ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційними скаргами приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Калінович Сергія Петровича, адвоката ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Калінович Сергія Петровича, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання довіреності недійсною,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду із зазначеним позовом, який мотивувала тим, що вона є власником 3-кімнатної квартири АДРЕСА_1, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 19.04.2000 року.

В кінці травня 2015 року вона випадково дізналася, що вказана квартира була продана відповідно до договору купівлі-продажу від 29.07.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В. Продавцем від імені позивача виступала ОСОБА_5, яка діяла на підставі довіреності, посвідченої 11.07.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каліновичем Сергієм Петровичем, зареєстрованої за реєстровим № 672. Позивач вказаної довіреності не надавала, в м. Дніпрі ніколи не була, підпис на довіреності виконано не нею. Як з'ясувалось пізніше, невстановлені особи шляхом психологічного тиску залякування і шантажу, змусили дочку позивача ОСОБА_5, яка діяла на підставі довіреності, підписати договір купівлі-продажу від 29.07.2014 року належної позивачу квартири. За фактом заволодіння шахрайським шляхом квартирою, з використанням підробленої довіреності, Шевченківським УПГУ Національної поліції у м. Києві відкрито кримінальне провадження та триває досудове розслідування. Вважає, що вищеназвана довіреність є недійсною, оскільки позивач не висловлювала свого волевиявлення на вчинення вказаного правочину та не була його учасником.

З огляду на викладене, позивач просила суд визнати недійсною довіреність, посвідчену 11 липня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каліновичем С.П., за реєстраційним номером 672.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2017 року позов задоволено та ухвалено визнати недійсною довіреність, посвідчену 11 липня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каліновичем Сергієм Петровичем, за реєстраційним номером 672.

Рішення суду мотивоване тим, що згідно висновку експерта № 75/тдд від 11.12.2015 року Київського міського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, виконаному на підставі постанови про призначення почеркознавчої експертизи, рукописний напис та підпис від імені ОСОБА_4 в довіреності від 11.07.2014 року, завіреній приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, виконано не ОСОБА_4, а іншою особою. Таким чином, факт, що спірну довіреність було підписано та видано не позивачем встановлено.

В апеляційній скарзі приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Калінович С.П. просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні її позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позов пред'явлений до неналежного відповідача, а саме ОСОБА_5, на користь якої було видано довіреність, якою вона скористалась.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, через свого представника просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні її позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при розгляді даної справи його, як теперішнього власника квартири, не було залучено до участі у справі у якості третьої особи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 є власником 3-кімнатної квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 19.04.2000 року, посвідченим державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Козярик Н.С. (а.с. 8-9).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 29.07.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В., ОСОБА_4, від імені якої діє ОСОБА_5 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каліновичем С.П. 11 липня 2014 року за р. № 672, продала ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 10-11).

В матеріалах справи наявна копія довіреності від 11 липня 2014 року, посвідчена 11.07.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каліновичем Сергієм Петровичем, зареєстрована за реєстровим № 672, згідно якої ОСОБА_4 уповноважує ОСОБА_5 розпоряджатись, а саме продати, обміняти, заставляти або здавати в оренду (найм) належну ОСОБА_4 на праві приватної власності квартиру під АДРЕСА_1, на умовах, які їй попередньо відомі з договору доручення, а також бути представником ОСОБА_4 з усіх питань, пов'язаних з оформленням договорів купівлі-продажу, міни, іпотеки або оренди (найму). Для чого ОСОБА_5 має право, зокрема, подавати від імені ОСОБА_4 будь-які заяви, що стосуються виконання цієї довіреності та передбачені чинним законодавством, зокрема, законодавством про нотаріат (про те, що відчужувана квартира не є об'єктом спільної сумісної власності (набута ОСОБА_4 поза шлюбом).

Шевченківським районним управлінням ГУ МВС України в місті Києві на підставі заяви ОСОБА_4 порушено кримінальне провадження за ознаками ч.2 ст. 190 КК України, за фактом, а саме: невстановлена особа в травні 2015 року, використовуючи підроблені документи, шахрайським шляхом заволоділа квартирою АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з кримінального провадження № 0005943 від 28.07.2015 року.

Згідно висновку експерта № 75/тдд від 11.12.2015 року Київського міського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, виконаному на підставі постанови про призначення почеркознавчої експертизи, рукописний напис та підпис від імені ОСОБА_4 в довіреності від 11.07.2014 року, завіреній приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, виконано не ОСОБА_4, а іншою особою.

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд обґрунтовано виходив з того, що факт, що спірну довіреність було підписано та видано не позивачем, а іншою особою, є встановленим.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила.

Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Частиною 1 ст.215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.3ст.215 ЦК України).

Згідно із ч.1, 2, 3 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а згідно ч.5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

За вимогами ст.239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Згідно ст. 43 Закону України «Про нотаріат» не допускається вчинення нотаріальної дії у разі відсутності осіб - її учасників або їх уповноважених представників.

При вчиненні нотаріальної дії нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Встановлення особи здійснюється за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії.

Статтею 215 ЦК України передбачено - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Згідно із ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.1,3 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як вбачається з матеріалів справи, та зазначалося вище, при посвідченні спірної довіреності позивач не була присутньою у нотаріуса та довіреність не підписувала, що також підтверджується висновком почеркознавчої експертизи, а сам нотаріус, посвідчуючи спірну довіреність не перевіряв осіб, які її підписували, а тому нотаріусом було недодержано вимог законодавства при вчиненні вказаної нотаріальної дії, у зв'язку з чим суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Калінович С.П. про те, що позов пред'явлений до неналежного відповідача, а саме ОСОБА_5, на користь якої було видано довіреність, якою вона скористалась, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в разі подання позову щодо оскарження нотаріальної дії з підстав недотримання приватним нотаріусом вимог чинного законодавства при їх вчиненні, відповідачем є сам приватний нотаріус, а отже позов поданий до належного відповідача.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що при розгляді даної справи його, як теперішнього власника квартири, не було залучено до участі у справі у якості третьої особи, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки позов пред'явлено саме до нотаріуса, який вчинив нотаріальну дії із посвідчення спірної довіреності.

Інші доводи апеляційних скарг не можуть впливати на законність та обґрунтованість вказаного рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Калінович Сергія Петровича, адвоката ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко