ПОСТАНОВА

Іменем України

24 січня 2019 року м. Кропивницький

справа № 405/3490/17

провадження № 22-ц/4809/203/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Дьомич Л.М., Єгорової С.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справиапеляційну скаргу ОСОБА_5, в інтересах якого діє адвокат - ОСОБА_6 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда (суддя Шевченко І.М.) від 6 жовтня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Позов обґрунтовано тим, що з 6 травня 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Після реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище «ОСОБА_4» на прізвище чоловіка «ОСОБА_4». У подальшому позивач та відповідач змінили свої прізвища на «ОСОБА_4» та «ОСОБА_5», відповідно. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, котрий проживає з позивачем. З середини листопада 2016 року сторони перестали проживати однією сім'єю та вести спільне господарство.

У зв'язку з зазначеним позивач ОСОБА_4 просила суд розірвати шлюб з ОСОБА_5, залишивши їй дошлюбне прізвище «ОСОБА_4», та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_9 у розмірі ј частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 6 жовтня 2017 року позов задоволено. Шлюб, зареєстрований Кіровоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 6 травня 2016 року, актовий запис №190, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 - розірвано. Залишено позивачу ОСОБА_4 дошлюбне прізвище ОСОБА_4.

Стягнуто з ОСОБА_5 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з 4 липня 2017 року до повноліття сина, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6.

Вирішено питання судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами шлюбні відносини фактично припинилися, що є підставою для розірвання шлюбу. Відповідач, який є працездатною особою, працює, отримує стабільний заробіток, не має інших виплат по виконавчим документам, а тому зобов'язаний і має можливість приймати участь в утриманні їх спільної дитини у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційних скарг

Не погоджуючись з зазначеним рішенням в частині розміру стягуваних з відповідача аліментів, ОСОБА_5 оскаржив рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку (а. с. 78 - 112).

У поданій апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_9 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно та ухвалення в цій частині нове рішення про стягнення аліментів у розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зокрема, судом першої інстанції розглянуто справу без належного повідомлення відповідача, що позбавило його можливості реалізації своїх процесуальних прав. Судом не було враховано, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 березня 2016 року з нього стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/3 частини доходу до повноліття дітей. Також, рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 серпня 2018 року з нього стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1200 грн. щомісячно до повноліття дитини. Ці обставини, за його твердженням, маєть значення для цієї справи.

Узагальнені доводи і заперечень інших учасників справи

Позивач не скористався своїм правом на відзив на апеляційну скаргу.

Суд першої інстанції встановив такі обставини:

6 травня 2016 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 уклали шлюб (а.с. 5). Після реєстрації шлюбу позивач змінила своє прізвище «ОСОБА_4» на прізвище чоловіка «ОСОБА_4».

01 червня 2016 року відповідач змінив своє прізвище «ОСОБА_4» на «ОСОБА_5», а 13 серпня 2016 року позивач змінила своє прізвище «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4» (а. с. 6 - 9).

Сторони від шлюбу мають сина - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 11 - 12).

Шлюбні стосунки між подружжям припинилися. Дитина проживає з матір'ю, позивачем по справі. відповідач проживає окремо.

Апеляційним судом встановлено такі обставини:

ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_14 батьком якого являється ОСОБА_5, що підтверджується відомостями світлокопії свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 (а. с. 95).

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_12 батьком якого являється ОСОБА_5, що підтверджується відомостями світлокопії свідоцтва про народження Серія НОМЕР_4 (а. с. 94).

ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_13 батьком якої являється ОСОБА_5, що підтверджується відомостями світлокопії свідоцтва про народження Серія НОМЕР_5 (а. с. 93).

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 березня 2016 року стягнуто з ОСОБА_5 аліменти на користь ОСОБА_17 на утримання дітей: сина ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, та доньку ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 15 лютого 2016 року і до повноліття сина ОСОБА_12, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7, потім продовжувати стягнення в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття доньки ОСОБА_13, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 серпня 2018 року стягнуто з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_19 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1 200 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а саме з 2 липня 2018 року і до повноліття.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Відповідно до ч 1. ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України у справах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Ціна позову у цій справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на січень 2018 року: 1762?100 = 176200 грн.), предметом спору є аліментні зобов'язання, що не належить до категорії спорів, які відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи викладене справа переглядається судом апеляційної інстанції за наявними у ній матеріалами без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) та без проведення судового засідання і його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

Крім того, згідно ч.ч. 4, 5 ст. 268 та ст. 383 ЦПК України, постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Межі розгляду справи апеляційним судом встановлені ст. 367 ЦПК України.

Відповідач, серед іншого, вказує в апеляційній скарзі на те, що суд розглянув справу буз його участі та за відсутності належного повідомлення про час. дату і місце розгляду справи.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України встановлено, що порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Суд першої інстанції розглянув справу за правилами діючого на той час ЦПК України (2004) норми якого передбачали, зокрема, таке: ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про час і місце розгляду своєї справи (ч. 2 ст. 6 ЦПК); судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик (ч. 1 ст. 74 ЦПК); судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилаються поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином (ч. 5 ст. 74 ЦПК).

Суд першої інстанції на виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України (2004) встановив, що зареєстрованою адресою місця проживання відповідача є: АДРЕСА_2 (а.с . 19).

За вказаною адресою суд направляв позивачу судові повістки, копію позовної заяви та доданих до неї матеріалів (а. с. 20, 26), однак всі вони не були йому вручені. Як вбачається з повідомлень «Укрпошти» причиною невручення стало його не проживання за вказаною адресою. Проте, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України (2004), судова кореспонденція вважалася такою, що вручена відповідачу.

У зв'язку з цим підстав для скасування рішення суду, передбачених п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України (2017) не вбачається, а тому в цій частині доводи апеляційної скарги відхиляються.

Однак, зважаючи, що відповідач фактично не був повідомлений про розгляд цієї справи та її суть, отже не міг надати суду коментарі щодо вимог і доводів позивача та докази на їх підтвердження, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України (2017), колегія суддів судової палати у цивільних справах Кропивницького апеляційного суду приймає надані відповідачем разом з апеляційною скаргою нові докази (світлокопії свідоцтв про народження дітей, судові рішення).

Нові докази підтверджують наявність інших, встановлених рішеннями судів. аліментних зобов'язань відповідача щодо утримання трьох дітей.

У зв'язку з цим, оцінюючи аргументи сторін, суд виходить з такого.

За змістом ст. 51 Конституції Українидитинство являється об'єктом охорони держави.

Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним (ст. 52 Конституції України).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» та ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 184 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Постановляючи рішення про задоволення позовних вимог позивача та визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 180, 182, 193 СК України та виходив з того, що відповідач зобов'язаний, та має можливість сплачувати аліменти на утримання свого неповнолітнього сина.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, проте, не може погодитися із визначеним судом першої інстанції розміром стягнутих з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина так, як суд не врахував наявність у відповідача інших трьох дітей (сина ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, доньки ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3, та сина ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_4), що має суттєве значення при визначені розміру стягуваних аліментів.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

У зв'язку з цим оскаржуване рішення суду першої інстанції належить змінити в частині розміру стягуваних з відповідача аліментів.

Враховуючи зі змісту ч. 3 ст. 183 СК України та ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», якими визначено обмеження розміру вирахування аліментів із заробітку (доходу) платника на рівні 50 відсотків, враховуючи, що відповідач зобов'язаний утримувати чотирьох своїх дітей, керуючись закріпленими ч. 9 ст. 7 СК України засадами регулювання сімейних відносин (справедливість, добросовісність та розумність), колегія суддів вважає, що з ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_9 належить стягнути аліменти у розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на обставини справи, беручи до уваги інтереси дітей та сторін по справі, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_5, в інтересах якого діє адвокат - ОСОБА_6, задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 6 жовтня 2017 року змінити.

Абзац четвертий резолютивної частини рішення викласти в такій редакції: «Стягнути з ОСОБА_5 (номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3) на користь ОСОБА_4 (номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) аліменти на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмір 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, розпочавши стягнення з 04 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_6.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Повний текст постанови складено 24 січня 2019 року.

Головуючий О.Л. Карпенко

Судді: Л.М. Дьомич

С.М. Єгоров