ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/2669/19 Номер провадження 22-ц/814/2315/19Головуючий у 1-й інстанції Васильєва Л. М. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Одринської Т.В., Пікуль В.П., при секретарі судового засідання: Зеленській О.І., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 16 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про внесення змін до договору міни, стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про внесення змін до договору міни, стягнення коштів.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 16 липня 2019 року призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу проведення якої доручено Полтавському відділенню Харківського науково дослідного інституту судових експертиз імені засл. проф. М.С. Бокаріуса, з попередженням експертів про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків щодо проведення експертизи.

На вирішення експертів поставлено питання:

- Яка була дійсна вартість квартири АДРЕСА_1 станом на 1 грудня 2017?

Експертизу доручено провести у строки передбачені ЗУ «Про судову експертизу».

Витрати по проведенню експертизи покладено на позивача, ОСОБА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_2 надати експерту можливість оглянути квартиру АДРЕСА_1 та надати для огляду технічний паспорт на квартиру.

Надано в розпорядження експертів матеріали цивільної справи №552/2669/19.

Провадження у справі зупинено до отримання висновку експерта.

З даною ухвалою суду не погодилася ОСОБА_1 та подала на неї апеляційну скаргу, в якій прохала ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 16 липня 2019 року скасувати, а матеріали справи направити до Київського районного суду м. Полтави для продовження розгляду справи та вирішення заявленого клопотання про призначення у справі експертизи.

Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, та такою що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема вказує, що відхилення судом питання №2 заявленого у клопотанні про призначення експертизи 16 липня 2019 року є необґрунтованим та безпідставним.

Вирішення питання №2 є компетенцією оціночно-будівельної експертизи, яка в свою чергу, як і будівельно-технічна експертиза є різновидом інженерно-технічної експертизи. Тому, вважає, що суд у відповідності до вимог ч.2 ст. 103 ЦПК України міг призначити декілька експертиз, а не відмовляти у постановленні перед експертизою питання №2 посилаючись на той факт, що постановлені питання відносяться до різних видів та класів інженерно-технічної експертизи. Крім того, вказує, що судом клопотання про проведення експертизи у присутності обох сторін не було вирішено взагалі, в чому вбачається порушення її прав. Також зазначає, що в клопотанні про проведення експертизи позивач прохала проведення експертизи доручити судовому експерту Волику Григорію Леонтійовичу, однак суд не обґрунтовано з яких підстав вирішив справу спрямувати для проведення експертизи саме до Полтавського відділення Харківського науково дослідного інституту судових експертиз імені засл. проф. М.С. Бокаріуса

Від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Книш Сергія Івановича надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому підтримуючи рішення суду першої інстанції, прохав апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 16 липня 2019 року залишити без змін.

Судове засідання проводилося в порядку спрощеного позовного провадження за участі сторін та інших осіб по справі. На моменту розгляду справи були присутні апелянт та її представник, інші особи будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце слухання справи в судове засідання не з`явилися.

Колегія суддів, розглянувши на місці клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, прийняла рішення про відмову у його задоволенні, оскільки останнім не надано до суду доказів, які б підтверджували зазначені в клопотанні доводи. Крім того, взято до уваги, що відповідачу та його представнику, була надано можливість подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, яким останні скористалися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з`явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 10 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з клопотанням про призначення по даній справі судової будівельно-технічної експертизи на вирішення якої просила поставити наступні питання:

1.Визначити вартість квартири АДРЕСА_1 станом на 01.12.2017.

2. Чи відповідає звіт про оцінку майна № DP 167-172231 від 01.11.2017 проведеного ТОВ «Консультативна оціночна компанія «Дисконт» вимогам законодавства та чи вірно у даному звіті визначена оціночна вартість квартири АДРЕСА_1 станом на 01.12.2017.

Прохала призначити експертизу судовому експерту Волику Григорію Леонтійовичу.

Задовольняючи частково клопотання ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що питання №2 не є предметом дослідження, що виконується в межах проведення судової будівельно-технічної експертизи. Крім того, місцевий суд зазначив, що оскільки сторони не дійшли взаємної згоди з приводу визначення експерта, якому суд повинен доручити проведення експертизи, суд відповідно до вимог ч.3 ст. 103 ЦПК України, визначає експертну установу для проведення експертизи Полтавське відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені засл. проф. М.С. Бокаріуса.

Суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону.

Згідно ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Відповідно до ст. 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Ухвала про призначення експертизи направляється особам, яким доручено проведення експертизи, та учасникам справи. Об`єкти та матеріали, що підлягають дослідженню, направляються особі, якій доручено проведення експертизи (провідному експерту або експертній установі).

В ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Беручи до уваги обставини справи та положення зазначених вище норм закону, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції клопотання позивача про призначення експертизи розглянуто у передбаченому законом порядку.

Доводи апелянта, щодо допущення порушень при визначені експерта, який буде проводити експертизу, є необґрунтованими, оскільки процесуальним законом закріплено за судом право щодо самостійного вирішення даного питання, це при тому, що сторони не дійшли в цьому згоди.

Доводи апелянта, щодо не включення судом до кола питань, які ставляться перед експертом, всіх запропонованих нею, також є необґрунтованими, оскільки знову ж таки, процесуальний законом залишає саме за судом право на остаточне визначення питань для експерта, при цьому суд першої інстанції дотримався норм закону та мотивував своє рішення про відхилення поставленого питання.

Доводи апелянта, щодо не вирішення судом її прохання щодо проведення експертизи у її присутності, є необґрунтованими, оскільки порядок проведення експертиз врегульовано на законодавчому рівні і суд, не є тим органом який наділений правом визначати умови і порядок проведення експертиз.

Інших доводів про порушення судом першої інстанції процесуального порядку призначення експертизи апелянтом не зазначено, а тому підстав для скасування ухвали суду та направлення на повторний розгляд клопотання позивача про призначення експертизи, відсутні. Колегією суддів, одночасно взято до уваги той факт, що позивач має право на подачу нових клопотань аналогічного характеру.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, а тому скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не впливають на правильність ухвали суду першої інстанції, яка постановлена з додержанням норм процесуального права, підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 16 липня 2019 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови суду виготовлено 03 вересня 2019 року.

Головуючий: _____________ Г.Л. Карпушин

Судді: ______________ Т.В. Одринська _____________ В.П. Пікуль