Справа № 305/333/19
Провадження по справі №2/305/304/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2019 Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючої судді Бліщ О.Б.

секретаря судового засідання Вербещука В.А.,

позивача - ОСОБА_1 ;

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , який діє як представник за договором від імені та в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про зменшення розміру стягуваних аліментів.

Позовні вимоги мотивує тим, що на підставі судового наказу Рахівського районного суду Закарпатської області від 29 січня 2018 року по справі № 305/73/18 стягуються щомісячно з позивача, на користь відповідачки, аліменти, на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Станом на день звернення до Рахівського районного суду Закарпатської області у позивача відсутня заборгованість по виконанню рішення суду. З часу звернення ОСОБА_4 до суду про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, його позиція як батька була спрямована на досягнення спільного інтересу між ним та відповідачкою щодо визначення розміру аліментів необхідних та достатніх для утримання їх спільної дочки. На той час він не був одружений, не створив нову сім`ю та не мав інших утриманців, його заробіток був достатнім для того, щоб утримувати не лише себе, але й свою неповнолітню дитину, і він був готовий сплачувати аліменти на матеріальне та духовне забезпечення своєї дитини. Проте на даний час його матеріальний стан значно погіршився. Починаючи з середини 2018 року по сьогоднішній день позивач ніде не працює, не отримує доходів і заробітку, оскільки не має можливості влаштовуватись на роботу за своєю спеціальністю із заробітком необхідним та достатнім для утримання не лише себе, але й свою дочку ОСОБА_5 . Натомість, відповідачка на даний час має іншого чоловіка, який спроможний надавати їй також допомогу і на утримання дочки ОСОБА_6 . Враховуючи те, що на момент звернення з цим позовом до суду, матеріальний стан позивача суттєво змінився, оскільки він не отримує дохід, просив винести судове рішення, яким зменшити розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_1 , визначений судовим Рахівського районного суду Закарпатської області від 29 січня 2018 року по цивільній справі №305/73/18. Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області Бліщ О.Б. від 05.03.2019 відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву.

29.03.2019, представником відповідачки адвокатом Губко Б.В. через канцелярію суду, подано відзив на позовну заяву.

У відзиві представник відповідачки, ОСОБА_3 заперечив проти позову. Вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню з наступних причин. Відповідачка самостійно виховує та утримує малолітню дитину, в той час як позивач - батько дитини навіть не одружився на матері його дитини. Вона проживає разом із своїми батьками у належному їм будинку, власного житла не має. При цьому у будинку батьків, крім неї, проживають ще шестеро членів родини. Таким чином матеріальний стан відповідачки та її родини недостатній для забезпечення всіх потреб дитини. Крім цього, відповідачка самостійно несе основний тягар по утриманню та вихованню малолітньої доньки, не маючи для цього недостатніх доходів, так як ніде не працює. З огляду на викладене вважає, що відсутні підстави для зменшення розміру аліментів, а тому просить відмовити у задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав зазначених у позовній заяві. На задоволенні позову наполягають.

Представник відповідачки ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнав. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача з підстав наведених у відзиві.

Суд, заслухавши позивача та його представника, а також представника відповідачки, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали у фактичному шлюбі.

За час спільного проживання у сторін народилася одна дитина, дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 16 січня 2017 року.

На даний час неповнолітня дитина, дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходяться на матеріальному утриманні відповідачки, ОСОБА_4 , що стверджується довідкою Косівсько-Полянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №555, від 19.03.2019 та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 19.02.2019.

Судовим наказом Рахівського районного суду Закарпатської області від 29 січня 2018 року по справі 305/73/18, стягнуто з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання дочки, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

У частині 3 статті 181 СК України, зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України).

Відповідно до змін, прийнятих Верховною радою України Законом України "Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо збільшення розміру аліментів на дітей № 2901-IV від 22.09.2005, № 2037-VIII від 17.05.2017" мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», зазначено про те, що прожитковий мінімум з 01 січня 2019 року на одну дитину віком до 6 років, встановлений в розмірі 1626,00 грн.

Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років не може бути меншим ніж 813,00 гривень.

Відповідно до положень частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З урахуванням вище зазначених норм Закону, суд, приходить до висновку, про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів на підставі статті 192 СК України, оскільки позивач не надав доказів погіршення його матеріального стану, а також погіршення свого здоров`я.

Доводи позивача ОСОБА_1 стосовно того, що починаючи з середини 2018 року по сьогоднішній день він ніде не працює, не отримує доходів і заробітку, оскільки не має можливості влаштовуватись на роботу за своєю спеціальністю із заробітком необхідним та достатнім для утримання не лише себе, але й своєї дочки ОСОБА_6 не являється підставою для зменшення розміру стягуваних аліментів. При цьому жодних доказів на підтвердження цього позивачем надано не було.

Така обставина як відсутність роботи у позивача, який є молодою, здоровою, працездатною людиною, не може тлумачитись на його користь та оцінюватись як обставина, що впливає на визначення мінімальної суми аліментів, оскільки пошук роботи залежить лише від позивача.

Визначений за судовим наказом Рахівського районного суду Закарпатської області від 29 січня 2017 року розмір аліментів відповідає вимогам СК України, його зменшення у зв`язку з неможливістю влаштуватись на роботу, без підтвердження погіршення матеріального стану позивача не сприятиме належному забезпеченню його дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та суперечитиме інтересам дитини.

Анологічну позицію зайняв і Верховний Суд у постанові від 09 серпня 2018 року по справі №640/10064/16-ц, провадження №61-35771св18.

Судом встановлено, що у відповідачки з часу винесення судового наказу про стягнення аліментів (січень 2017 року) не покращилось матеріальне становище. Остання самостійно виховує та утримує малолітню дитину. Вона проживає разом із своїми батьками у належному їм будинку, власного житла не має. При цьому у будинку батьків, крім неї, проживають ще шестеро членів родини. Таким чином матеріальний стан відповідачки та її родини недостатній для забезпечення всіх потреб дитини. Крім цього, відповідачка самостійно несе основний тягар по утриманню та вихованню малолітньої доньки, не маючи для цього недостатніх доходів, так як ніде не працює.

Таким чином, враховуючи, що позивач є особою молодого віку, працездатний, та з метою уникнення обставин настання випадків, за яких дитина, яка одержує аліменти, виявиться не забезпеченою належним рівнем життя, необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку, суд вважає, що відсутні підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються на підставі судового наказу Рахівського районного суду Закарпатської області від 29.01.2017, а відтак і для задоволення позову.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 273, 354, 355, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду або через Рахівський районний суд Закарпатської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 06 вересня 2019 року.

Головуюча: Бліщ О.Б.