Справа № 485/1801/17
Провадження № 2/485/48/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Квєтки І.А.,

секретар судового засідання Семенака А.Г.,

за участі позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Снігурівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

встановив:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовними вимогами про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування належним їм на праві власності будинком №14 по вул.30 років Перемоги в м. Снігурівка Миколаївської області. Позовні вимоги мотивували тим, що вони є співвласниками будинку за вказаною адресою, відповідачка донька позивача ОСОБА_4, за вказаною адресою зареєстрована, але не проживає більше одного року без поважних причин, добровільно знятися з реєстрації в будинку відповідачка не бажає, чим порушує їх права, як власників будинку, що у відповідності до ст.405 ЦК України є підставою для припинення користування останньою житловим приміщенням.

В судове засідання позивачі ОСОБА_5, ОСОБА_4 не з'явилися, подали суду заяви про слухання справи в їх відсутність. Позивач ОСОБА_5 позовні вимоги підтримує. Позивач ОСОБА_4 зазначив, що не заперечує щодо реєстрації доньки у спірному житлі.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судовому засіданні просили про задоволення позовних вимог. ОСОБА_1 суду показала, що відповідачка її внучка, тривалий час за місцем реєстрації не проживає, була зареєстрована її сином як член його сім"ї без її згоди, через реєстрацію відповідача у належному їй житлі її турбують кредитори відповідачки.

Відповідач позов не визнала, посилаючись на потребу у реєстрації місця проживання. Показала, що позивач ОСОБА_4 її батько, вони деякий час проживали біля бабусі, коли вона була малолітнью батьки розлучилися, вона проживала з матір"ю на різних квартирах, мати власного житла не має, у 2010 році, коли виникла необхідність отримати паспорт батько прописав її у спірному будинку, з часу реєстрації та до цього часу вона у тому будинку не проживала, між нею та родичами по батьку склалися неприязні відносини, вона іноді заходить до будинку з дозволу батька, свого житла у неї немає, зареєструвати місце проживання у іншому місці можливості немає.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 на праві спільної приватної власності належить житловий будинок №14 по вул.30 років Перемоги в м.Снігурівка Миколаївської області, ОСОБА_1 належить 2/3 частки, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 по 1/9 частці кожному відповідно. На підтвердження такого позивачами надано рішення Снігурівського народного суду від 15 лютого 1984 року, технічний паспорт на житловий будинок, свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 квітня 2017 року, виданими Снігурівською державною нотаріальною конторою, витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.04.2017 року (а.с.5-14).

27 травня 2010 року у вказаному жилому будинку була прописана донька позивача ОСОБА_4 - відповідачка ОСОБА_3, що підтверджується записами у будинковій книгі (а.с.44-56) та даними довідки Снігурівської міської ради Миколаївської області №239/01-2.5 від 21 березня 2018 року (а.с.41).

Актом депутата Снігурівської міської ради Миколаївської області ОСОБА_6, складеним 08 жовтня 2017 року, посвідчено, що ОСОБА_3 за місцем реєстрації по вул. 30 років Перемоги, 14 в м.Снігурівка Миколаївської області з момента реєстрації по теперішній час не проживає, що підтверджують сусіди ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.21).

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Судом встановлено, що відповідач була зареєстрована та проживала у будинку позивачів як член сім"ї, а тому до вказаних правовідносин підлягають застосуванню положення статей 405, 150, 156 ЦК України.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно зі ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до п. 1 ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі-Конвенція), яка набула чинності для України з 11.09.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Судом встановлено, що відповідачка є членом сім'ї ОСОБА_4, який як власник 1/9 частини спірного будинку не заперечує проти користування цим будинком своєю донькою ОСОБА_3, відповідачкою по справі.

Отже підстав для застосування статті 405 ЦК України до спірних правовідносин немає.

Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки інший співвласник спірної квартири не заперечує щодо реєстрації відповідача як члена його сім'ї у цьому житлі.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням -відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Снігурівський районний суд, який відраховується з дати складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення - 30.01.2019 року.

Суддя