Дата документу 06.09.2019
Справа № 501/2974/19
УХВАЛА

06 вересня 2019 року суддя Іллічівського міського суду Одеської області Петрюченко М.І., перевіривши виконання вимог статей 149-151 Цивільного-процесуального кодексу України (далі ЦПК) заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову при відкритті провадження по цивільній справі за

позовом ОСОБА_1

до

відповідача: ОСОБА_2

предмет та підстави позову: про визнання спільної сумісної власності подружжя

ВСТАНОВИВ:

І. Обгрунтування заяви.

1. 28 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, заяву обґрунтувала тим, що нею до суду подано позов до ОСОБА_2 про визнання спільної сумісної власності подружжя.

2. Заявник просить суд з метою забезпечення позову:

- накласти арешт та заборонити знімати (видавати) грошові кошти, що перебувають на рахунку в євро № НОМЕР_1 у Акціонерному товаристві «Державний експортно-імпортний банк України», що відкрито на ім`я ОСОБА_2 ;

- накласти арешт та заборонити знімати (видавати) грошові кошти, що перебувають на рахунку в доларах США № НОМЕР_2 у Акціонерному товаристві «Державний експортно-імпортний банк України», що відкрито на ім`я ОСОБА_2 .

Позивач мотивує дану заяву тим, що відповідач має можливість зняти їх з рахунку, закривши рахунок та розпорядитись грошовими коштами на власний розсуд, що призведе до тпорушення прав та законних інтересів позивача.

ІІ. Процедура.

3. 28 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання спільної сумісної власності подружжя.

4. Разом з позовом ОСОБА_1 надала до суду заяву про забезпечення позову.

5. Від відділу реєстрації обліку осіб виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області на адресу суду 04.09.2019 року надійшла інформація про місце проживання (перебування) сторін по справі.

6. 06 вересня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

7. Заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи відповідно до статті 153 Цивільного-процесуального кодексу України (далі ЦПК).

8. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із тим, що розгляд заяви здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Мотиви, з яких Суд дійшов висновків, і закон, яким керувався Суд.

9. Дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного

10. Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК).

11. Відповідно до ч.1 п.2 та п.4 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання.

12. Відповідно до п.п.5, 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмету спору.

13. При цьому, згідно роз`яснень, які містяться в п.4 вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

14. Отже, виходячи зі змісту вищенаведених положень законодавства та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в контексті вимог даної заяви, суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з`ясувати яким чином обраний позивачем захід забезпечення позову буде захищати його трудові права під час розгляду справи та у разі можливого задоволення позову до набрання рішенням законної сили.

15. Натомість, у поданій заяві про забезпечення позову на обґрунтування необхідності застосування у даному випадку саме такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту та заборони знімати (видавати) грошові кошти, що перебувають на рахунку в євро № НОМЕР_1 та в доларах США № НОМЕР_2 у Акціонерному товаристві «Державний експортно-імпортний банк України», що відкрито на ім`я ОСОБА_2 , заявник посилається на довідки з банку щодо належності (відкриття) цих рахунків на ім`я відповідача.

При цьому, до заяви про забезпечення позову, заявниця надала реквізити поточного рахунку у іноземній валюті, викладеній у довільній формі у вигляді таблиці на англійській мові, з яких неможливо зрозуміти яка банківська установа надала вказану інформацію.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст.10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

Згідно із ст.9 ЦПК України, цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасникам судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють. Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.14 Закону України "Про засади державної мовної політики", сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою.

Державною мовою України згідно зі ст.10 Конституції України та ст.6 Закону України "Про засади державної мовної політики" є українська мова.

В свою чергу, до заяви про забезпечення позову, не надано належним чином засвідченого перекладу на українську мову реквізитів поточного рахунку у іноземній валюті відповідача.

Крім того, в заяві про забезпечення позову заявник не конкретизує та не надає докази того яка сума коштів перебуває на рахунках боржника та на яку суму потрібно накласти арешт.

Також, заявником не наведено які саме конкретні факти чи обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що будуть порушені його права.

Тобто, заявником не доведено належними та допустимими доказами існування (відкриття) рахунків, відкритих на ім`я відповідача та не обґрунтовано саме реальної загрози істотного ускладнення чи унеможливлення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Також судом враховано, що право приватної власності особи захищається не лише нормами національного законодавства, але і ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення державою вимог ст.1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Тобто, зважаючи на те, що позивач у заяві про забезпечення позову належним чином не надав доказів існування (відкриття) рахунків, відкритих на ім`я відповідача та не обґрунтував наявність саме реальної загрози істотного ускладнення чи унеможливлення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд вважає, що задоволення заяви про забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб призведе до порушення вимог ч.3 ст.150 ЦПК України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки вид забезпечення позову, обраний позивачем, в даному випадку не буде співмірним із заявленими позовними вимогами, а також не буде дотримано вимог про пропорційність втручання у право на мирне володіння майном визначеним цілям.

Керуючись ст.ст.149-154 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1 у накладенні арешту та заборони знімати (видавати) грошові кошти, що перебувають на рахунку в євро № НОМЕР_1 та в доларах США № НОМЕР_2 у Акціонерному товаристві «Державний експортно-імпортний банк України», що відкрито на ім`я ОСОБА_2 .

2. Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Іллічівський міський суд Одеської області.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко