Справа № 159/982/19 Головуючий у 1 інстанції: Логвинюк І. М.
Провадження № 22-ц/802/712/19 Категорія: 50 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Федонюк С.Ю., Киці С.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02 травня 2019 року

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, обґрунтовуючи його тим, що сторони перебували у шлюбі, який був розірваний 25.09.2014. За час шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . В даний час неповнолітня дитина сторін проживає з матір`ю позивача та навчається у ДНЗ «ВПУ № 34 м.Стрий». Вказує, що рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 грудня 2018 року ОСОБА_1 було звільнено від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , з огляду на те, що у судовому засіданні було встановлено, що дитина проживає з батьком та перебуває на повному його утриманні. Відповідач не бере участі в утриманні неповнолітньої дитини , а його доход є недостатнім для належного утримання сина. Просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошові сумі, а саме: по 2 000 грн. щомісячно, починаючи з 01.02.2019 та до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02 травня 2019 року позов задоволено частково.

Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 700 (одна тисяча сімсот) грн щомісячно, починаючи з 20.02.2019 та продовжуючи до досягнення дитиною повноліття.

В решті позову - відмовити.

Рішення суду в межах стягнення платежу за 1 місяць на дитину - допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи просить скасувати це рішення суду та ухвалити нове, яким повністю відмовити в задоволені позову.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права та просить судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвалами апеляційного суду від 09 липня 2019 року та від 18 липня 2019 року відкрито апеляційне провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду без виклику та повідомлення учасників справи, а ухвалою від 24 липня 2019 року провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням в цивільній справі № 159/4337/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 грудня 2018 року.

Ухвалою від 02 вересня 2019 року апеляційне провадження поновлено у зв`язку із розглядом апеляційним судом № 159/4337/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України встановлено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене та предмет спору, розгляд справи здійснюється колегією суддів у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та апеляційна скарга, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення скасувати з огляду на наступне.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_3 , який в даний час проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні, а тому прийшов до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1700 грн щомісячно.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволені позову, виходячи з таких мотивів.

З матеріалів справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.10.2001 року. Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 25.09.2014 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. У шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.04.2007 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 70 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25.05.2018 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення стягнення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено частково та вирішено збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 , на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.04.2007 року, та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Вказуючи, що неповнолітній син позивача - ОСОБА_3 , проживає разом із батьком ОСОБА_1 та перебуває на його утримані, позивач звернувся до суду з позовом про припинення стягнення аліментів.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 грудня 2018 року ухвалено звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття, які стягуються на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25.05.2018 року.

Постановою Волинського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 грудня 2018 року в даній справі скасовано та ухвалено нове судове рішення. В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів відмовлено.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

З матеріалів справи встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3 під час навчання в ВПУ-334 проживає у бабусі, за місцем свого навчання у м. Стрий, що підтверджується довідкою, яка видана головою ОСББ "Коссака,7" м. Стрий.

Позивач - батько неповнолітнього ОСОБА_3 зареєстрований у м.Ковель Волинської області. Доказів про те, що неповнолітній син проживає разом з ним, матеріали справи не містять. Також ОСОБА_1 не довів належними і допустимими доказами тієї обставини, що неповнолітнього сина утримує він.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені обставини та дійшов передчасного висновку про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 .

Відповідно до положень частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

У зв`язку з тим, що при вирішенні даного спору суд неповно з`ясував обставини справи та дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволені позову.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що, якщо суд апеляційної та касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, відповідно до ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути 1152,60 грн. у рахунок відшкодування витрат на оплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02 травня 2019 року в даній справі скасувати і ухвалити нове судове рішення.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1152 (одну тисячу сто п`ятдесят дві) гривні 60 копійок судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді