Справа № 203/3136/19
УХВАЛА

02 вересня 2019 року суддя Кіровського районного суду м.Дніпропетровська Казак С.Ю., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЛОК», ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних.

Одночасно з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення даного позову, шляхом накладення арешту на все майно Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЛОК».

Вирішуючи питання щодо забезпечення позову, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, ч.1 ст.152 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно ч.ч.1,6 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до роз`яснень наданих в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Види забезпечення позову визначені в ст.150 ЦПК України.

Перевіривши доводи заяви про забезпечення позову, а також підстави пред`явлення останнього та заявлені позовні вимоги, додані до заяв письмові докази, суд враховує наступне.

В поданій заяві позивач посилався на те, що рішенням суду з відповідачів на його користь було стягнуто заборгованості за договором позики в сумі 2922198,13 грн.. з яких суму основного боргу в розмірі 1297923,43 грн та пеню в сумі 1624274,79 грн. Ухвалою господарського суду АР Крим від 06.12.2012 року було порушено справу про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Валок». Проте, ухвалою господарського суду Київської області від 20.05.2019 року було затверджено мирову угоду, укладену 07.05.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Валок» та кредиторами, припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів і провадження у справі про банкрутство закрито. Таким чином, відповідачі продовжують користуватись його коштами та заподіяли збитки, пов`язані із знеціненням грошових коштів внаслідок інфляції та несплати 3% річних.

В зв`язку з цим, а також внаслідок отриманої інформації про наміри Товариства з обмеженою відповідальністю «Валок» продати належне йому ліквідне майно та 50% в статутному фонді, позивач з метою забезпечення позову просив накласти арешт на все майно вказаного товариства до закінчення розгляду справи по суті.

Поряд з цим, з наданих позивачем до позову ухвал господарських судів вбачається, що кредиторські вимоги останнього до Товариства з обмеженою відповідальністю «Валок», що випливають із договору позики та складаються із суми боргу та пені, були заявлені позивачем в межах процедури банкротства товариства та включені до затвердженого реєстру вимог кредиторів.

07.05.2019 року між кредиторами та Товариством з обмеженою відповідальністю «Валок» було укладено мирову угоду, яка затверджена ухвалою господарського суду Київської області від 20.05.2019 року.

За умовами вказаної мирової угоди вбачається, що сторони погодили списати 55% боргу товариства перед позивачем в сумі 1608160,47 грн., а залишок грошових вимог на суму 1315767,66 грн. боржник зобов`язався погашати щомісяця рівними платежами.

Таким чином, суд вважає, що запропоновані позивачем заходи забезпечення позову не є співмірними та адекватними із заявленими позивачем позовними вимогами, виходячи із підстав та предмету заявлених позовних вимог, а також фактичних спірних взаємовідносин, що виникли між сторонами та вбачаються із долучених позивачем до заяви документів.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову за необгрунтованістю.

Керуючись ст.ст.136,149,150,152,153,258-260 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя С.Ю.Казак