ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

29 січня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 737/1030/18

Головуючий у першій інстанції - Лібстер А. С.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/192/19

Чернігівський апеляційний суд у складі :

головуючої-судді Шитченко Н.В.,

суддів Бобрової І.О., Висоцької Н.В.,

позивачі Заступник керівника Чернігівської місцевої прокуратури,

Чернігівський обласний Фонд підтримки індивідуального

житлового будівництва на селі,

відповідачі ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

ОСОБА_6,

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури на ухвалу Куликівського районного суду Чернігівської області від 04 грудня 2018 року у справі за позовом заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Чернігівського обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 6793,38 грн,

місце ухвалення судового рішення - смт Куликівка,

дата складання повного тексту ухвали суду першої інстанції - 04 грудня 2018 року, -

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року заступник керівника Чернігівської місцевої прокуратури звернувся в інтересах держави в особі Чернігівського обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, в якому просив стягнути з відповідачів на користь Фонду заборгованість за кредитним договором у розмірі 6793,38 грн.

У мотивування своїх вимог зазначив, що 19 березня 2012 року Чернігівським обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі відповідачу ОСОБА_4 був виданий кредит на суму 50000 грн за рахунок державних коштів, неповернення яких і спричинило шкоду державним інтересам. Відповідач ОСОБА_5, як поручитель за кредитним договором, згідно з умовами договору повинна нести солідарну з боржником відповідальність.

Ухвалою від 04 грудня 2018 року Куликівський районний суд заяву заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Чернігівського обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором повернув заявнику.

В апеляційній скарзі заступник керівника Чернігівської місцевої прокуратури, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, неповноту з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, неправильно розтлумачив приписи ст. 56 ЦПК України, ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» та ст.ст. 131-1, 142 Конституції України.

Представник прокуратури зазначає, що за вказаними нормами права виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави, і ключовим для застосування ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» є поняття «інтерес держави». Оскільки таке поняття є оціночним, тобто прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави.

Вказує, що діяльність фонду, в інтересах якого подано позов, спрямована на формування та використання коштів за рахунок коштів державного бюджету, виділених для надання пільгових довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам, а також частини державних капітальних вкладень, що виділяються на розвиток соціальної сфери села.

Також звертає увагу на ту обставину, що необхідність втручання органів прокуратури з метою забезпечення інтересів держави виникла у зв'язку з бездіяльністю Фонду по захисту законних інтересів держави при поверненні коштів по кредитному договору в сумі 6793,38 грн, оскільки кошти виплачено з бюджету, а заходів до стягнення заборгованості Фондом не вжито.

Апеляційна скарга містить посилання, що надмірна формалізація поняття «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно, про що викладено у постановах ВС від 25 квітня 2018 року у справі № 806/1000/17 та від 20 вересня 2018 року у справі № 924/1237/17.

Учасниками справи відзив на апеляційну скаргу у встановлений термін не подавався.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуюче наступне.

Дійшовши висновку про необхідність повернення заяви заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури, суд першої інстанції виходив з того, що, з урахуванням приписів ч.ч. 3, 4 ст. 56 ЦПК України та ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», прокурор не має повноважень представляти у цивільному процесі юридичну особу - Чернігівський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, яка не є суб'єктом владних повноважень. Суд зазначив, що участь прокурора у даній справі порушує принцип рівності сторін.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, беручи до уваги наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадку, коли відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

У справі встановлено, що заступник керівника Чернігівської місцевої прокуратури на підставі ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» та ст.ст. 4, 56 ЦПК України звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Чернігівського обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, в якому просив стягнути з відповідачів на користь Фонду заборгованість за кредитним договором у розмірі 6793,38 грн (а.с. 3-9).

У мотивування свого представництва прокурор послався на те, що Фонд створений розпорядженням Чернігівської ОДА від 30 вересня 1999 року № 559 відповідно до ст. 19 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації», постанови КМУ від 03 серпня 1998 року № 1211 «Про затвердження Положення про порядок формування і виконання коштів індивідуального житлового будівництва на селі» та на виконання Указу Президента України «Про заходи щодо підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» від 27 березня 1998 року № 222/98, є юридичною особою. Фондом був виданий кредит за рахунок державних коштів, неповерненням яких і спричинено шкоду державним інтересам. Також зазначив, що Фонд, який наділений відповідними повноваженнями щодо самостійного звернення з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, до цього часу з відповідним позовом до суду не звернувся, а неповернення (ненадходження) кредитних коштів порушує економічні інтереси держави, тому є підстави для вжиття прокурором заходів, передбачених ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», шляхом подання позову в інтересах держави в особі Фонду.

Підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді визначені ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру». Так, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч. 4 цієї статті.

Приписами ч. 4 ст. 56 ЦПК України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст. 185 цього Кодексу.

Суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, в оспорюваній ухвалі зазначив, що прокурор не має повноважень представляти у цивільному процесі юридичну особу - Чернігівський обласний фонд підтримки індивідуального будівництва на селі, оскільки останній не є суб'єктом владних повноважень, і участь прокурора у даній справі може порушити принцип рівності сторін.

Проте, такий висновок суду суперечить положенням Конституції України та нормам цивільного процесуального законодавства, якими кожній особі гарантовано право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року у справі № 1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів, в їх основі завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (економічних, соціальних тощо) дій, програм, спрямованих на гарантування її економічної безпеки, захист прав усіх обєктів права власності та господарювання тощо; інтереси держави можуть збігатись повністю, частково або не збігатись зовсім з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

«Інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом.

Вказуючи на те, що Фонд не є суб'єктом владних повноважень, суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що за статутом цієї юридичної особи її засновником є обласна державна адміністрація - орган державної влади, а кошти фонду формуються за рахунок коштів Державного бюджету, виділених для надання пільгових довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам, частини державних капітальних вкладень, передбачених у місцевих бюджетах на виконання програм соціально-економічного розвитку відповідних територій, тощо. За п. 3 ст. 13 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» джерелом формування спеціального фонду Державного бюджету на 2018 рік у частині кредитування є повернення коштів, наданих з державного бюджету для кредитування окремих категорій громадян, які відповідно до законодавства мають право на отримання таких кредитів на будівництво (придбання) житла.

Отже, апеляційний суд вважає, що у даному конкретному випадку вимагають захисту реальні державні інтереси (майно у вигляді неповернутих до державного бюджету коштів), що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, на яку послався суд першої інстанції, мотивуючи рішення, що оскаржується.

Як у своєму позові, так і в апеляційній скарзі представник Чернігівської місцевої прокуратури посилався, як на одну з підстав звернення з позовом в інтересах держави в особі Фонду, на невжиття Фондом необхідних заходів по захисту законних інтересів держави при поверненні коштів по кредитному договору.

Так, нездійснення захисту державних інтересів виявляється в усвідомленій пасивній поведінці суб'єкта, що усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження щодо їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

З матеріалів, доданих до позову, вбачається, що Чернігівський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі листом від 31 липня 2018 року, адресованим на ім'я відповідачів, повідомляв останніх про необхідність у найкоротші строки сплатити існуючу заборгованість за кредитом. Інших письмових доказів вжиття Фондом заходів по захисту законних інтересів держави при поверненні кредитних коштів матеріали позовної заяви не містять, хоча, як вбачається з розрахунку суми заборгованості, неналежно виконувати взяті на себе зобов'язання позичальник почав з січня 2018 року.

Все наведене в сукупності дає апеляційному суду підстави вважати, що прокурор належним чином обґрунтував підстави для представництва в суді інтересів держави в особі Чернігівського обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі у даній справі та додав всі необхідні докази на підтвердження вказаних обставин.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового та передчасного висновку стосовно повернення позовної заяви заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури у справі за позовом заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Чернігівського обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 6793,38 грн.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про необхідність повернення позовної заяви, викладений в ухвалі, є таким, що винесений з порушенням норм процесуального права, а тому, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури - задовольнити.

Ухвалу Куликівського районного суду Чернігівської області від 04 грудня 2018 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 29 січня 2019 року.

Головуючий: Судді: