив, де зазначено, що апеляційну скаргу вважає безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення через недоведеність завданої шкоди. Просить рішення Бориславського міського суду Львівської області від 02.04.2018 року залишити без змін.

Заслухавши пояснення представника позивача на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представника відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Із матеріалів цивільної справи встановлено, що позивач ОСОБА_4 13 квітня 2017 року звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 79 910,00 грн. завданої внаслідок ДТП, яка сталася 16 квітня 2014 року о 15 год. 30 хв. на 96 км+ 934м автодороги Турка-Пісочне у Львівській області та судові витрати по справі.

Матеріалами справи та судом встановлено, що згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6, виданого Дрогобицьким ВРЕВ ДАІ ГУМВСУ у Львівській області позивач ОСОБА_4 є власником транспортного засобу марки «PEUGEOT PARTNER» р.н. НОМЕР_1. (а.с.14).

Вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.03.2015 року, який залишено без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області відповідача ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, а саме за ДТП, яка мала місце 16 квітня 2014 року о 15 год. 30 хв. на 96 км + 934 м автодороги Турка-Пісочне Львівської області. (а. с. 5-11).

Водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем НОМЕР_2, проявив неуважність до дорожньої обстановки та не надав дорогу транспортному засобу-автомобілю марки « PEUGEOT PARTNER» р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7, який рухався позаду на смузі зустрічного руху у попутному напрямку та розпочав обгін, в результаті чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів та такі отримали технічні пошкодження, а їх власникам завдано матеріальну шкоду.

Відповідно до копії дослідження № ВС 39-37 СР-20.05./2 від 20.05.2014 року, який проведено спеціалістом ТОВ «Гарант- Асістанс» ОСОБА_8, транспортний засіб марки «PEUGEOT PARTNER» р.н. НОМЕР_3 відновлювати економічно недоцільно, а тому матеріальна шкода завдана власникові даного транспортного засобу становить ринкову вартість даного транспортного засобу на момент пошкодження, що складає 79 210 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із даних дослідження № ВС 3937СР-20.05/2 від 20.05.2014 року про те, що зазначений транспортний засіб вважається фізично знищеним, посилаючись на п.30.2 ст. 30 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) в редакції від 04.02.2013 року чинній на момент ДТП.

Відповідно до п.30.2 вищезазначеного Закону, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Суд першої інстанції погодився із зазначеною нормою Закону, однак відмовив у задоволенні позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із висновком суду першої інстанції та вважає, що права та інтереси позивача не захищені, незважаючи на те, що відповідач визнаний винним у пошкодженні майна позивача та поніс кримінальну відповідальність. Клопотання позивача про забезпечення доказів відповідно до вимог ст. 118 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) не виконано.

Відповідно до ст.4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст..5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до змісту ч.1 ст.1187 Цивільного кодексу України (далі ЦК) джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов»язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. За ч.2 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом ч.5 ст. 1187 ЦК особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно ч.1 ст.1188 ЦК шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Матеріалами справи та судом встановлено, що винною особою у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 16 квітня 2014 року визнаний відповідач ОСОБА_5

Згідно долученого до матеріалів справи Протоколу № 6199 від 16 червня 2014 року за результатами проведення маркетингового дослідження за допомогою Інтернет-аукціону з визначення вартості застрахованого транспортного засобу « PEUGEOT PARTNER» що належить ОСОБА_4 р.н. НОМЕР_7 максимально прийнятна ринкова вартість КТЗ 16 000 грн. (а.с.131).

Відтак, різниця завданої шкоди транспортному засобу марки « PEUGEOT PARTNER» р.н. НОМЕР_7, що становить ринкову вартість даного транспортного засобу на момент пошкодження в сумі 79 210 грн. та ринковою вартість максимально прийнятною КТЗ 16 000 грн. із врахуванням послуг евакуатора відповідає сумі завданої матеріальної шкоди 63 910 грн. (а.с. 15-19, 131).

Згідно ст. 141 ч.1 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За ч.2 ст. 141 ЦПК інші судові витрати, пов»язані з розглядом справи, покладаються : 1) у разі задоволення позову -на відповідача.

Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір в сумі 799, 10грн. (а.с.20), за забезпечення позову -352,40 грн. ( а.с.108) та за подачу апеляційної скарги 1 200 грн., що в сумі становить 2 191, 50 грн. та підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ст.376 ч.1 п.п.3,4 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п. п. 3,4, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 02 квітня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_4 в користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_5 матеріальну шкоду в сумі 63 910 грн. (шістдесят три тисячі дев»ятсот десять гривень ) матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_4 в користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_5 понесені судові витрати в сумі 2 191, 50 грн. ( дві тисячі сто дев»яносто одну гривню 50 коп.).

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку передбаченому ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 24 січня 2019 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк