Провадження № 2/522/4873/19
Справа № 522/3366/19
27 серпня 2019 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси
у складі: судді - Бондар В.Я.,
за участю секретаря судового засідання - Грищук В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участі третьої особи - Орган опіки та піклування в особі Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, -
До Приморського районного суду м. Одеси 28.02.2019 року звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі 5000 грн. щомісячно та визначити місце проживання ОСОБА_6 разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1
В обґрунтування позову відзначено, що у сторін під час шлюбу народився син ОСОБА_6 Шлюб між сторонами розірвано. Син проживає разом з позивачем та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач не бачив дитину вже три роки, жодним чином не бере участі у виховані сина. Проживання сина з матір`ю буде в його інтересах, адже позивач забезпечує дитині гарні умови розвитку, не зловживає спиртними напоями, веде добрий спосіб життя.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.03.2019 року провадження у справі було відкрите, справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 26.04.2019 року.
У підготовчому засіданні 26.04.2019 року протокольною ухвалою було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 03.07.2019 року.
У зв`язку з отриманням повідомлення про замінування будівлі суду та терміновою евакуацією, судове засідання 03.07.2019 року не відбулося, було відкладено на 26.08.2019 року.
У зв`язку з тим, що 26.08.2019 року вихідний день, засідання перенесено на 27.08.2019 року.
У судове засідання учасники справи не з`явилися, позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, зважаючи на наступне.
Судом встановлено, що з 10.08.2013 року по 19.09.2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, що вбачається з рішення Новопсковського районного суду Луганської області у справі №420/1228/16-ц від 19.09.2016 року.
Під час шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син - ОСОБА_6 що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 видане Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції.
Посилання позивача на відвідування Тимуром різних гуртків підтверджується матеріалами справи, зокрема, Довідками Няня клуб «Пісочниця», Директора клубу Kids&Robots, Велнес СПА Центру «Формула», Міжрегіональної федерації Сіммей-до Карате, школи гармонійного розвитку «Пуговки», іноземної школи. Кожне з занять, що відвідує син сторін Тимур оплачує мати, кошти вносить вчасно.
З характеристики наданої сусідами ОСОБА_1 вбачається , що позивач характеризується з позитивного боку, багато часу приділяє вихованню дитини.
Перебування ОСОБА_6 на повному утриманні матері також підтверджується окремими заявами сусідів ОСОБА_12 ОСОБА_13
Відповідно до ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Статтею 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, що мають виключні обставини, розлучати з матір`ю. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №01-11/597/1вих. від 12.04.2019 року вважати доцільним визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю ОСОБА_1
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Як роз`яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.
Частинами 1,2 ст.171 СК України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.
Урахування думки дитини щодо її життя передбачає й ст. 12 Конвенції з прав дитини, в якій записано, що Конвенція зобов`язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю. При вирішенні спору суд виходить з положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Враховуючи вищенаведені обставини, керуючись принципами максимального забезпечення прав та інтересів дітей, суд вважає, що визначення місця проживання дитини разом із матір`ю буде в повній мірі сприяти розвитку ОСОБА_6
Разом з тим, з врахуванням вимог ст. 10 ЦПК України, суд вважає, за необхідне роз`яснити відповідачу, що батько дитини у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною та участі у її вихованні, і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за рішенням суду.
Щодо стягнення аліментів з відповідача, суд бере до уваги наступне.
Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).
Відповідно до ст. 7 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» у розрахунках між резидентами і нерезидентами в межах торговельного обороту використовуються як засіб платежу іноземна валюта.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).
Відповідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають значення.
Суд вважає, що визначений позивачкою розмір аліментів як 5000 грн., є обґрунтованим, зважаючи на кількість гуртків, що відвідує дитина та щомісячну плату за них.
Враховуючи те, що відповідач проживає окремо і участі в утриманні своєї дитини не бере, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, про необхідність стягнення аліментів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -
Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4
Стягнути з ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_3 останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 АДРЕСА_2 на утримання малолітнього ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень, щомісяця починаючи з дня подачі позову до суду, а саме 28.02.2019 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 06.09.2019 року.
Суддя В.Я.Бондар