ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1739/19 Справа № 199/1211/18 Суддя у 1-й інстанції - Спаї В.В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

30 січня 2019 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря - Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена організації ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Державної казначейської служби України, де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, прокуратура Дніпропетровської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю посадової особи органу прокуратури

за апеляційною скаргою Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена організації ОСОБА_1

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

22 лютого 2018 року Громадська організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» звернулася до суду із даним позовом в інтересах ОСОБА_1, в обґрунтування якого посилалась на те, що власник квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_7 з метою продажу квартири 01 листопада 2005 року уповноважив ОСОБА_4 і ОСОБА_5 довіреністю, яку посвідчив приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевич Є.В. (бланк ВСЕ №714996, реєстровий №16949). 25 травня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, яка діяла по довіреності від ОСОБА_7 був укладений попередній договір купівлі-продажу квартири, до підписання якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_5 гроші в сумі 10 000 доларів США. 25 липня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 був укладений договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М. за реєстровим №3347, до підписання якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_5 8 000 доларів США.

03 серпня 2006 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про реєстрацію права власності на квартиру, видане КП «ДМБТІ», за вказану квартиру ОСОБА_1 сплатив 18 000 доларів США, що було еквівалентно 90 000 грн., а також ним було сплачено всі збори і податки.

22 вересня 2006 року ОСОБА_7 витратив усі грошові кошти, отримані за продаж квартири на алкогольні напої та за наполяганням свого брата ОСОБА_9 подав в міліцію заяву про те, що нібито шахраї незаконно заволоділи його квартирою, в той час як він (ОСОБА_7.) квартиру не продавав і не хотів продавати, довіреності на право продажу квартири нікому не видавав, в нотаріальній конторі Рудкевича Є.В. він 01 листопада 2005 року не був, а потім 27 жовтня 2006 року дав завідомо неправдиві показання слідчому Заставському І.А. під час його допиту у кримінальній справі 64061766 про те, що довіреність він не підписував, а його підпис підроблений, а ОСОБА_1 незаконно заволодів його квартирою.

30 вересня 2006 року дільничним інспектором міліції Індустріального РВ ОСОБА_10 на підставі проведеної перевірки, під час якої були опитані ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_11 та ОСОБА_1, винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, оскільки факту шахрайства не було.

20 жовтня 2006 року прокурор Індустріального району м. Дніпропетровська Новіков Ю.М. скасував постанову про відмову в порушенні кримінальної справи і порушив кримінальну справу №64061766 за ч. 2 ст. 190 КК України за фактом купівлі ОСОБА_1 квартири.

23 жовтня 2006 року слідчий Індустріального РВ ДМУ області Зюзь І.Н. виніс постанову про накладення арешту на квартиру, що належить ОСОБА_7, в той час коли він продав її. В подальшому, кримінальна справа №64061766 була об'єднана з кримінальною справою № 36061032 і прийнята до провадження слідчим з ОВС СВ з РОВС та ЗСОГ СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Заставським І.А.

10 листопада 2006 року слідчим призначено судову почеркознавчу експертизу підпису ОСОБА_7 в довіреності від 01 листопада 2005 року, посвідченій приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевич Є.В.; 30 листопада 2006 року головним спеціалістом групи експертно-криміналістичного забезпечення Індустріального РВ ДМУ підполковником міліції ОСОБА_15 зроблено висновок судової почеркознавчої експертизи №64/04-308, згідно з яким підпис у довіреності від 01 листопада 2005 року від імені ОСОБА_7, яка посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевичем Є.В., виконаний не гр. ОСОБА_7, а іншою особою. На підставі вказаного висновку експерта ОСОБА_15, ОСОБА_1 був заарештований та перебував в ізоляторі тимчасового тримання, його було обвинувачено у шахрайстві, і за рішенням суду скасували його право власності на придбану ним квартиру АДРЕСА_1.

06 грудня 2006 року ОСОБА_1 було незаконно затримано за підозрою у скоєнні злочину по кримінальній справі № 64061766 слідчим з СУ УМВС України в області ОСОБА_16 Підставою для затримання ОСОБА_1 стало наступне: нібито ОСОБА_7 вказав на ОСОБА_1, як на особу яка заволоділа шахрайським шляхом його квартирою АДРЕСА_1; висновок судової почеркознавчої експертизи від 30.11.2006 року № 64/04-308, яка виконана головним спеціалістом групи експертно-криміналістичного забезпечення Індустріального РВ ДМУ підполковником міліції ОСОБА_15, згідно якої підпис в довіреності виконано не ОСОБА_7

08 грудня 2006 року постановою слідчого Заставського I.A. до ОСОБА_1 було застосовано запобіжний захід - підписку про невиїзд.

12 грудня 2006 року постановою слідчого Заставського I.A. ОСОБА_1 було пред'явлено обвинувачення у скоєнні передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України злочину.

18 грудня 2006 року на майно ОСОБА_1 слідчим Заставським І. був накладений арешт.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2011 року по цивільній справі № 0417/2-426/2011 за позовом ОСОБА_7 визнано недійсною довіреність від імені ОСОБА_7, видану на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчену 01 листопада 2005 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевич Є.В. та зареєстровану в реєстрі за № 16949; визнано недійсним договір купівлі-продажу вказаної квартири, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М. 25 липня 2006 року та зареєстрований в реєстрі за №3347; визнано недійсним свідоцтво про реєстрацію права власності на ОСОБА_1 на нерухоме майно, видане комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» 03 серпня 2006 року.

Як зазначається позивачем при зверненні до суду підставою для ухвалення Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська такого рішення про позбавлення ОСОБА_1 права власності на зазначене вище нерухоме майно, став висновок судової почеркознавчої експертизи від 30.11.2006 року № 64/04-308, яка виконана головним спеціалістом групи експертно-криміналістичного забезпечення Індустріального РВ ДМУ підполковником міліції ОСОБА_15 ОСОБА_1 домігся порушення кримінального провадження про скоєння відносно нього ОСОБА_7 злочинів за ст.ст. 190, 384 КК України, які дали ОСОБА_1 право стверджувати, що саме експерт ОСОБА_15 дав завідомо неправдивий висновок почеркознавчої експертизи № 64/04-308 від 30.11.2006 року.

05 грудня 2012 порушено кримінальне провадження за фактом виготовлення завідомо підробленої довіреності від імені ОСОБА_7, яку посвідчив приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевич Є.В.

01 листопада 2005 року, потім 13 лютого 2013 року Індустріальним РВ ДМУ порушено кримінальне провадження № 0001042 за фактом давання ОСОБА_7 завідомо неправдивих показань щодо незаконного заволодіння його квартирою по АДРЕСА_1, 29 липня 2014 року Індустріальним РВ ДМУ порушено кримінальне провадження № 667 за фактом шахрайства та створення штучних доказів з метою заволодіння квартирою АДРЕСА_1.

Постановою прокурора м. Дніпропетровська кримінальні провадження №0001042, №0002667, №0000379 об'єднано за єдиним №0000379.

03 серпня 2015 року прокуратурою Дніпропетровської області внесено до ЄРДР за №0000637 відомості заяви ОСОБА_1 про вчинення щодо нього спеціалістом групи експертно-криміналістичного забезпечення Індустріального РВ Дніпропетровського МУ ОСОБА_15 кримінального правопорушення за статтею 384 КК України.

17 січня 2014 року супровідним листом №8/344 начальником СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Гризою О.В. на адресу ОСОБА_1 направлено постанову слідчого від 17 лютого 2007 року про закриття кримінального переслідування у кримінальній справі №36061032. Отримавши постанову слідчого від 17 лютого 2007 року, ОСОБА_1 оскаржив її до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, та 12 лютого 2014 року вказана постанова була скасована постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, яка направлена прокурору Дніпропетровської області для відновлення слідства відносно ОСОБА_1

Позивачем наголошується, що прокуратура Дніпропетровської області не виконувала постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2014 року, ОСОБА_1 оскаржив бездіяльність прокурора.

25 березня 2014 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зобов'язано прокурора Дніпропетровської області внести до ЄРДР відомості, які встановлені відповідно до постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 14 року по справі №201/939/14к.

26 березня 2014 року за вимогами ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська внесено до ЄРДР за № 0000218 відомості, які встановлені відповідно до постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2014 року по справі №201/939/14к щодо незаконного заволодіння ОСОБА_1 квартирою по АДРЕСА_1.

Досудове розслідування проводилось слідчим BP ОВС ЗУОГ та ЗО СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Климась Ю.І.

25 травня 2015 року у кримінальному провадженні за №0000379 був зроблений висновок двома експертами Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз №1281-15 судової комісійної почеркознавчої експертизи підпису ОСОБА_7 в довіреності від 01.11.2005 року, відповідно до якого: «Підписи від імені ОСОБА_7 в графах: «Підпис» в наданих в оригіналах в двох примірниках довіреності від 01 листопада 2005 року (реєстр № 16949) - виконані самим ОСОБА_7».

17 вересня 2015 року слідчим Климась Ю.І. кримінальне провадження №0000218 закрито за відсутністю події злочину за фактом заволодіння ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_1.

10 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до прокурора Дніпропетровської області Матвійчука В.В. із заявою про вчинення злочину відносно ОСОБА_1 прокурором Індустріального району м. Дніпропетровська Новіковим Ю.М., яка зареєстроване за вхідним №39289вх-16, втім, відомості до ЄРДР внесені не були.

15 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність прокурора Дніпропетровської області Матвійчука В.В. та 29 серпня 2016 року ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (справа №201/11635/16-к) скаргу ОСОБА_1 було задоволено, визнано бездіяльність прокурора Дніпропетровської області щодо невнесення до ЄРДР відомостей за заявою ОСОБА_1 незаконною та зобов'язано внести відомості до ЄРДР, однак, як зазначає позивач, прокурор Дніпропетровської області Матвійчук В.В. не виконав судове рішення, яке набрало законної сили, та лише 28 грудня 2016 року начальником слідчого відділу СУ прокуратури області Лисаченком С. доручено слідчому Орешину П. проводити досудове розслідування.

Посилаючись у позові на те, що незаконна бездіяльність прокурора Дніпропетровської області Матвійчука В.В. тривала з 10 серпня 2016 року до 28 грудня 2016 року, ОСОБА_1 зазнав реальних матеріальних збитків, пов'язаних із зверненнями до прокуратури Дніпропетровської області, Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, Президента України, з участю в судових засіданнях, ОСОБА_1 змушений був призупинити свою підприємницьку діяльність та займатися захистом свого порушеного права, а також він зазнав моральної шкоди через важку психологічну травму у зв'язку з бездіяльністю прокурора.

Враховуючи зазначене, в позові ставиться питання про стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на корить ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 4 246,8 грн. та моральну шкоду у розмірі 40 000 грн., завдані протиправною бездіяльністю прокурора Дніпропетровської області Матвійчука В.В., вчинену при виконанні ним посадових обов'язків, та стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді компенсації за відрив від звичайних занять у зв'язку з явкою до суду у поряду ст. 138 ЦПК України (а.с. 30-46 том 1).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2018 року у задоволенні позову Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена організації ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Державної казначейської служби України, де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, прокуратура Дніпропетровської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю посадової особи органу прокуратури, - відмовлено повністю (а.с. 52-56 том 2).

Не погодившись з рішенням, Громадська організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена організації ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі (а.с. 188-192а том 2).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати.

З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2018 року подана Громадською організацією «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена громадської організації ОСОБА_1 та підписана керівником цієї організації ОСОБА_20 (а.с. 188-192а том 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 ЦПК України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Правові та організаційні засади діяльності громадських організацій визначені в Законі України «Про громадські об'єднання» № 4572-VI. Згідно із ч. 1, 3 ст. 1 цього Закону громадське об'єднання - це добровільне об'єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів. Громадська організація - це громадське об'єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи.

При тлумаченні положень зазначеного Закону, Конституційний Суд України у своєму рішенні № 12-рп/2013 від 28 листопада 2013 року вказав на те, що громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, Громадська організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» утворена без статусу юридичної особи, а отже, її статутними документами, відповідно до ст. 9 Закону України «Про громадські об'єднання», є протокол установчих зборів його засновників.

Однак, витяг з протоколу № 1 від 15.09.2014 року Установчих зборів засновників Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» засвідчує факт утворення громадської організації, але не містить повноважень на здійснення представництва інтересів своїх членів в суді та наявності обсягу процесуальних прав і обов'язків, встановлених ЦПК України.

Отже, у відповідності до Закону України «Про громадські об'єднання» Громадська організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» може мати право захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, але лише у випадку, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах, проте, матеріали справи не містять доказів того, що її статутними документами передбачено право звернення до суду за захистом прав чи інтересів членів своєї організації, а також того, що така організація наділена обсягом процесуальних прав і обов'язків, встановлених ЦПК України.

На підставі викладеного, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена організації ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2018 року слід закрити.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 362, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена організації ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2018 року по цивільній справі за позовом Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена організації ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Державної казначейської служби України, де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, прокуратура Дніпропетровської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю посадової особи органу прокуратури - закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: