КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9573/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Мальцев Д.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Чобіток А.О., Ящук Т.І.

при секретарі - Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3

про забезпечення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекс Навігатор», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Толочко Яна Миколаївна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова Ія Володимирівна про визнання правочинів недійсними та скасування реєстраційних дій,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року,

встановив:

у квітні 2019 року позивачі звернулись до суду з вказаним позовом та просили суд забезпечити позов шляхом накладення арешту та заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 та заборонити вчиняти будь-які реєстраційній дії щодо неї, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення їх прав.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року у задоволенні заяви було відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, представник позивачів подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким вжити заходи забезпечення позову, посилаючись на порушення норм процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб просив суд ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на її необґрунтованість.

Представник ТОВ «Лекс Навігатор» у відзиві на апеляційну скаргу просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Представник ПАТ «КБ «Надра» також звернувся до суду із відзивом на апеляційну скаргу та просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , представника ПАТ «КБ «Надра» - Вороніна О.М., представника ТОВ «Лекс Навігатор» - Гербеди Г.Г., представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Кузьміка Д.В . , дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивачі посилались на те, що 13 серпня 2008 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позичальник отримала в кредит 115 000 дол. США строком до 11 серпня 2023 року. В забезпечення виконання зобов`язання банком було укладено договори поруки з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , а також договір іпотеки з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідно до умов якого вони передали банку в іпотеку належну на праві власності квартиру АДРЕСА_1 . Позивачі зазначали, що їм стало відомо про укладення ряду договорів про відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором та договором іпотеки, а у квітні 2019 року отримано вимогу від ОСОБА_4 про погашення заборгованості, у якій зазначалось, що у випадку несплати заборгованості в розмірі 1 753 514 грн. 30 коп. протягом 30 днів іпотекодержатель має право на задоволення своїх вимог шляхом набуття права власності на предмет іпотеки або його продажу третім особам.

Позивачі зазначали, що відступлення права вимоги до них від ПАТ «КБ «Надра» до інших осіб відбулось із порушенням норм чинного законодавства, у зв`язку з чим просили суд визнати недійсними договори купівлі-продажу (відступлення) права вимоги за кредитним договором та про відступлення прав за договором іпотеки від 18 березня 2019 року, укладені між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Лекс Навігатор», договори про відступлення прав вимоги за кредитним договором та за договором іпотеки, укладені між ТОВ «Лекс Навігатор» та ОСОБА_4 Також позивачі просили скасувати рішення про державну реєстрацію за ТОВ «Лекс Навігатор» та ОСОБА_4 прав іпотекодержателя.

Заява обґрунтована тим, що у разі невжиття заходів забезпечення позову позивачі можуть втратити своє єдине житло, а тому просили суд накласти арешт на квартиру, яка є предметом іпотеки, та заборонити її відчуження та вчинення реєстраційних дій щодо неї.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року у задоволенні заяви було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заява не містить обґрунтувань щодо того, яким чином невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання можливого рішення суду, а заходи забезпечення позову, про які просять позивачі, не є співмірними заявленим позовним вимогами.

Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

У своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано те, що на адресу відповідачів надійшла вимога від ОСОБА_4 із посиланням на реальний намір відчужити належну їм на праві власності квартиру в порядку задоволення вимог іпотекодержателя, що свідчить про реальну загрозу утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку задоволення позову. Однак, такі доводи апелянта є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» роз`яснено судам, що при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовних вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача з метою забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Аналізуючи наведені процесуальні норми, обставини справи, вбачається, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у справі.

В даному випадку виділені матеріали справи свідчать про те, що позивачі звернулись до суду з вимогами про визнання недійсними договорів та скасування реєстраційних дій щодо зміни іпотекодержателя за зобов`язанням, тоді як вимог щодо права власності на квартиру заявлено не було. Представником позивача не було надано належного обґрунтування щодо того, яким чином невжиття заходів забезпечення позову у обраний спосіб може утруднити виконання рішення суду про визнання недійсними договорів та скасування реєстраційних дій.

Крім того, безпідставними є і посилання скаржників на практику Верховного Суду на підтвердження того, що обраний захід забезпечення позову є співмірним до заявлених вимог, оскільки в даній справі предметом розгляду є правомірність договорів купівлі-продажу (відступлення) права вимоги за договором іпотеки, а не купівлі-продажу самого предмету іпотеки, як про те зазначає апелянт.

Предметом спору в даному випадку є правомірність передачі права вимоги до позивачів за договорами, а не наявність чи відсутність права іпотекодержателя за укладеним між ними та банком договором іпотеки на задоволення своїх вимог.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, ухвала була постановлена судом першої інстанції при дотриманні норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 06 вересня 2019 року.

Головуючий

Судді