Справа №: 343/43/19
Провадження №: 2/0343/165/19
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2019 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючої судді Монташевич С. М.,

секретаря Шикор Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області цивільну справу № 343/43/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивачки:

Позивачка звернулася з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на її користь, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Свої вимоги мотивує тим, що 24.12.1988 р. вона уклала шлюб з ОСОБА_2 Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

На даний час син проживає разом з нею, але зареєстрований за місцем навчання в гуртожитку м. Київ, Солом'янський район, пров. Ковальський, буд.№5, що підтверджується довідкою № 624 від 12.12.2018 р., виданою НТУУ "КПІ ім. Ігоря Сікорського", та актом обстеження матеріально - побутових умов та сімейних обставин від 03.01.2019 р.

Вона самостійно, власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітнього сина, а також виконувати всі інші обовязки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання дитини.

Всупереч вимогам закону відповідач ухиляється від виконання свого обовязку, не надає матеріального (грошового) утримання на їх сина, не приймає участі у вихованні дитини та не виконує жоден із тих обовязків, які покладені на нього законом як на батька.

Аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчих документах з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина (окрім їх спільних дітей) немає.

На момент звернення до суду з цим позовом між ними не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обовязку утримувати неповнолітнього сина.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався.

Заяви та клопотання учасників справи, процесуальні дії суду:

В судове засідання позивачка не з'явилася, подала заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позов визнає. Однак, просив врахувати, що він завжди утримував сина та домагає йому матеріально по даний час, на підтвердження чого долучив роздруківки про перерахунок коштів на ім'я ОСОБА_3

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, розгляд даної справи проводиться без фіксування звукозаписувальним технічним засобом.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що відповідач позов визнав, суд приймає визнання позову відповідачем та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

Судом встановлено, що 24.12.1988 р. зареєстровано шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НМ 078845 (а.с.10).

Сторони по справі є батьками неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та повнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвами про народження серії 1-НМ №141010 та III-НМ №304192 (а.с. 7, 9).

Згідно довідки № 624 від 12.12.2018 р., виданої НТУУ "КПІ ім. Ігоря Сікорського» ОСОБА_3 є студентом першого курсу групи КВ-83 факультету прикладної математики даного вузу денної форми навчання (а.с. 11) та відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи № 33384901 від 19.09.2018 р. зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, в гуртожитку (а.с. 8).

Той факт, що ОСОБА_3 проживає з позивачкою в м. Долина по вул. Довбуша, 4а/23, хоча зереєстрований за місцем навчання, та перебуває на її утриманні, вона опікується ним, підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов та сімейних обставин від 03.01.2019 р. (а.с. 12).

ОСОБА_2 згідно довідки Малотур'янської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області № 13/02-27 від 24.01.2019 р. зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 20).

Відповідач бере участь в утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_3, що підтверджується експрес-накладними № 2995 від 17.112018р., № 8792 від 29.09.2018р. та роздруківкою з банківського рахунку за період з вересня по грудень 2018 року про перерахунок коштів та передачу посилок на ім'я ОСОБА_3 (а.с. 23 - 28).

Таким чином, між сторонами виник спір щодо участі батька ОСОБА_2 в утриманні їх неповнолітнього сина.

Оцінка суду:

Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно з ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов'язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов'язком батьків, тобто матері та батька.

Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що неповнолітній ОСОБА_3 проживає з мамою. Відповідач проживає окремо, участь в утриманні сина бере, однак позивачка вважає її недостатньою та просить стягувати з відповідача аліменти, які забезпечать регуляргне щомісячне утримання дитини, а тому суд приходить до переконання, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, і вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

У відповідності до вимог ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання

Питання судових витрат суд вирішує за правилами ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України, ст.ст. 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Проводити стягнення аліментів з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів розпочати з 10 січня 2019 року і проводити до досягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційнотелекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Долинський районний суд Івано-Франківської області, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1, жителька АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, житель ІНФОРМАЦІЯ_7, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Суддя Долинського районного суду С. М. Монташевич