Справа № 341/1193/17
Провадження № 22-ц/4808/45/19
Головуючий у 1 інстанції Юсип І. М.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Матківського Р.Й., Максюти І.О.,

секретаря Турів О.М.

представника апелянта ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

позивача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа - Служба у справах дітей Бурштинської міської ради про позбавлення батьківських прав, за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Галицького районного суду від 02 жовтня 2018 року у складі судді Юсип І.М., ухвалене в м. Галич, повний текст якого складено 09 жовтня 2018 року, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2017 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, третя особа - Служба у справах дітей Бурштинської міської ради про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 03 лютого 2009 року по 15 вересня 2014 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_7.

Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, просила позбавити ОСОБА_6 батьківських прав відносно малолітньої дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Галицького районного суду від 02 жовтня 2018 року позов задоволено. Позбавлено ОСОБА_6 батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В апеляційній скарзі на дане рішення ОСОБА_6 посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають істотне значення для справи.

Зазначає, що рішенням Галицького районного суду від 24 вересня 2012 року з нього стягнуто на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_7 Рішення він виконував та продовжує виконувати, однак, після розірвання шлюбу ОСОБА_5 чинила йому перешкоди у спілкуванні з дитиною.

Вказує, що у зв'язку з відбуттям покарання у Коломийській ВК №41, починаючи з 17 листопада 2016 року до 10 травня 2018 року, він фізично не міг виконувати свій батьківський обов'язок та реалізувати права щодо участі у вихованні дитини, однак, навіть відбуваючи покарання, він працював та сплачував аліменти на утримання сина.

Крім того, комісія з питань захисту прав дитини вирішила, в інтересах малолітньої дитини, відмовити позивачу у задоволені заяви щодо доцільності позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_7, оскільки для цього недостатньо підстав.

Суд першої інстанції не врахував, що 20 травня 2016 року він подарував ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,0497 га, яка розташована в садівничому товаристві «Агрохімік» в селі Вовчинець фактичною вартістю 100 000,00 грн.

Вважає, що застосувавши такий крайній захід як позбавлення батьківських прав відносно сина, суд фактично позбавив його права брати участь у його вихованні і сприяти тому, щоб він змінився в кращу сторону і мав можливість він та його батьки спілкуватися з сином та онуком.

У зв'язку з наведеним, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу та вказала, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскільки судом першої інстанції було повно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, викладені висновки у рішенні суду відповідають обставинам справи, рішення прийнято із дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_6 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала з вищенаведених підстав.

ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу заперечили, посилаючись на її безпідставність.

Представник служби у справах дітей Бурштинської міської ради в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутності. Враховуючи його належне повідомлення про час та місце судового розгляду, колегія суддів вважає за можливе слухати справу у його відсутності на підставі ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з наступних причин.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_6 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, тому підлягає позбавленню батьківських прав.

Проте з таким висновком суду колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі з 03 лютого 2009 року, який рішенням Галицького районного суду від 15 вересня 2014 року розірвано, дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишено на проживання з матір'ю (а.с. 8-9).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками якого є сторони по справі (а.с. 7).

Рішенням Галицького районного суду від 24 вересня 2012 року вирішено стягувати з ОСОБА_6 аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_7 Рішеннями Галицького районного суду від 20 жовтня 2014 року та 07 травня 2018 року розмір аліментів змінювався (а.с. 10-12, 144-147).

Відповідно до вироку Івано-Франківського міського суду від 05 серпня 2016 року, який залишений без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України - два роки шість місяців позбавлення волі. Згідно доданого до матеріалів справи Висновку експерта №301 12 травня 2014 року ОСОБА_6 нанесено ОСОБА_5 удари молотком по голові, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозково-лицевої травми з вдавленим уламковим переломом тім'яної кістки зліва, розривом твердої мозкової оболонки, переломами решітчастої кістки зліва, кісток носа, нижнього краю нижньої очниці, виличної кістки зліва, передньої стінки лівої верхньо-щелепної пазухи, забоєм головного мозку середнього ступеня, крововиливом в речовину головного мозку, забійно-розміщеною раною тім'яної ділянки зліва, забійними ранами спинки носа виличної ділянки зліва, синцями на верхній та нижній повіках лівого ока, крововиливом під кон'юнктиву лівого очного яблука, що ускладнилася пневмоцефалією, гемосинусом, яка утворилася від дії тупого твердого предмета, яка згідно висновку експерта відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент спричинення (а.с. 14-18, 26-29).

Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов від 14 липня 2017 року дитина ОСОБА_7 проживала з матір'ю та бабусею по АДРЕСА_1 у двокімнатній квартирі. Умови проживання хороші. В дитини було окреме ліжко, робочий стіл. Для виховання та розвитку дитини створено всі належні умови для комфортного зростання (а.с. 44).

Відповідно до договору найму житла № 28/10/2017 від 28 жовтня 2017 року ОСОБА_5 винаймає для проживання квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 142).

У вищевказаній квартирі ОСОБА_7 проживає разом з матір'ю, має свій куток для навчання, а також свою особисту кімнату для відпочинку (згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 12 листопада 2018 року (а.с. 143).

Відповідно до характеристик із загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2 Бурштинської міської ради Івано-Франківської області, де навчався ОСОБА_7 з 1 вересня 2015 року, останній характеризується позитивно, він є активним та розумним, фізичний розвиток та стан його здоров'я відповідає віку і нормі, систематично готується до уроків. Вказано, що мати постійно цікавиться навчанням дитини, здійснює контроль за успішністю, регулярно відвідує школу, контролює його контакти, приймає активну участь у шкільному житті класу. А батько, у свою чергу зовсім не цікавиться успіхами сина у навчанні, не відвідував шкільних свят та жодного разу не був присутнім на батьківських зборах. Аналогічні відомості щодо не зацікавленості батька у житті сина містяться і в характеристиці Бурштинського дошкільного навчального закладу №6 «Пролісок» Бурштинської міської ради Івано-Франківської області. Згідно характеристики, наданої практичним психологом Бурштинської ЗОШ І-ІІІ ступенів №2 Бурштинської міської ради Івано-Франківської області зазначено, що спогади про батька (бабусю і дідуся батька) його насторожують, у хлопчика з'являється неспокій, тривожність (а.с. 41-43, 85).

Згідно довідки № 01-23/155 Івано-Франківської загальноосвітньої школи №10 від 30 травня 2018 року з 27 жовтня 2017 року ОСОБА_7 навчається в Івано-Франківській загальноосвітній школі № 10 у 3-В класі. Батько за час навчання сина жодного разу в школі не був, не відвідував шкільних свят та батьківських зборів. Однак 16 та 17 травня 2018 року, без відому класного керівника намагався в приміщенні школи під час уроків зустрітись з сином. Зустріч була короткотерміновою (приблизно 5 хвилин), після чого хлопчик був знервований та напружений, ще один раз батько був присутній на шкільній лінійці, присвяченій на останньому дзвінку. А згідно досліджень, проведених практичним психологом близькою людиною для ОСОБА_7 є його мати, батько є особою нейтральною в емоційному стані дитини, що засвідчує методика «Малюнок сім'ї» (а.с. 124).

Відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини виконкому Бурштинської міської ради від 02 жовтня 2017 року та рішення виконавчого комітету Бурштинської міської ради від 22 листопада 2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 відносно його малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні заяви щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 (а.с. 95,103).

Як вбачається із розрахунку із сплати аліментів, виданого Галицьким районним відділом ДВС сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 12 грудня 2018 року становить 16 629,26 грн.

Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені статтею 164 СК України.

За змістом наведеної норми мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до пункту 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків.

Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем рішення суду першої інстанції про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав виходячи з того, що позивач надала суду докази, які беззаперечно вказують на факт ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За час спільного поживання він не надавав необхідної фінансової допомоги, викрадав з квартири речі та закладав їх в ломбардах, належним чином не виконував рішення судів про стягнення аліментів, в присутності дитини поводив себе агресивно, спричинився до завдання шкоди матері дитини, що спричинило матеріальну та моральну шкоду дитині. Дитина тривалий час перебувала без матері внаслідок травм після побиття, при цьому матеріальної допомоги відповідач не надавав. За час окремого проживання тільки декілька разів бачився з дитиною. Така поведінка, на думку суду, свідчить про неблагонадійність середовища, яким дитину оточував батько і про неможливість ним забезпечити сину розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі.

Проте, даючи оцінку наявним у справі доказам, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що не заперечуючи ряду обставин, на які посилається суд у своєму висновку щодо негативної поведінки відповідача по відношенню до матері дитини та неповної участі його у вихованні та утриманні дитини, достатніх доказів для висновку про позбавлення батьківських прав у суду не було.

З матеріалів справи, зокрема, вбачається, що у 2009 році сторони одружилися і у них народився син ОСОБА_7.

Позивач звернулася до суду про стягнення аліментів та рішенням суду від 24 вересня 2012 року судом вирішено стягувати з ОСОБА_6 аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 заробітку.

Далі рішеннями Галицького районного суду від 20 жовтня 2014 року та 07 травня 2018 року розмір аліментів змінювався (а.с. 10-12, 144-147).

Рішенням Галицького районного суду від 15 вересня 2014 року шлюб розірвано, дитину ОСОБА_7 залишено на проживання з матір'ю (а.с. 8-9).

Вироком Івано-Франківського міського суду від 05 серпня 2016 року, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину та призначено покарання - два роки шість місяців позбавлення волі.

З листопада 2016 року по травень 2018 року ОСОБА_6 відбував покарання у Коломийській виправній колонії № 41.

Сторонами спору визнано, що з часу одруження сторони спільно проживали до серпня 2012 року, однак доказів, які вказують на невиконання відповідачем батьківських обов'язків за цей час не представлено.

При цьому, суд вважає, що під час перебування ОСОБА_6 під слідством, під час судового розгляду та в період відбування покарання відповідач мав обмежену можливість щодо участі у вихованні сина. Не заперечуючи таку можливість в цілому і обов'язок батька щодо їх виконання, наведені обставини слід врахувати при оцінці його поведінки.

Суд враховує ту обставину, що з 2012 року з відповідача стягуються аліменти, що вказує на наявність спору між сторонами з цього приводу і є складовою участі батьків у вихованні дитини.

Також сторона позивача апелює до наявності постійної, хоча і мінливої, заборгованості по аліментах. Однак, самі по собі судові рішення про стягнення аліментів та наявна заборгованість не можуть бути виключною підставою для позбавлення батьківських прав. Ці факти можуть бути враховані лише у сукупності з іншими обставинами, які є підставами для позбавлення батьківських прав.

При цьому, у справі наявні довідка за місцем його роботи про утримання аліментів до квітня 2014 року та за місцем відбування покарання за 2017 рік. Часткове погашення їх мало місце і у 2018 році після виходу з колонії, що підтверджується квитанціями, наявними в матеріалах справи та розрахунком виконавця.

Також звертає на себе увагу і наявність рішення суду від 30 червня 2017 року про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька. Як підтвердив у судовому засіданні відповідач він дійсно відмовив позивачці в такому дозволі, проте воно не вказує на систематичне умисне ухилення батька від виконання своїх обов'язків.

Суд зважає на ту обставину, що відповідач за вироком суду був засуджений за умисний злочин стосовно матері своєї дитини позивача ОСОБА_5, спричинивши їй тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя в момент спричинення.

Такий факт не можна залишити поза увагою, даючи оцінку зібраним доказам по справі, як таку, що характеризує відповідача.

Однак в сукупності, наведена обставина, факт призначення до стягнення аліментів і їх неповна несплата, відмова у наданні згоди на виїзд дитини за кордон не дають достатніх підстав для позбавлення відповідача батьківських прав на час звернення до суду.

Зібрані судом докази вказують на недостатній рівень участі відповідача у вихованні та утриманні дитини, однак не могли слугувати підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки така міра є виключною.

Наявні у справі докази як-то, характеристики дитини за місцем навчання, довідки щодо відсутності участі відповідача у вихованні сина в школі, стосуються періоду 2015-2017 років, тоді як в цей період відповідач перебував під слідством, судом та відбував покарання.

Як підтвердила в засіданні позивач, вчитель її повідомляла, що відповідач крадькома двічі пробував поговорити з дитиною у школі після звільнення у травні 2018 року.

В судовому засіданні відповідач пояснив суду, що бажає спілкуватися з дитиною та брати участь у його вихованні, однак, знаючи як на це негативно реагує позивач, не мав поки можливості вирішити це питання в порядку визначеному законом.

На недостатність доказів для позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав вказує і висновок служби у справах дітей Бурштинської міської ради від 02 жовтня 2017 року.

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції неповно та невсебічно з'ясував фактичні обставини справи, оскільки наявні у справі докази не засвідчують факт свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками щодо малолітнього сина ОСОБА_7 та умисного ухилення від участі в забезпеченні його фізичного і духовного розвитку за час про який вказує позивач.

Посилання ОСОБА_5 на негативний вплив на дитину в силу того, що батько на очах у дитини неодноразово спричиняв насильницькі дії щодо матері не підтверджені позивачем доказами.

Враховуючи ті обставини, що відповідач проживає окремо від дитини, бажає приймати участь у вихованні сина та спілкуватися з ним, хоче виправити свою поведінку на краще, приймаючи до уваги, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідачу слід надати можливість виправити свою винну поведінку шляхом встановлення контакту з сином.

Разом з тим, наведені вище факти щодо несистематичної сплати відповідачем аліментів, наявність заборгованості по аліментах, факт ненадання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, спричинення тяжких тілесних ушкоджень колишній дружині, що є неприпустимим у сім'ї та негативно впливає на малолітню дитину є підставою для здійснення контролю за відповідачем в частині виконання батьківських обов'язків та попередження судом відповідача щодо необхідності змінити ставлення до виховання малолітнього сина ОСОБА_7

Тому судове рішення підлягає скасуванню з відмовою в позові ОСОБА_5. з одночасним попередженням ОСОБА_6 про необхідність зміни ставлення до дитини під контролем органу опіки та піклування.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволити частково.

Рішення Галицького районного суду від 02 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа - Служба у справах дітей Бурштинської міської ради про позбавлення батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Попередити ОСОБА_6, про необхідність змінити ставлення до виховання малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Покласти на Службу у справах дітей Бурштинської міської ради та Орган опіки та піклування виконкому Івано-Франківської міської ради контроль за виконанням ОСОБА_6, батьківських обов'язків стосовно дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 29 січня 2019 року.

Суддя-доповідач Л.В. Василишин

Судді: Р.Й. Матківський

І.О. Максюта