ПОСТАНОВА

Іменем України

04 вересня 2019 року м. Кропивницький

справа № 393/389/19

провадження № 22-ц/4809/1364/19

Кропивницький апеляційний суд в складіколегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Авраменко Т. М.

суддів Суровицької Л. В., Черненка В. В.

секретар Бодопрост М. М.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1

начальник Новгородківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Дворовенко М.П., Відділ ДАІ Новгородківського РВ УМВС

розглянувши у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 10 липня 2019 року у складі судді Рачкелюк Ю. В. у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання незаконними дій начальника Новгородківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Дворовенка М.П., скасування постанови державного виконавця Новгородківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Кітченко О.В. від 08 листопада 2011 року у виконавчому провадженні ВП № 26994797 від 09 червня 2011 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою про визнання незаконними дій начальника Новгородківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Дворовенка М.П., скасування постанови державного виконавця Новгородківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Кітченко О.В. від 08 листопада 2011 року у виконавчому провадженні ВП № 26994797 від 09 червня 2011 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження під час виконання постанови ДАІ про стягнення штрафу на користь держави.

Ухвалою Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 10 липня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, оскільки ця скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Роз`яснено ОСОБА_1 право на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства з адміністративним позовом про оскарження дій державного виконавця при виконанні постанови №053247, прийнятої 12 травня 2011 року ДАІ з обслуговування Новгородківського району, про стягнення штрафу в сумі 510 грн. на користь держави (а.с.1-3).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановлену з порушенням норм матеріального та процесуального права, справу повернути до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі. Зазначає, що суд не взяв до уваги, що до цивільної юрисдикції належать лише спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби, вчинених під час виконання рішень, ухвалених загальними судами за правилами ЦПК України, який набрав чинності з 01 вересня 2005 року. Спори з виконання рішень судів цивільної юрисдикції, ухвалених до 01 вересня 2005 року, відповідно до статті 181 КАС України повинні розглядатись за правилами адміністративного судочинства, але з обов?язковим дослідженням судового провадження, за яким ухвалено рішення, що перебуває на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби. В скарзі він оскаржує дії державного виконавця та відповідні постанови (рішення) постановлені в період часу з 2010 року по 2015 рік, тобто спір належить до цивільної юрисдикції, оскільки оскаржуються рішення та дії органів державної виконавчої служби, вчинених під час виконання рішень, ухвалених загальними судами за правилами ЦПК України, який набрав чинності з 01 вересня 2005 року.

Апеляційне провадження відкрито 16 серпня 2019 року (а.с.43), ухвалою від 20 серпня 2019 року справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 04 вересня 2019 року (а.с.48).

Учасники справи, повідомлені про дату, час та місце розгляду справи під розписку (а.с.49-56,58-59, 62-63), в засідання апеляційного суду не прибули, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не подавали. Начальник відділу ДВС подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.63)

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.372 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За правилами ст.74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII«Про виконавче провадження», який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року , рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Такі ж норми права були зазначені і в ст.82 Закону України в редакції від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження», чинного на час вчинення оскаржуваних виконавчих дій. Зокрема, рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Предметом оскарження є дії державного виконавця щодо винесення ним постанови від 08 листопада 2011 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні №26994797 від 09 червня 2011 з примусового виконання постанови №053247, прийнятої 12 травня 2011 року ДАІ з обслуговування Новгородківського району, про стягнення штрафу в сумі 510 грн. на користь держави (а.с.11).

Згідно з витягом з державного реєстру обтяжень рухомого майна арешт на все рухоме майно ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження 14179587 накладено на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 12 лютого 2014 року ВП №42038011 (а.с.18).

З відповіді Новгородківського районного відділу ДВС від 19 червня 2019 року №5361 на заяву ОСОБА_1 вбачається, що на виконанні у відділі ДВС перебувало 14 виконавчих проваджень з примусового виконання постанов, прийнятих органами ДАІ, про стягнення з ОСОБА_1 штрафів на користь держави на загальну суму 6834 грн., виконавчі провадження входили до складу зведеного виконавчого провадження, в межах якого оголошувався розшук автотранспорту та накладався арешт на рухоме майно боржника (а.с.18-22 ).

Тобто всі виконавчі провадження, які були відкриті Новгородківським районним відділом ДВС, стосувалися примусового виконання постанов органів ДАІ про стягнення штрафів на користь держави, а не виконання на підставі виданого судом виконавчого листа рішення суду, ухваленого за нормами ЦПК.

Суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що оскільки предметом оскарження є рішення, дії чи бездіяльність державного виконавцящодо примусового виконання постанов органів ДАІ, то ця скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, її розгляд віднесено законом до компетенції адміністративних судів в порядку адміністративного судочинства. Доводи апеляційної скарги зазначене не спростовують.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції з додержанням вимог процесуального закону постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження в порядку цивільного судочинства за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови про накладення арешту на майно.

В межах доводів та вимог апеляційної скарги підстав для її скасування не встановлено.

Керуючись п.1 ст.374,375,381,382,384 ЦПК України , суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 10 липня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 04 вересня 2019 року.

Головуюча суддя Т. М. Авраменко

Судді: Л. В. Суровицька

В. В. Черненко