Єдиний унікальний номер 219/1637/19 Номер провадження 22-ц/804/2317/19
Доповідач Санікова О. С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

суддів: Санікової О. С.,

Агєєва О.В., Космачевської Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщені суду в місті Бахмуті цивільну справу № 219/1637/19

за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гуревич Родіон Геннадійович, до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02 липня 2019 року

(суддя - Погрібна Н. М., рішення ухвалено у м. Бахмут, повний текст судового рішення складено 02 липня 2019 року),

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гуревич Родіон Геннадійович, звернулася до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, належних працівникові при звільненні сум, середнього заробітку за час затримки розрахунку, посилаючись на те, що 28 березня 1986 року вона працевлаштувалася до ДП «Донецька залізниця», станція «Микитівка» та почала свою трудову діяльність з посади учня оператора технічної контори.

З 08 липня 2016 року ДП «Донецька залізниця» реорганізоване у Регіональну філію «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця».

08.07.2016 року Станція Микитівка реорганізовано шляхом злиття установи у виробничий підрозділ «Донецька дирекція залізничних перевезень» РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця».

Згідно до наказу (розпорядження) № 4763/ДН-ос від 10.07.2017року вона була звільнена з 17.07.2017 року на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України у зв`язку зі скороченням штату.

Проте після звільнення з нею не було проведено повного розрахунку, а саме: роботодавець не розрахувався по заборгованості із заробітної плати за період з 15.03.2017 року по 17.07.2017 року, не було виплачено компенсацію за 10 днів відпустки, а також вихідну допомогу у розмірі не менше середнього заробітку у відповідності до положень ст. 44 КЗпП України, що також відображено в наказі від 17.07.2017 року.

В той же час роботодавець відмовляється як у добровільній виплаті вказаних грошових сум, так і в наданні довідки про розмір заборгованості по заробітній платі без жодного обґрунтування причин цього, що в свою чергу є грубим порушенням ч. 1 ст. 47 та ст. 49 КЗпП України.

Просила суд першої інстанції стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з 15.03.2017 року по 17.07.2017 року у сумі 18255,51 грн., в т.ч. заборгованість по виплаті вихідної допомоги у розмірі середнього заробітку у сумі 5465,60 грн., компенсацію за невикористані 10 днів щорічної відпустки у сумі 1622,30 грн. та середній заробіток за час несвоєчасного розрахунку при звільненні з 15 березня 2017 року і по день ухвалення судом рішення без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02 липня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 18255,51 грн., з яких: заборгованість по заробітній платі у сумі 11167,61 грн.; грошова компенсація за невикористану щорічну відпустку у сумі 1622,30 грн.; вихідна допомога при звільненні у сумі 5465,60 грн.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 92633,33 грн. з обов`язковим утриманням податків та інших обов`язкових платежів, передбачених законодавством.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» в дохід держави судовий збір у сумі 768,40 грн.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць з обов`язковим утриманням податків та інших обов`язкових платежів, передбачених законодавством.

З вказаним рішенням суду не погодилось Акціонерне товариство «Українська залізниця» та подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02 липня 2019 року скасувати, у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

В обґрунтування апеляційної скарги АТ «Українська залізниця» посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; відповідач посилається на неможливість нарахування заробітної плати та інших виплат, оскільки таке нарахування проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати, а оригінали даних документів відсутні не з вини відповідача; задовольняючи позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд першої інстанції не врахував обґрунтовані висновки експертів Торгово-промислової палати № 126/2/21-10.2 від 16.01.2018 року, якими встановлено, що порушення норм трудового законодавства стосовно працівників структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» виникли через форс-мажорні обставини і на цій підставі АТ «Укрзалізниця» підлягає звільненню від відповідальності за невиконання обов`язків, передбачених законодавством про працю.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. У ч.3 цієї статті зазначено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з вимогами про стягнення заборгованості по заробітній платі, належних працівникові при звільненні сум, середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Враховуючи те, що учасниками справи клопотання про розгляд справи з їх повідомленням не заявлялось та зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб, справа підлягає розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення сторін.

Судом першої інстанції встановлено, що, ОСОБА_1 перебувала у трудових правовідносинах із відповідачем по справі, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці.

17 липня 2017 року трудові відносини між сторонами було припинено на підставі п.1 ст.40 КЗпП згідно наказу № 4763/ДН-ос від 10 липня 2017 року, з яким позивач ознайомилась у цей же день і отримала від роботодавця трудову книжку.

Згідно з наказом (розпорядження) про припинення трудового договору від 10.07.2017 року ОСОБА_1 звільнена з 17.07.2017 року з посади оператора при черговому по станції виробничого підрозділу «Станція Микитівка» за пунктом 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату, про що також зроблений відповідний запис в її трудовій книжці. Зазначений наказ видано структурним підрозділом "Донецька дирекція залізничних перевезень" Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

В наказі про припинення трудового договору зазначено, що ОСОБА_1 має право на компенсацію за 10 днів відпустки. Даних про оскарження вказаного наказу чи його скасування суду не надано.

Останню виплату по заробітній платі роботодавець здійснив за період з 01 березня 2017 року по 15 березня 2017 року в сумі 243,00 грн. (нараховано 305,59 грн.).

Фактичний розрахунок при звільненні з позивачем згідно положень ст. 47 та ст.116 КЗпП України ПАТ «Укрзалізниця» проведений не був, зокрема не виплачено: заробітну плату за час вимушеного простою за період з березня 2017 року по 17 липня 2017 року, компенсацію за невикористану відпустку та вихідну допомогу при звільненні.

Позивачем надані суду на підтвердження не виплаченої заробітної плати розрахункові листи (табулеграми) за період з березня по липень 2017 року, в яких зазначені суми: березень 2017 рік - 2471,76 грн., квітень 2017 рік - 7819,18 грн., травень 2017 рік - 2250,76 грн., червень 2017 рік - 2117,38 грн., липень 2017 рік - 8229,84грн. (складається із суми заробітної плати за липень 2017 року, грошової компенсація за невикористану щорічну відпустку у сумі 1622,30 грн, та вихідної допомоги при звільненні у сумі 5465,60),

до виплати:

березень 2017 рік - 1965,49 грн., квітень 2017 рік - 6 217,66грн., травень 2017 рік - 1789,78 грн., червень 2017 рік - 1683,70 грн., липень 2017 рік - 6598,88 грн. (складається із суми заробітної плати за липень 2017 року, грошової компенсація за невикористану щорічну відпустку та вихідної допомоги при звільненні у тому числі компенсація за невиплачену відпустку).

Отже, загальна сума заборгованості по заробітній платі, яка підлягає виплаті позивачу відповідачем за період з 16.03.2017 року по 17.07.2017 року становить: 18255,51 грн.

Крім того, позивачкою надані копії табелів обліку використання робочого часу за березень-липень 2017 року, у яких зазначена кількість днів і годин простою.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що конституційне право позивача на одержання винагороди за працю має бути захищено. При цьому судом першої інстанції зазначено, що відповідачем як роботодавцем позивача підтверджена та обставина, що у спірний період часу ОСОБА_1 перебувала з ним у трудових правовідносинах, за що їй мала бути нарахована та виплачена заробітна плата. Проте свого обов`язку з оплати раці позивача відповідач не виконав, що ним підтверджено, розмір заявленої позивачем до стягнення суми невиплаченої їй заробітної плати відповідачем не спростований; надані позивачем довідки на підтвердження розміру заборгованості підписані посадовими особами підприємства, повноваження цих осіб відповідачем не спростовані, доказів того, що у період з 15 березня 2017 року по 17 липня 2017 року позивач не виконувала свої трудові функції відповідачем не надано та про наявність таких доказів не зазначено. Суд відхилив доводи відповідача щодо правомірності припинення нарахування заробітної плати позивачу з огляду на Науково-правовий висновок Торгово-промислової плати України від 16 січня 2018 року, оскільки висновок про відсутність вини відповідача як роботодавця у невиплаті заробітної плати не є законодавчо визначеною підставою для його звільнення від такого обов`язку, як і підставою порушення гарантованого Конституцією України права особи на оплату праці. Стягуючи з відповідача середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні, суд першої інстанції виходив з доведеності цих вимог обґрунтованості їх нормами трудового законодавства.

Проте з такими висновками повністю погодитися неможливо.

Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із частиною 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до частини 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно із ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

По даній категорії справ є загальновідомим факт того, що наказом начальника СП «Донецька дирекції залізничних перевезень» від 17.03.2017 року № 236/ДНД було встановлено початок простою з причин, незалежних від працівників, у виробничих підрозділах залізниці, розташованих на непідконтрольній території з 20.03.2017 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», прийнятою відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», вирішено утворити публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, у тому числі на базі Державного підприємства «Донецька залізниця» згідно додатку №1.

Також Кабінет Міністрів України своєю постановою від 2 вересня 2015 року за №735 затвердив Статут ПАТ «Українська залізниця», відповідно до якого товариство є правонаступником усіх прав та обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

21 жовтня 2015 року в Єдиному державному реєстрі проведено державну реєстрацію ПАТ Українська залізниця. «Державне підприємство Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Виходячи із зазначених норм матеріального права та встановлених обставин, суд дійшов правильного висновку про наявність заборгованості з виплати заробітної плати, яка повинна бути виплачена саме відповідачем у загальному розмірі 18 255.51 грн. на користь позивача.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За частинами 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За статтею 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Проте, відповідачем будь-якими іншими належними та допустимими доказами висновок суду першої інстанції щодо стягнення заборгованості по заробітній платі не спростований.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на відсутність первинної документації, як на підставу для відмови у виплаті позивачу заробітної плати, є безпідставними з огляду на положення частини першої статті 76 ЦПК України, відповідно до якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно правового висновку Верховного Суду, який викладений у постанові від 28.03.2018 року у справі № 243/5469/17 відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією роботодавця. Отже, відсутність у відповідача первинної документації не є підставою для не нарахування та невиплати заробітної плати.

Крім того, суд першої інстанції правомірно врахував Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати України, оскільки ним підтверджено, що починаючи з 20 березня 2017 року відсутня вина відповідача у несвоєчасному розрахунку з позивачем при звільненні, що унеможливлює застосування судом вимог ст. 117 та ст. 237-1 КЗпП України. Разом з тим, наявність такого висновку не звільняє відповідача від обов`язку виплати заробітної плати працівнику, яка не була своєчасно виплачена.

Наведені в апеляційній скарзі Закони і інші нормативно-правові акти щодо проведення антитерористичної операції не скасовують і не зупиняють норми КЗпП України щодо виплати заробітної плати.

Разом з тим є помилковим висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивачки середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 76 ЦПК України дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Так, відповідно до пункту 7 вказаного вище Науково-правового висновку втрата контролю і доступу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» ідентифікаційний код юридичної особи: 40075815, Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», ідентифікаційний код філії: 40150216, до виробничих потужностей та іншого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі до: трудових книжок працівників; оригіналів наказів; особових справ працівників; посадових інструкцій; табелів обліку робочого часу; примірників звітів, що подавалися до контролюючих органів, комп`ютерної техніки із встановленим програмним забезпеченням трудових відносин з працівниками, починаючи з 20 березня 2017 року щодо структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» та з 12 квітня 2017 року щодо структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень», коли фактично вийшло з під контролю управління вищевказаними виробничими потужностями позбавило можливості Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» ідентифікаційний код юридичної особи: 40075815, Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», ідентифікаційний код філії: 40150216, виконати зобов`язання перед вивільненими працівниками згідно з ст. ст. 47, 83, 115 і 116 КЗпП України, а саме кожному звільненому працівнику структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» і «Луганська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» видати належно оформлену трудову книжку і провести розрахунок.

Відповідно до ст. 14-1 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікати про такі обставини. Проте, Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати України у даній справі є письмовим доказом не настання форс-мажорних обставин, а доказом об`єктивної неможливості виконання ПАТ «Укрзалізниця» обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні працівників у розумінні статті 76 ЦПК України і свідчить про відсутність вини Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», що унеможливлює застосування судом вимог ст. 117 КЗпП України у даній конкретній справі.

Отже, рішення суду в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування в цій частині з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідно до ч.6 якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи вбачається, що АТ «Укрзалізниця» при подачі апеляційної скарги сплачений судовий збір в сумі 1769.66 грн., тобто за оскарження рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості по заробітній платі. Оскільки апеляційним судом в цій частині рішення суду залишено без змін, а за оскарження рішення суду в частині стягнення середнього заробітку АТ «Укрзалізниця» судовий збір не сплачувався, то компенсації він не підлягає.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити частково.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02 липня 2019 року в частині стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 92633,33 грн. з обов`язковим утриманням податків та інших обов`язкових платежів, передбачених законодавством скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: