Дата документу 29.01.2019 Справа № 333/1084/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/1084/18 Головуючий у 1 інстанції: Варнавська Л.О.
Провадження № 22-ц/807/154/19 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» січня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Бєлки В.Ю.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2018 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання права власності на 1/4 частину нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання права власності на 1/4 частину нерухомого майна, в якому просив визнати за ним право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 69,24 кв.м., житловою площею 45,4 кв.м.

Зазначив, що під час шлюбу його батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 була придбана квартира АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року його батько та чоловік відповідача ОСОБА_5 помер, на момент смерті він був власником 1/2 частини вказаної квартири.

Заяву про відмову від спадщини він не продавав, як спадкоємець першої черги спадщину фактично прийняла відповідач ОСОБА_4

01 липня 2008 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладений іпотечний договір №1-3789-0871, предметом іпотеки є вказана квартира. З метою задоволення вимог банком було придбано у власність квартиру, проте не враховано, що фактично власником 1/2 частини нерухомого майна на праві спільної сумісної власності був ОСОБА_5

ОСОБА_3 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що належить на праві власності ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

В обґрунтування заяви зазначив, що спірна квартира може бути відчужена ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», що може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2018 року заяву задоволено.

Накладено арешт на нерухоме майно ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», а саме: 1/4 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на відсутність загрози ускладнення чи унеможливлення виконання рішення, ненадання позивачем доказів на підтвердження необхідності застосування заходів забезпечення позову, необґрунтованість ухвали суду, просить скасувати ухвалу суду та відмовити в задоволенні заяви.

ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням вимог ЦПУ України.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За приписами ст. 149 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, має право вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно положень ч. 1 ст.150 ЦПК України, видами забезпечення позову є, зокрема, накладенням арешту на майно.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що вид забезпечення позову є співрозмірним до заявлених вимог.

Проте з таким висновком суду першої інстанції повною мірою погодитися не можна з огляду на наступне.

Як вбачається з апеляційної скарги, постановою Правління Національного банку України від 17 грудня 2015 року №898 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (а.с.55).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 230 від 18 грудня 2015 року, на підставі вказаної постанови Правління Національного банку України вирішено розпочати процедуру ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» з 18 грудня 2015 року (а.с.56).

Зазначені обставини не були з'ясовані судом першої інстанції при постановлені оскаржуваної ухвали.

Згідно з ч. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється: примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Частиною 1 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду.

За приписами п. 7 ч. 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Згідно з свідоцтвом від 08 вересня 2014 року приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Якібюк Ю.А., зареєстрованого в реєстрі за №1857, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» належить на праві власності майно, яке складається з квартири АДРЕСА_4 (а.с. 30).

Таким чином, вжиті на підставі оскаржуваної ухвали заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на майно АТ «Банк «Фінанси та Кредит» після запровадження процедури ліквідації банку та призначення уповноваженої особи Фонду суперечать п. 7 ч. 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

При вищевикладених обставинах, допущені судом порушення норм процесуального права призвели до постановлення помилкової (передчасної) ухвали, яка підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду (вирішення питання) до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» задовольнити частково.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2018 року про забезпечення позову у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 31 січня 2019 року.

Головуючий

Судді: