ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року

м.Суми

Справа №592/6332/15-ц

Номер провадження 22-ц/816/258/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Собина О. І. , Левченко Т. А.

з участю секретаря судового засідання -Назарової О.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 березня 2016 року в складі судді Труханової Л.М., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складено 29 березня 2016 року,

в с т а н о в и в:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (зараз Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк») про стягнення процентів за користування грошовим вкладом, пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

Свої вимоги мотивував тим, що банк порушив умови договору банківського вкладу, вчасно не повернув депозитних коштів у сумі 119753,65 грн, остаточно розрахувавшись за вкладом 18 червня 2015 року. Тому, посилаючись на вказані обставини, просив суд стягнути з банку на його користь суму коштів в розмірі 80781,26 грн, з яких: 47569,27 грн - збільшення суми заборгованості із виплати основної суми банківського вкладу з урахуванням встановленого індексу інфляції; 1602,74 грн - 3 % річних за прострочення по сплаті основної суми вкладу; 11775,45 грн - сума заборгованості за процентами за договором банківського вкладу; 8404,08 грн - збільшення суми заборгованості із виплати процентів з урахуванням встановленого індексу інфляції; 11429,72 грн - пеня за прострочення платежу.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 березня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове - про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не визначився з правою природою спірних правовідносин, неправильно застосував норми матеріального права, а тому необґрунтовано відмовив у задоволенні позову. При цьому не встановив розмір процентної ставки, яка нараховується на суму вкладу до моменту його виплати, безпідставно не застосував положень ст. 625 ЦК України щодо нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат. Крім того, вказувала, що суд не взяв то уваги вимог Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» щодо вимог про стягнення пені.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 18 травня 2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 березня 2016 року скасовано.

Позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 на підставі договору банківського вкладу від 16 жовтня 2013 року кошти у розмірі 50076,72 грн.

У вимогах про стягнення пені відмовлено.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 800 грн витрат на правову допомогу.

Стягнуто з ПАТ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір у розмірі 1051,61 грн.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Апеляційного суду Сумської області від 18 травня 2016 року скасовано в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення пені, справу в цій частині направлено на новий розгляду до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення Апеляційного суду Сумської області від 18 травня 2016 року залишено без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача - адвоката ОСОБА_3 який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення пені в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга в цій частині підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону в частині вирішення позовних вимог про стягнення пені, рішення суду не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що 16 жовтня 2013 року на підставі заяви № SAMDN8118 на оформлення вкладу між сторонами укладений договір банківського вкладу «Стандарт на 12 міс» на суму 100000,00 грн, строк вкладу - 366 днів до 16 жовтня 2014 року з процентною ставкою 18% річних.

25 червня 2014 року позивач звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з вимогою розблокувати його депозитний вклад та перерахувати заборгованість за процентами.

17 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернувся з позовом про зобов'язання повернути йому депозит, відсотки, застосувати статтю 625 ЦК України щодо 3 % річних і індексу інфляції.

Рішенням Ковпаківського районного суду міста Суми від 23 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 17 березня 2015 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1, у зв'язку з порушенням банком зобов'язання із виплати депозиту та відсотків, кошти у розмірі 118753,60 грн, з яких: 100000,00 грн - заборгованість за основною сумою банківського вкладу, 394,57 грн - 3 % річних за прострочення по сплаті основної суми вкладу, 17074,66 грн - заборгованість за процентами за договором банківського вкладу, 197,36 грн - 3 % річних за прострочення по сплаті процентів, 1087,06 грн - збільшення суми заборгованості із виплати процентів з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Згідно з випискою по картковому рахунку кошти в сумі 119753,65 грн перераховані банком на картковий рахунок позивача 18 червня 2015 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язань, суд першої інстанції виходив з того, що такі вимоги є безпідставними, оскільки умовами заяви не передбачено нарахування пені за несвоєчасне повернення вкладу, що узгоджується з положеннями ст. 551 ЦК України.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (частина перша статті 1058 ЦК України).

Статтею 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Відповідно до частини п'ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі.

Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем, який несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п'ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: сплату пені у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення.

Враховуючи приведені норми матеріального права, а також принцип диспозитивності цивільного судочинства, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 що стосуються неустойки та стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі, заявленому у позові, а саме 11429,72 грн, відповідно до приведеного позивачем розрахунку, з яких: 10000 грн - пеня за прострочення платежу із видачі депозиту, 1429,72 грн - пеня із видачі процентів за депозитом.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення пені, через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення цих вимог позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 у відшкодування фактично понесених судових витрат на правову допомогу 182,60 грн та в дохід держави 118,09 грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 129,90 грн - за апеляційний перегляд справи.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 березня 2016 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення пені. Прийняти цій частині постанову.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 11429,72 грн пені за прострочення платежу за договором банківського вкладу від 16 жовтня 2013 року.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 182,60 грн у відшкодування фактично понесених судових витрат на правову допомогу.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в дохід держави (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 89998, рахунок отримувача: 6001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) 118,09 грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 129,90 грн - за апеляційний перегляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: О.Ю.Кононенко

О.І. Собина

Т.А. Левченко