Справа №204/6821/18
Провадження №2/204/221/19
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

22 січня 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Книш А.В.,

при секретарі Окунській М.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до відповідача з позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати його таким, що втратив право користування домоволодінням за адресою АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником вищезазначеного домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу. В даному володінні зареєстрований відповідач, який після відчуження позивачу нерухомого майна добровільно не знявся з реєстраційного обліку та вже близько 22 років не проживає у будинку позивача. Своїми неправомірними діями відповідач обмежує позивача у здійсненні права власності. На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, а також відзив не подавав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи згоду представника позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Вислухавши представника позивача ОСОБА_1, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, дослідивши докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини.

Позивач є власником домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4-5,17).

За вищевказаною адресою відповідач зареєстрований з 30 квітня 1998 року (а.с.6-12, 26).

У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що є сусідкою позивача та головою квартального комітету №25, відповідача жодного разу за адресою: АДРЕСА_1, не бачила, там живуть лише позивач з дружиною і сином. Речей відповідача в будинку позивача вона також не бачила, про випадки перешкод у користуванні вказаним житлом відповідачу їй не відомо.

Свідок ОСОБА_6. пояснила, що також є сусідкою позивача з 1975 року, знає сторін особисто. Зазначила, що відповідач, який є зведеним братом позивача, одружився близько 20 років тому і більше вона його не бачила, де він зараз проживає вона не знає. Речей або інших предметів, які можуть належати відповідачу в будинку позивача вона не бачила, а також про випадки перешкоджання відповідачу проживати в будинку позивача їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_5 зазначив, що він є сусідом позивача. Знає, що близько 20 років назад відповідач проживав у спірному домоволодінні, згодом одружився та виїхав до іншого місця проживання. Речей відповідача в будинку позивача він не бачив, про випадки перешкод у користуванні вказаним житлом відповідачу йому не відомо.

Актом обстеження на предмет встановлення факту не проживання від 31 липня 2018 року, встановлено, що відповідач за адресою: АДРЕСА_1, з 1996 року не проживає (а.с.13).

Дослідженими в судовому засіданні доказами поважні причини відсутності відповідача за місцем реєстрації не встановлені.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач не проживає в спірному домоволодінні понад один рік без поважних причин, спроб вселитися не робив і ніхто не перешкоджав його проживанню або вселенню до нього, а тому вимоги позивача щодо визнання особи таким, що втратив право користування жилим приміщенням є законними та обґрунтованими.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1), третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (місце знаходження: м. Дніпро, пр. Яворницького, буд.75, ідентифікаційний код 40392181) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 (вісімдесят) коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: