________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 1512/5456/2012
Провадження № 6/520/133/19
УХВАЛА

про залишення подання без задоволення

06.02.2019 року

Київський районний суд м. Одеси:

головуючий суддя Куриленко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі подання Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області, за участю стягувача ОСОБА_2, боржника ОСОБА_3, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа,

ВСТАНОВИВ:

05.02.2019 року старший державний виконавець відділу ОСОБА_4 звернувся до суду з поданням, в якому просить: тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, що зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, до виконання зобов'язань, покладених на неї виконавчим листом № 1512/5456/2012, виданого Київським районним судом Одеської області від 15.01.2015 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 грошової суми у розмірі 36714 грн.

В своєму поданні державний виконавець посилається на те, що боржник вимоги за виконавчими документами в добровільному порядку не виконує, тому державний виконавець звертається до суду для вирішення питання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Куриленко О.М.

Відповідно ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 1512/5456/2012 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія Оранта про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричинених в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07.11.2013 року позовні вимоги ОСОБА_5 - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 грошові кошти у відшкодування завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди у розмірі 36 464,28гривень, завдану моральну шкоду у розмірі 20 000 гривень та судовий збір у розмірі 564гривні 64коп. А також стягнуто з Відкритого Акціонерного товариства «НАСК Оранта» на користь ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 62039,15 гривень, та на користь держави судовий збір у розмірі 620 гривень 40коп. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 звернулась оскаржила його в апеляційному порядку та просила скасувати рішення першої інстанції, постановити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні його вимог, посилаючись на те, що суд не дослідив всіх обставин справи, не зясував висновків експертиз.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 12.11.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2013 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 кошти у відшкодування завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди у розмірі 36 464, 28 гривень скасовано, в цій частині постановлено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 кошти у відшкодування завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди у розмірі 26 714 гривень та моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень, зобовязано ОСОБА_5 повернути ОСОБА_3 вузли та агрегати автомобіля марки «Лексус», державний номер НОМЕР_2, які підлягають заміні. В решті рішення залишено без змін.

15.01.2015 року Київським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист №1512/5456/2012 на примусове виконання рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 коштів у відшкодування завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди у розмірі 26 714 гривень та моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 19, 20,25 Закону України «Про виконавче провадження», 06 липня 2015 року державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_6 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 49007036 за вищевказаним виконавчим листом. Копії зазначеної постанови із супровідним листом в порядку, встановленому ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», направлено сторонам. Боржнику надано строк для добровільного виконання рішення суду, проте в строк наданий державним виконавцем боржник вимоги виконавчого документа не виконав.

Боржником рішення суду в добровільному порядку не виконано, у зв'язку з чим державним виконавцем проведено дії щодо розшуку майна, належного ОСОБА_3 шляхом направлення запитів до реєструючих установ.

Так, відповідно до довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, боржник зареєстрована за адресою, вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1

Згідно відповідей Державної фіскальної служби України від 13.09.2018 року, відсутня інформація стосовно боржника ОСОБА_3 щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО, а також боржник не перебуває на обліку в органах ДПС.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України, боржник пенсію не отримує.

Відповідно до інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, Інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно № 155210673 від 06.02.2019 року за боржником зареєстрована квартира ІНФОРМАЦІЯ_3, на яку, з метою забезпечення позову ОСОБА_5 ухвалою суду від 26.04.2012 року, судом було накладено арешт.

28 листопада 2018 року державним виконавцем відділу здійснено вихід за місцем реєстрації боржника та встановлено, що боржника на момент перевірки не виявлено.

З листа першого заступника начальника ОСОБА_1 управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 13.06.2016 року вбачається, що у боржника ОСОБА_3 наявний паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії ЕЕ № 366082 від 05.08.2008 року.

22 червня 2016 року ОСОБА_3 звернулась до державного виконавця Капсун О.В. з заявою, в якій повідомила, що вона працює радником Голови Одеської обласної державної адміністрації, у звязку з чим просила проводити стягнення на користь ОСОБА_2 з її заробітної плати.

Разом з тим, в листопаді 2016 року тимчасово виконуючий обовязки заступника голови керівника апарату обласної державної адміністрації повідомив державного виконавця про те, що по виконавчих провадженнях від 21 червня 2016 року за реєстраційними номерами ВП №48007036 та ВП № 48345135 стягнення грошових сум у розмірі 20 % від заробітної плати ОСОБА_3 припинено у звязку з її звільненням.

Також з подання вбачається, що відкрите виконавчого провадження АСВП 48345135 з примусового виконання виконавчого листа № 520/1643/14-ц, виданого Київським районним судом Одеської області від 28.07.2015 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 грошової суми у розмірі 14834,57 грн., яке наразі також боржником не виконане.

Вирішуючи вказане питання суд бере до уваги постанову Пленуму Верховного суду України № 14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» в якій зазначено, що скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, а саме - подання готується на бланку відповідного відділу державної виконавчої служби за підписом начальника цього відділу та обов'язково має містити: найменування суду, до якого направляється подання; реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні; реквізити виконавчого провадження; прізвище, ім'я та по батькові особи (боржника), дату народження (число, місяць, рік); підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Також, у поданні, мають бути визначені заходи (тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого), найменування органів, які мають їх здійснити. У разі тимчасового обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа зазначаються вид паспортного документа (для громадян України - дипломатичний паспорт, службовий паспорт, паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, посвідчення особи моряка тощо; для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ, що підтверджує громадянство іноземця або посвідчує особу без громадянства), його серія та номер, а також найменування та місцезнаходження державного органу, до якого повинен надсилатися вилучений паспортний документ. До подання додаються копії виконавчого документа, постанови про відкриття виконавчого провадження та копії інших документів (за потреби). У поданні також можуть зазначатися адреса місця проживання боржника та інші відомості, які відомі про цю особу державному виконавцю. Про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду державний виконавець повідомляє боржника.

Однак, в долучених до подання документах відсутні будь-які докази про направлення на адресу боржника повідомлення про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника, інших документів, які б свідчили про направлення повідомлення боржнику (реєстру кореспонденції, зворотних повідомлень) суду не надано, що свідчить про недотримання законних прав людини і громадянина та позбавляє суд можливості на справедливий розгляд справи.

Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Проте, як вбачається з матеріалів подання, державним виконавцем не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що боржник, може або намагається виїхати за межі України, щоб уникнути відповідальності.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до частини 2 статті 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Згідно пункту 5 частини першої статті 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов'язань.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України».

Таким чином, аналіз перелічених норм законів дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Однак, державним виконавцем не надано жодного доказу, який би свідчив про умисне ухилення боржника, від виконання зобов'язань, а саме по собі невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом встановленого строку не може свідчити про ухилення від виконання покладених на неї рішення обов'язків.

Приходячи до такого висновку, суд вважає, що акт державного виконавця від 28.11.2018 року, складений ніби-то за фактом виходу на адресу боржника, не може вважатись належним доказом ухиляння боржника протягом майже 3,5 років від виконання рішення суду, так як вказаний акт не підписаний свідками та взагалі не підтверджений. Більш того, залишилось не зрозумілим, що зашкодило виконавцю повторно вийти за адресою реєстрації боржника, в квартирі, яка належить їй на праві власності.

Відповідно до імперативних вимог Цивільного процесуального кодексу України особа, яка звертається в суд із позовом, заявою, скаргою чи поданням зобов`язана не тільки викласти всі обставини на підтвердження своїх вимог, але й зазначити відповідні докази на їх підтвердження.

Подання не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріали подання не містять посилання на докази ухилення боржника від виконання рішення суду

А тому, подання державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області - не підлягає задоволенню, оскільки обмеження боржника у праві виїзду із території України до виконання боргових зобов'язань є тільки однією із підстав - заходів виконання рішення, однак вказана підстава не є перешкодою для вжиття державним виконавцем всіх інших більш суттєвих заходів щодо реального виконання рішення.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 258, 260, 441 ЦПК України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України», суд

УХВАЛИВ :

Подання Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області, за участю стягувача ОСОБА_2, боржника ОСОБА_3, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Київського районного суду м. Одеси

Суддя Куриленко О. М.