КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2019 року м. Київ

Справа №753/2344/19

Апеляційне провадження №22-ц/824/11487/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

секретар Луговий Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва ухваленого під головуванням судді Колесника О.М. 23 квітня 2019 року у м. Києві, дата складання повного тексту рішення не зазначена, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини та додаткових витрат,

В С Т А Н О В И В

У січні 2019 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просила змінити розмір аліментів та додаткових витрат на дитину визначений мировою угодою, яка затверджена ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21 липня 2014 року, та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання їхнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн на місяць, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред`явлення цього позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та додаткові витрати розмірі 2400,00 грн щомісяця, половину сплачених позивачем за період з лютого 2017 року по грудень 2018 року додаткових витрат на лікування та розвиток мовлення дитини в розмірі 27237, 50 грн, а також додаткових витрат, які будуть понесені в майбутньому позивачем для лікування мовних дефектів та емоційних проблем дитини в розмірі 36500,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони є батьками сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Дарницького районного суду м. Києва, відповідач зобов`язаний виплачувати аліменти на користь позивача на утримання сина в розмірі 2000,00 грн, щомісяця, до досягнення повноліття дитиною, а також брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, тощо) щомісяця в сумі 1000,00 грн шляхом перерахування позивачу суми додаткових витрат. Однак, вказаний розмір аліментів є недостатнім для забезпечення повсякденних потреб дитини з урахуванням її віку, хронічних особливостей стану здоров`я, оскільки дохід позивача суттєво зменшився через необхідність приділяти увагу сину в робочий час, з огляду на його стан здоров`я, її заробітної плати та аліментів не вистачає для оплати усіх необхідних для нормального розвитку дитини витрат.

На підставі викладеного, позивач просила збільшити розмір аліментів до 4000,00 грн та додаткових витрат на дитину, зумовлених діагнозом поставленим дитині та необхідність його лікування до 2400,00 грн на місяць. Відповідач здатний сплачувати такий розмір аліментів, оскільки він хоч і не регулярно, але сплачує позивачу аліменти в розмірі 4000-3000 грн на місяць, працевлаштований, мешкає за кордоном, де і отримує дохід.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 23 квітня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини та додаткових витрат - задоволено частково.

Збільшено розмір стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлений ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21 липня 2014 року з 2000,00 грн щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 3800,00 грн щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та додаткових витрат на утримання малолітньої дитини з 1000,00 грн щомісяця до 2200,00 грн щомісяця, в задоволенні решти суми відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як 1/2 частину сплачену позивачем за період з лютого 2017 року по грудень 2018 року в розмірі 27237, 50 грн на лікування та розвиток мовлення дитини, а також додаткових витрат, які будуть понесені в майбутньому для лікування мовних дефектів та емоційних проблем дитини в розмірі 36500,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 1536, 80 грн судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем не надано до суду доказів, які б підтверджували його неможливість сплачувати аліменти та додаткові витрати на утримання сина, в зазначеному в позовній заяві розмірі. Декларація ФОП відповідача за 2018 рік відображає доходи, які отримав відповідач в Україні, в той час, як підтвердила сама представник відповідача, відповідач вже довгий час не проживає в Україні, оскільки виїхав на постійне місце проживання за кордон, де має нову дружину та сина. Відповідач та його представник не надали суду доказів про розмір доходу відповідача. Наявність у відповідача другої дитини не звільняє його від обов`язку утримувати сина позивача.

Також суд вважає доведеним понесення позивачем додаткових витрат на лікування та розвиток мовлення дитини в сумі 54475,00 грн, та задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача половини вартості таких витрат в сумі 27237,50 грн та половину вартості таких витрат, які позивач має понести в майбутньому в сумі 36500,00 грн.

Не погодився із зазначеним рішенням суду відповідач, його представником подана апеляційна скарга, в якій зазначається про незаконність рішення, як такого, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що судом першої інстанції безпідставно збільшено розмір аліментів з порушенням ст. 192 СК України, оскільки змін в житті платника та одержувача аліментів не відбулось в порівнянні з 2014 роком, коли була підписана мирова угода та погоджено батьками розмір аліментів та додаткових витрат. Збільшення цін на товари не є автоматичною підставою для збільшення аліментів, оскільки дана обставина стосується і позивача і відповідача. Висновки суду першої інстанції відносно доходів відповідача фактично ґрунтуються на припущеннях та суперечать матеріалам справи. Також судом першої інстанції необґрунтовано стягнуто додаткові витрати на дитину в розмірі 27237, 50 грн та витрати на майбутнє в розмірі 36500,00 грн, оскільки заявлені до стягнення витрати, не є витратами, які обумовлені дійсними потребами дитини згідно медичних показань, а є витратами, які матір понесла та планує понести виключно за особистою ініціативою. А тому вони необґрунтовано визнані судом додатковими зобов`язаннями батька згідно ст.185 ЦПК України. Також вказує на те, що висновки суду відносно того, що відповідачем не сплачувались додаткові витрати за попередній період згідно мирової угоди не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки оплата таких витрат проводилась відповідачем згідно мирової угоди разом з аліментами єдиним платежем на один рахунок позивача, оплата окремими платежами не передбачалась мировою угодою. Так, за два роки відповідачем було сплачено 79280, 00 грн, з яких на додаткові витрати було сплачено 24000, 00 грн (з розрахунку 1000, 00 грн на місяць), переплата склала 19280, 00 грн. Позивачем за 2017-2018 роки заявлено додаткові витрати в розмірі 54475, 00 грн, половина з яких складає 27237, 50 грн, проте відповідачем на погашення додаткових витрат було сплачено 24000, 00 грн та 19280,00 грн переплати, що свідчить про повне погашення відповідачем зобов`язань по додатковим витратам в розмірі 27237, 50 грн. Також вказує на те, що судом стягнуто 36500, 00 грн додаткових витрат на майбутнє, при цьому судом стягнуто збільшений розмір додаткових витрат до 2200 грн щомісячно, що на рік складатиме 26400,00 грн, при цьому додаткового обґрунтування судом не наведено, як ці суми співвідносяться одна з одною. Тобто судом на одні і ті самі потреби стягнуто одразу як періодичні платежі на майбутнє в розмірі 26400,00 за рік так і одноразова сума за курс занять на рік в умі 36500, 00 грн. Також вказує на те, що у відповідача на утримані перебуває ще одна неповнолітня дитина.

На підставі викладеного, просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначається, що відповідачем не надано до суду жодного доказу на спростування заявлених позовних вимог. Вважаючи рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Жебелева Г.С. підтримала апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просила про її задоволення.

Представник позивача адвокат Коваль М.С. заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду законним і обґрунтованим, просила залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлені та підтверджуються матеріалами справи наступні обставини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 квітня 2012 року, який було розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 липня 2014 року /т.1 а.с.11,12/.

Сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /т.1 а.с.10/.

На підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21 липня 2014 року, відповідач зобов`язаний виплачувати аліменти на користь позивача на утримання сина в розмірі 2000,00 грн щомісяця до досягнення повноліття дитиною, а також брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, тощо) шляхом перерахування ОСОБА_2 суми додаткових витрат в сумі 1000,00 грн /т.1 а.с.28-35/.

Згідно довідки дитячої поліклініки №1 Оболонського району м. Києва від 08 серпня 2018 року, ОСОБА_3 поставлений діагноз - складна дислалія з елементами стертої форми дизартрії /т.1 а.с.89/.

З договору про надання послуг в Центрі розвитку дитини укладеного між позивачем та ФОП ОСОБА_4 29 грудня 2017 року вбачається, що ОСОБА_5 користується послугами логопеда, занять арт-студії та вокалу, оплата за які здійснюється позивачем. Вартість занять з логопедом становить 2400 грн на місяць, занять в арт-студії 1200 грн/місяць, вокалом - 1200 грн/місяць, послуги психолога1200 грн/місяць. Загальна вартість отриманих і оплачених позивачем послуг становить 52000 грн /т.1 а.с.36-51,90-91/.

Відповідно до довідки вчителя-логопеда від 16 липня 2018 року ОСОБА_3 дійсно відвідує логопедичні заняття та потребує систематичної корекційної роботи в зв`язку з діагнозом - загальний недорозвиток мовлення ІІІ рівня, порушення фонетико-фонематичного слуху та сприймання /т.1 а.с.60/.

Згідно первинного нейропсихологічного висновку Центру психологічної допомоги «Рівновага», завіреного печаткою ФОП ОСОБА_6 , ОСОБА_3 через серйозні мовні дефекти та емоційні проблеми потребує проходження курсу нейропсихологічної корекції разом із мозжечковою стимуляцією - курс 9 місяців з періодичністю 2 заняття на тиждень, томатіс терапії - 3 курси з перервами від 1 до 3 місяців, занять в комунікативній групі - 1 рік із періодичністю 1 раз на тиждень /т.1 а.с.52-54/. Розмір цих додаткових витрат для лікування мовних дефектів та емоційних проблем дитини, які мають бути понесені в майбутньому, позивач підтверджує рахунками на оплату від 03 грудня 2018 року виданими ФОП ОСОБА_6 на загальну суму 73400,00 грн. (24000+35000 +14400 =73400) /т.1 а.с.55-57/. Згідно з квитанціями позивачем здійснена оплата послуг з консультування ФОП ОСОБА_6 на загальну суму 2500 грн /т.1 а.с.58-59/.

З виписки АТ КБ «ПриватБанк» по рахунку відкритого на ім`я позивача та дублікатів квитанцій вбачається, що відповідачем щомісячно здійснюється перерахунок коштів у розмірі 3000 грн, інколи суми перевищують даний розмір, зокрема, 25 квітня 2018 року, 27 лютого 2018 року та в листопаді 2017 року здійснені перекази в розмірі 4000 грн., 22 січня 2018 року перераховано 5000 грн, в грудня 2017 року загальна сума ставить 4300 грн /т.1 а.с.92-186/.

Відповідач ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем і згідно з податковою декларацією обсяг його доходу за 2018 рік дорівнює 68750,00 грн /т.1 а.с.216-219/.

Відповідач ОСОБА_1 є також батьком ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Галивуд, графства Бровард, США, що підтверджується свідоцтвом про народження /т.1 а.с.212-215/.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з аналізу ст. 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину в разі понесення одним із батьків, з яким проживає дитина, таких витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Понесення таких витрат має довести особа, що заявляє відповідні вимоги. Ці витрати є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків як аліменти.

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні особою, яка пред'явила такий позов. Проте, сторона відповідача також несе тягар доказування щодо обставин власного майнового стану та інших обставин, які мають бути враховані судом при ухвалені судового рішення.

Положення ст. 192 СК України вказують на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав.

З наведених обставин справи вбачається, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , між ними була досягнута домовленість щодо здійснення відповідачем виплати на користь позивача на утримання дитини аліментів в розмірі 2000 грн та 1000 грн суми додаткових витрат, яка була затверджена ухвалою суду.

Позивач при зверненні до суду з вимогами про зміну цих розмірів посилається на збільшення витрат, що пов`язано з розвитком дитини, її станом здоров`я та особливими потребами у зв`язку з цим. Матеріалами справи підтверджується, та визнано сторонами у справі, що дитина має певні мовні дефекти. У зв`язку з цим, дитина систематично відвідує заняття з логопедом, заняття в арт-студії та з вокалу. Загальна вартість цих послуг за наданими позивачем даними становить 4800 грн на місяць. Крім того, вбачається періодичне відвідування дитиною психолога і необхідність проведення інших заходів. Разом з тим, слід погодитися з твердженнями сторони відповідача про те, що відповідач приймав участь у додаткових витратах, понесених позивачем, ним щомісячно здійснювались перекази грошових коштів у сумах, що відповідають домовленості сторін та інколи перевищують їх. У зв`язку з цим не можна погодитись з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача половини всіх понесених позивачем додаткових витрат в розмірі 27237,00 грн. Ці витрати були понесені позивачем протягом 2017-2018 років і за цей період відповідачем сплачено позивачеві за умовами мирової угоди 24000,00 грн саме на додаткові витрати, крім того мало перерахування відповідачем додаткових сум, натомість позивачем не надано даних про здійснення витрат цих коштів на інші потреби дитини. Таким чином, відсутні підстави для стягнення звідповідача на користь позивача половини понесених нею додаткових витрат на утримання дитини.

Що стосується питання стягнення додаткових витрат в сумі 36500,00 грн, які позивач має понести в майбутньому, то слід зазначити, що вказані витрати як і підвищення розміру аліментів, і щомісячні витрати на додаткові потреби дитини, обґрунтовуються виявленими вадами здоров`я у вигляді мовних дефектів. Так, вказані проблеми здоров`я були виявлені вже після укладення мирової угоди, а тому не були враховані сторонами при укладенні мирової угоди, але саме ці обставини стали передумовою збільшення судом додаткових витрат до суми 2200,00 грн щомісяця. Крім того, слід погодитися з твердженнями сторони відповідача про відсутність даних щодо необхідності здійснення таких витрат, так як вони визначені як соціальні послуги та не мають медичного призначення. Отже доводи апеляційної скарги про стягнення судом на одні і ті самі потреби, як періодичних платежів, так одноразову суму в розмірі 36500,00 грн знайшли своє підтвердження. А висновок суду першої інстанції про стягнення вказаної суми не можна визнати таким, що ґрунтується на обставинах справи та вимогах законодавства.

Враховуючи, що з моменту укладення мирової угоди пройшов значний проміжок часу, на момент її укладення дитині було 1,5 роки, а на даний час дитина досягла шкільного віку у зв`язку з чим її потреби змінюються, можна погодитись з висновком суду про збільшення розміру аліментів до 3800,00 грн.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги відповідача щодо неврахування судом його матеріального стану та неможливості нести такі витрати, оскільки ці обставини враховані судом. Зокрема, суд першої інстанції вказав на те, що відповідачем надані дані про дохід отриманий лише в Україні, в той час як відповідач вже довгий час не проживає в Україні. Обставини щодо проживання відповідача за межами України були визнані представником відповідача в ході розгляду справи, але В апеляційному суді наголошено на тимчасовому проживанні. Вказаний відповідачем дохід не можна визнати достовірним, оскільки розмір сплачених ним аліментів за 2018 рік становить більше половини задекларованих ним доходів, при цьому спосіб життя відповідача, який полягає у постійному чи тимчасовому проживанні в США, про що свідчить, зокрема, факт народження дитини відповідача не відповідає сумі залишку після сплати аліментів. Інших даних щодо обґрунтування способу життя відповідача суду представлено не було. А отже наведені обставини свідчать про достатній майновий стан відповідача, і не спростовують висновки суду першої інстанції щодо збільшення розмірів щомісячних платежів на утримання дитини.

Виходячи з наведених обставин справи, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 27237,5 грн та 36500,00 грн підлягає скасуванню з постановленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні даних позовних вимог. В іншій частині рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства, а тому підстави для його скасування в цій частині відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 23 квітня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як 1/2 частину сплачену позивачем за період з лютого 2017 року по грудень 2018 року в розмірі 27237, 50 грн на лікування та розвиток мовлення дитини, а також додаткових витрат, які будуть понесені в майбутньому для лікування мовних дефектів та емоційних проблем дитини в розмірі 36500,00 грн - скасувати та постановити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Позивач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 )

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 )

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 05 вересня 2019 року.