Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3796/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

22.01.2019 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді - Надопта А.А.,

секретаря судового засідання - Онисько С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Виноградівської РДА про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до відповідача ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Виноградівської РДА про позбавлення батьківських прав.

Позов мотивовано тим, що покійна донька позивачки ОСОБА_3, з 2015 року по 2016 рік перебувала в цивільному шлюбі з відповідачем ОСОБА_2

Від даного цивільного шлюбу у них народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2.

Спільне життя моєї покійної доньки з відповідачем не склалося. З березня 2016 року ОСОБА_3 фактично припинила сімейні відносини з ОСОБА_2 та забрала дитину на своє утримання. Не одноразово під час телефонних дзвінків, покійна донька позивачки ОСОБА_3 говорила, що з моменту припинення їх шлюбних стосунків відповідач ОСОБА_2 про доньку не турбується та не надає матеріальної допомоги на виховання дитини. Навіть після смерті ОСОБА_3 відповідач не цікавився моральним станом дитини та не виявляв бажання підтримати дитину у такий важкий період у її житті.

З моменту смерті матері дитини ОСОБА_3, дитина проживає зі своєю бабусею позивачкою ОСОБА_1 За цей період батько дитини відповідач ОСОБА_2 не надавав дитині жодної матеріальної допомоги на її утримання.

Відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню своєї доньки, не цікавляться її життям, не відвідував і не відвідує її.

Батько дитини ніякої матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з нею, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей.

Враховуючи те, що фактично дитиною опікується її баба - позивачка ОСОБА_1, яка подала заяву про призначення її опікуном, відсутні відомості про обставини, які б свідчили про те, що позивачка не може бути опікуном, слід призначити її опікуном ОСОБА_4.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1, не з»явилася, однак її представник ОСОБА_6, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та про те, що вимоги заявленого позову підтримує повністю та просить суд такий задоволити.

Відповідачі ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з'явився, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду даної справи, про причини неявки суд не повідомляли, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. У звязку з цим, суд, згідно вимогам ст.ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Представник органу опіки та піклування Виноградівської РДА не з»явився, однак подав до суду письмову заяву та висновок про розгляд справи за його відсутності та вказав, про доцільність позбавлення батьківських відповідачів.

Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що покійна донька позивачки ОСОБА_3, з 2015 року по 2016 рік перебувала в цивільному шлюбі з відповідачем ОСОБА_2

Від даного цивільного шлюбу у них народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2.

Спільне життя моєї покійної доньки з відповідачем не склалося. З березня 2016 року ОСОБА_3 фактично припинила сімейні відносини з ОСОБА_2 та забрала дитину на своє утримання. Не одноразово під час телефонних дзвінків, покійна донька позивачки ОСОБА_3 говорила, що з моменту припинення їх шлюбних стосунків відповідач ОСОБА_2 про доньку не турбується та не надає матеріальної допомоги на виховання дитини. Навіть після смерті ОСОБА_3 відповідач не цікавився моральним станом дитини та не виявляв бажання підтримати дитину у такий важкий період у її житті.

З моменту смерті матері дитини ОСОБА_3, дитина проживає зі своєю бабусею позивачкою ОСОБА_1 За цей період батько дитини відповідач ОСОБА_2 не надавав дитині жодної матеріальної допомоги на її утримання.

Навіть під час життя доньки позивачки ОСОБА_3 їх спільна донька не отримувала від відповідача жодного подарунку на день народження, жодної іграшки.

Відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню своєї доньки, не цікавляться її життям, не відвідував і не відвідує її.

Батько дитини ніякої матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з нею, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства».

Відповідно до ст. 164 СК України Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України).

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позбавлення батьківських прав повинно бути результатом свідомої поведінки батьків (одного з них).

Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

За таких обставин, вважаю, що належними та допустимими доказами ОСОБА_1 довела факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому позов є підставним та підлягає до задоволення.

Питання влаштування дитини, батьки якої позбавлені батьківських прав, регламентує ст. 167 СК України.

У ч. 4 ст. 167 СК України передбачено, що якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.

Згідно ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.

З огляду на те, що дитина, мати якої померла, а батько позбавляється батьківських прав - позбавлена батьківського піклування, слід встановити опіку над малолітньою ОСОБА_4.

Враховуючи те, що фактично дитиною опікується її баба - позивачка ОСОБА_1, яка подала заяву про призначення її опікуном, відсутні відомості про обставини, які б свідчили про те, що позивачка не може бути опікуном, слід призначити її опікуном ОСОБА_4.

Як вбачається із висновку органу опіки та піклування Виноградівської РДА від 22.12.2018 року за №03-24/3079 є доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, батьківських прав щодо малолітньої дитини-ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватись з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини є підставою, передбаченою ч. 2 ст. 164 СК України для позбавлення батьківських прав.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення поновлення батьківських прав", особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення від виконання батьківських обов'язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.

Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовими рішеннями, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Відповідач впродовж тривалого часу мешкає окремо від дитини, вихованням не займається, не виявляє інтересу до його життя, не виявляє бажання до спілкування з ним.

У відповідності до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що з боку відповідача мала місце винна поведінка, яка проявилась в свідомому ухиленні ним від виконання своїх батьківських обов'язків відносно свого малолітнього сина, а тому суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення..

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо його виховання.

Разом з тим, слід роз'яснити відповідачу ОСОБА_2, що згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір за подання заяви про позбавлення батьківських прав у розмірі 740 грн.80 коп.

Керуючись ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст.19,150,153,159,164,166 Сімейного кодексу України, ст.ст. 76,81,141,258,265,280-281, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Виноградівської РДА про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, батьківських прав щодо малолітньої дитини-ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та встановити опіку над ОСОБА_4 та призначити ОСОБА_1, код ІПН НОМЕР_1, її опікуном.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1 (дані про ІПН в матеріалах справи відсутні) судовий збір в розмірі 704 грн.80 коп. на користь держави.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Закарпатської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п.15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

ГоловуючийА. А. Надопта