Провадження № 4-с/760/160/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Гак І.О.

представника заявника - Шеремета О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: старший державний виконавець Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Сакович С.Ю., Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут « УКРЕНЕРГОМЕРЕЖПРОЕКТ» про визнання рішення та дій неправомірними, скасування повідомлення та зобов`язання вчинити дії, суд

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду зі скаргою і просить:

-визнати рішення та дії старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, неправомірними;

-скасувати повідомлення старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Саковича С.Ю. про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 24 липня 2019 року № 52921;

-зобов`язати старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Саковича С.Ю. відкрити виконавче провадження за його заявою від 24 липня 2019 року.

Посилається в скарзі на те, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року був задоволений його позов до Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» про стягнення заробітної плати.

Стягнуто з Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» 14 481, 02 гр. невиплаченої заробітної плати.

На підставі рішення суду 13 грудня 2018 року йому був виданий виконавчий лист.

Згідно інформації, що міститься в рішенні суду, а також у виконавчому листі, боржником є Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут «Укренергомережпроект» в особі Київської філії, , місцезнаходження: 03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 5.

24 липня 2019 року він звернувся до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві з виконавчим документом для примусового виконання рішення суду.

26 липня 2019 року старший державний виконавець Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Сакович С.Ю. повернув вказаний виконавчий лист у зв`язку з тим, що боржник - Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут «Укренергомережпроект» Київська філія є бюджетною установою, а тому, відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», рішення у даній справі виконується виключно органами Казначейства.

При цьому, як підставу для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, державний виконавець вказує п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Вважає рішення державного виконавця неправомірним та таким, що підлягає скасуванню.

Так, згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут «Укренергомережпроект», як юридична особа, створене та діє в організаційно-правовій формі «Державне підприємство».

Таким чином, божник, як державне підприємство, за своєю організаційно-правовою формою не може мати статусу бюджетної установи.

Згідно з відомостями з державного реєстру неприбуткових установ та організацій, розміщеного на сайті Державної фіскальної служби, відсутня інформація про включення Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» чи його Київської філії до вказаного реєстру.

Повідомлення про повернення виконавчого документу також не містить жодного посилання на докази чи обставини, які б підтверджували статус Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект», як бюджетної установи.

Вказане свідчить про безпідставність та необґрунтованість рішення державного виконавця про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання.

Крім того, державний виконавець у повідомленні про повернення виконавчого документа стягувачу вказує на те, що у виконавчому документі допущено помилку, а саме: у назві боржника замість слова «Державний» вказано «Державного».

При цьому, у повідомленні про повернення виконавчого документу, відсутні посилання на відповідну норму Закону України «Про виконавче провадження», як на підставу для повернення виконавчого документа.

Зазначення у виконавчому документі назви боржника у родовому відмінку, на його думку, не може свідчити про невідповідність виконавчого листа вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

У зв`язку з викладеним, вважає дії державного виконавця неправомірними, а скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Представник заявника в судовому засіданні скаргу підтримав.

Представник боржника та державний виконавець в судове засідання не з`явилися, про причину неявки суд до відома не поставили. Про місце, дату та час розгляду скарги повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності представника боржника та державного виконавця.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 448 цього Кодексу скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року був задоволений позов заявника до Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» про стягнення заробітної плати.

Стягнуто з Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» на користь заявника 14 481, 02 гр. невиплаченої заробітної плати.

13 грудня 2018 року на виконання рішення суду заявнику був виданий виконавчий лист.

Повідомленням старшого державного виконавця Солом`ясського районного відділу державної виконавчї служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Саковича С.Ю. про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 24 липня 2019 року виконавчий документ був провернутий стягувачу без прийняття до виконання на підставі ч. 2 ст. 6, п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

В повідомленні зазначено, що виконавчий документ не може бути прийнятий до виконання, оскільки боржник є бюджетною установою, а виконавчі документи про стягнення коштів з державного та місцевого бюджетів, відповідно до пункту 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, подаються до органів Казначейства.

/ а.с. 5 - 7 /

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Складаючи повідомлення, державний виконавець посилається на те, що боржник - Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут «Укренергомережпроект», є бюджетною установою.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету.

Бюджетні установи є неприбутковими.

Складаючи повідомлення, державним виконавцем не зазначено, яким критеріям бюджетної установи відповідає боржник.

З точки зору закону Державне підприємство - це підприємство, що діє на основі державній власності, або підприємство, у статутному капіталі якого частка державної власності становить 50 і більше відсотків.

Тобто, бюджетна установа та Державне підприємство за характером своєї діяльності не є тотожними.

Згідно відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут «Укренергомережпроект», як юридична особа, створена та діє в організаційно-правовій формі «Державне підприємство».

Відповідно до п. 1 Порядку ведення Реєстру неприбуткових установ та організацій, включення неприбуткових підприємств, установ та організацій до Реєстру та виключення з Реєстру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 13 липня 2016 року № 440, реєстр неприбуткових установ та організацій є автоматизованою системою збору, накопичення та обробки даних про неприбуткові підприємства, установи та організації відповідно до пункту 133.4 статті 133 Податкового кодексу України.

З пункту 4 Порядку вбачається, що до Реєстру включаються неприбуткові організації - юридичні особи за кодом згідно з ЄДРПОУ, які включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, та юридичні особи за кодом згідно з ЄДРПОУ, для яких законом встановлені особливості їх державної реєстрації та які не включаються до зазначеного Єдиного державного реєстру.

Згідно з відомостями з державного реєстру неприбуткових установ та організацій, розміщеного на сайті Державної фіскальної служби, відсутня інформація про включення Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» чи його Київської філії до вказаного реєстру.

За таких обставин, посилання державного виконавця про те, що боржник Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут «Укренергомережпроект» є бюджетною установою, є безпідставним.

/ а.с. 8 - 12 /

Частиною першою статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: 1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; 4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; 5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника); 6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі; 7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; 8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася; 9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення; 10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів"; 11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

За таких обставин суд вважає, що повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 24 липня 2019 року № 52921, не відповідає вимогам закону.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.129 Конституції України одним із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд.

Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення права.

Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження.

У Резолюції Парламентської асамблеї Ради Європи 1787/2011 від 02 січня 2011 року зазначено,що виконання рішень Європейського суду з прав людини відзначається існуванням основних системних недоліків, які викликають велику кількість повторюваних висновків щодо порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що серйозно підривають верховенство права.

Щодо України ці проблеми пов`язані, зокрема, з хронічним невиконанням рішень національних судів.

Крім того, за змістом Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, як обов`язковості виконання рішень та розумності строків виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду та рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Крім того, виконання рішення суду - є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З точки зору ст. 2 ЦПК України та рішення Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30 червня 2009 року обов`язковість рішення суду є однією з основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя.

На це ж посилається і Європейський Суд з прав людини в рішеннях «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, «Піалопулос та інші проти Греції» від 15 березня 2001 року та «Іммобільяре Саффі проти Італії».

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Виходячи з цього, з урахуванням викладеного вище, визначених законом обов`язків державного виконавця щодо порядку вчинення виконавчих дій та прав стягувачів у виконавчому провадженні, суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги.

Що стосується способу захисту, суд приходить до висновку про зобов`язаня старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Саковича С.Ю. прийняти до виконання виконавчий документ - виконавчий лист № 760/5121/16-ц від 13 грудня 2018 року, виданий Солом`янським районним судом м. Києва, та вжити заходів до його виконання.

Керуючись ст.ст. 19, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 2, ст. 18, 37, 68 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 4, 10, 12, 18, 447 - 453 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати повідомлення старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Саковича С.Ю. від 24 липня 2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Зобов`язати старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Саковича С.Ю. прийняти до виконання виконавчий документ - виконавчий лист № 760/5121/16-ц від 13 грудня 2018 року, виданий Солом`янським районним судом м. Києва, та вжити заходів до його виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 06 вересня 2019 року.

Суддя: Л.А.Шереметьєва