Провадження №22-ц/812/208/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 січня 2019 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б. та Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Цуркан І.І.,

за участі заявника ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 469/1516/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу, яку постановив Березанський районний суд Миколаївської області під головуванням судді Гапоненко Надії Олександрівни у приміщенні цього суду 13 грудня 2018 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2018 р. ОСОБА_1 звернувся з заявою про забезпечення доказів до суду.

Заяву мотивовано тим, що ОСОБА_1 отримав у приватну власність земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 5,3га. (державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_1, виданий Березанською районною радою Миколаївської області 09 вересня 1993 р.) та у постійне користування - земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 44,57 га. (державний акт на право постійного користування землею НОМЕР_2, виданий Березанською районною радою Миколаївської області 09 вересня 1993 р.), які розташовані на території Данилівської сільської ради Березанського району Миколаївської області, з цільовим призначенням для ведення селянського господарства. 13 травня 2013 р. заявник уклав договір оренди земельної ділянки із Фермерським господарством «Матриця» (далі - ФГ «Матриця»), за яким орендодавець передав ФГ «Матриця» дві вищевказані земельні ділянки загальною площею 5 га. у платне строкове користування для сільськогосподарського використання, строком оренди на один рік до 13 травня 2014 р. Отже, заявник виконав свій обов'язок як орендодавець та передав за актом приймання-передачі в оренду ФГ «Матриця» земельні ділянки, а ФГ «Матриця» прийняло вказані земельні ділянки у користування. Тобто Заявник виконав свої договірні зобов'язання у повному обсязі, згідно умов договору. ФГ «Матриця» володіло та користувалось земельними ділянками з 13 травня 2013 р. по 01 вересня 2015 р.

За вказаний період дії Договору оренди землі від 13 травня 2013 р. ФГ «Матриця» сплачувало заявнику орендну плату. З 01 вересня 2015 р. ФГ «Матриця» уклало із Березанською районною державною адміністрацією Миколаївської області договір №199 про внесення плати за фактичне землекористування суб'єктом господарювання від 26 жовтня 2015 р. В період з 01 вересня 2015 р. по 01 вересня 2016 р. ФГ «Матриця» продовжувало користуватись належними заявнику земельними ділянками, обробляти їх, збирати врожай, реалізовувати його та отримувати за це грошові кошти. Заявник вважає договір №199 недійсним з моменту його укладення, оскільки Березанська РДА не мала правових підстав розпоряджатись належними заявнику земельними ділянками, а вказаним договором були порушені його права власності та постійного користування земельними ділянками щодо можливості вільного безперешкодного володіння та користування ними та отримання доходів від їх використання.

Посилаючись на викладене та на неможливість провести розрахунок розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню (для пред'явлення позову), заявник просив суд витребувати у ФГ «Матриця» оригінали звітів, в яких зазначено, які посівні площі обробляло ФГ «Матриця» та яка врожайність була на посівних площах ФГ «Матриця» з 2013 р. по 2016 р.

Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 13 грудня 2018 р. заяву ОСОБА_1 повернуто заявнику.

Ухвала суду обґрунтована тим, що заява не відповідає вимогам ст.ст. 116, 117 ЦПК України: заявник, посилаючись на те, що зазначені у заяві докази необхідні для звернення до суду з позовною заявою про стягнення шкоди, яка була нанесена ОСОБА_1 ФГ «Матриця» та Березанською РДА Миколаївської області, не зазначає дані щодо Березанської РДА Миколаївської області, яка має бути стороною у справі. Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що йому потрібно мати інформацію, які посівні площі обробляло ФГ «Матриця» з 2013 р. по 2016 р. та яка врожайність була на посівних площах ФГ «Матриця» для того, щоб розрахувати розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню. Однак, не зазначено, який зв'язок між загальною кількістю оброблених ФГ «Матриця» посівних площ за вказаний період та врожайністю, і яких саме культур, з розміром шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та площею зайнятої ФГ земельної ділянки заявника, заявник не зазначає.

Також заявник не вказує, як саме ці обставини пов'язані з особою іншого відповідача у справі - Березанської РДА Миколаївської області та які є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим, хоча наявність таких підстав є обов'язковою умовою для забезпечення доказів судом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, висновки суду не ґрунтуються на належних та допустимих доказах, у зв'язку з чим не відповідають фактичним обставинам справи, судом не з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а тому просить її скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення доказів в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду щодо невідповідності заяви про забезпечення позову вимогам ст. 117 ЦПК України не відповідає змісту поданої заяви, а тому є помилковим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1, його представника, дослідивши матеріали заяви, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із таких підстав.

Повертаючи заяву ОСОБА_1, суд вважав, що заява не відповідає вимогам ст.ст. 116, 117 ЦПК України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду.

Згідно із частинами 1-3 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов'язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Вимоги до змісту заяви про забезпечення позову викладені у ст. 117 ЦПК України.

Так, в силу даної норми закону у заяві про забезпечення доказів зазначається: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомі відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв'язку та адреси електронної пошти; 4) докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; 5) обґрунтування необхідності забезпечення доказів; 6) спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу (ч. 4 ст. 117 ЦПК України).

З аналізу поданої ОСОБА_1 заяви про забезпечення доказів вбачається, що у заяві зазначені відомості про заявника, який висловив бажання звернутися в майбутньому з позовною заявою, відомості щодо юридичної особи, у якої в порядку забезпечення доказів заявник просив витребувати докази; вказані докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази.

Зокрема, суд, вказуючи на відсутність у заяві ОСОБА_1 даних щодо Березанської РДА Миколаївської області, яка має бути стороною у справі, не врахував, що визначення змісту, предмету позову, складу учасників - це виключне право позивача. Враховуючи, що позовна заява ОСОБА_1 ще не подана, зі складом учасників справи він ще не визначився, суд передчасно вважав, що Березанська РДА Миколаївської області разом із відомостями щодо неї має бути зазначені у заяві про забезпечення позову.

Крім того, заявник вказує, які саме докази він вважає за необхідно забезпечити - оригінали звітів, в яких зазначено, які посівні площі обробляло ФГ «Матриця» та яка врожайність була на посівних площах ФГ «Матриця» з 2013 р. по 2016 р., а також обставини, для доказування яких вони необхідні - для визначення розміру завданої йому шкоди внаслідок неправомірних дій; обґрунтовує необхідність забезпечення доказів потребою використати данні звітів для розрахунку суми завданої шкоди; зазначає спосіб, у який просить суд забезпечити докази - шляхом витребування звітів у ФГ «Матриця» .

За такого висновок суду про невідповідність поданої заяви вимогам ст. 117 ЦПК України є помилковим.

Щодо доводів суду про невідповідність заяви вимогам ст. 116 ЦПК України, то, фактично, суд, даючи оцінку відсутності у заяві посилань на дотримання змісту цієї норми вдався до оцінки обґрунтованості заяви, тоді як по суті її не розглядав.

За такого ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню на підставі п. 4 ст. 379 ЦПК України, а заява - поверненню до суду для продовження розгляду.

При цьому апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Так, оскільки судом першої інстанції заява про забезпечення доказів по суті не розглядалась, у задоволенні заяви не було відмовлено, її повернуто заявникові, тобто вона є такою, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для розгляду заяви ОСОБА_1 по суті.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 13 грудня 2018 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів повернути до того ж суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Т.Б. Кушнірова

Ж.М. Яворська

____________________________________________

Повний текст постанови складений 30 січня 2019 року