печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого- судді Литвинової І.В.

при секретарі Винник С. М.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Суботи О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

ВСТАНОВИВ:

17 травня 2018 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою судді від 22 травня 2018 року у справі відкрито провадження для розгляду у загальному порядку і призначено підготовче судове засідання.

Представником позивача 19 червня 2018 року у підготовчому судовому засіданні подано суду письмові докази, які він просив долучити до матеріалів справи.

11 липня 2018 року передано для вирішення заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 від 17 травня 2018 року, у якому він просив підготувати подання до органу ДКСУ про повернення коштів помилково сплаченого судового збору у сумі 8 810 грн, згідно з квитанцією № 8761 від 15 травня 2018 року за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про стягнення відшкодування завданої майнової та моральної шкоди, посилаючись на те, що категорія такого позову передбачає звільнення від сплати судового збору.

Від відповідача Міністерства юстиції України представником подано 27 червня 2018 року заяву про поновлення процесуального строку на подання суду відзиву на позов, а подано його безпосередньо у підготовчому судовому засіданні 18 вересня 2018 року.

08 жовтня 2018 року представник позивача у підготовчому судовому засіданні подав суду відповідь на відзив на позов ОСОБА_1

Ухвалою судді від 08 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та задоволено клопотання представника позивача про повернення помилково сплачених коштів як судовий збір.

08 листопада 2018 року представником відповідача Міністерства юстиції України подано заперечення на позов.

Стороною позивача у судовому засіданні 04 лютого 2019 року подано заяву про уточнення найменування відповідачів, яке судом не прийнято до розгляду, оскільки було подано після закриття підготовчого провадження без поважних причин.

В обґрунтування позову зазначено, що 27 листопада 2015 року державним реєстратором відділу державної реєстрації юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців, легалізації об`єднань громадян Житомирського міського управління юстиції Лоханчуком В. А. на підставі постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року, ухваленої у справі № 819/3419/15, яка станом на 27 листопада 2015 року не набрала законної сили, внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців рішень та записів про них, у тому числі внесено відомості про скасування реєстраційних дій та записів про них щодо ТДВ «ЖЛ» (код 37546647), а саме, державна реєстрація юридичної особи шляхом злиття, 15 березня 2011 року 0008407 та всі наступні реєстрації записи. Вказані дії державного реєстратора Відділу Лоханчука В. А. призвели до зникнення у Єдиному державному реєстрі запису про реєстрацію ТДВ «ЖЛ» та відомостей про учасника Товариства - позивача, якому належить частка у розмірі 0,4 % Статутного капіталу Товариства та вартість якої становить 886 563, 63 грн, що відповідно позбавило права володіння, користування та розпорядження корпоративним правом. Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 26 травня 2016 року № 806/5231/15, залишена в силі ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2016 року, визнано протиправними дії державного реєстратора відділу Лоханчука В. А. щодо внесення 27 листопада 2015 року записів та відомостей про них до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ЗАТ «Житомирські ласощі» (код 00382071) та ТДВ «ЖЛ» (код 37546647). Зазначені дії державного реєстратора Лоханчука В. А. , окрім матеріальної шкоди, спричинила надзвичайні душевні хвилювання та страждання, як зазначено у позовній заяві, від втрати значного активу та й засобів до заробітку в цілому. Постійна ситуація тяжкого стресу та хвилювання спричинила нехарактерні підвищення артеріального тиску та гіпертонічний криз, який мав місце 12 грудня 2015 року. Така стресова ситуація, зумовлена протиправністю дій відносно позивача та неможливість отримати захист у припиненні беззаконня від правоохоронних органів у сукупності призвело до госпіталізації і тривалого лікування, про що вказано у позовній заяві в обґрунтування стягнення відшкодування моральної шкоди.

Позивач просив стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку через Державну казначейську службу України на його користь як відшкодування матеріальної шкоди у сумі 886 56, 63 грн та моральної - 1 620 розмірів мінімальних заробітних плат, що становить 6 031 260, 00 грн.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали і просили суд задовольнити його у повному обсязі.

Представник відповідача Міністерства юстиції України у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні.

Від відповідача Державної казначейської служби України представник у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час, дату і місце судового засідання належним чином, проте у суду відсутні відомості про його повідомлення, разом з тим, враховуючи, що про судовий розгляд справи він повідомлявся, але заяви по суті та з процесуальних питань не було подано, суд вбачає можливим розглянути справу за відсутності представника.

Суд, заслухавши обґрунтування сторони позивача та заперечення сторони відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

15 березня 2011 року на підставі рішення Установчих зборів оформленого протоколом № 1 від 12 березня 2011 року про створення ТДВ «ЖЛ» шляхом злиття ЗАТ «Житомирські Ласощі» та ТОВ «Будстайл-ХХІ» в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців було зареєстроване Товариства з додатковою відповідальністю «ЖЛ» ().

Отримавши у дар частку у розмірі 94 988, 96 грн, на підставі договору дарування від 11 травня 2012 року, що складає 0,7 % статутного капіталу товариства, позивач став учасником ТДВ «ЖЛ» і збільшив її до 886 563,63 грн шляхом внесення за період з 21 серпня 2013 року по 07 квітня 2016 року грошових коштів на загальну суму 734 012, 46 грн.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року, (реєстраційний номер в ЄДРСР 54007590), яка набрала законної сили лише 03 березня 2016 року на підставі постанови Львівського апеляційного адміністративного суду (реєстраційний номер в ЄДРСР 56284608), у справі № 819/3419/15, задоволено у повному обсязі позов ОСОБА_6 до Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, легалізації об`єднань громадян Житомирського міського управління юстиції про визнання протиправними та скасування реєстраційних дій та записів про них, а саме визнано протиправними та скасовано реєстраційні дії та записи про них у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ЗАТ «Житомирські ласощі» (код за ) та щодо ТДВ «ЖЛ» (код за ).

Апеляційна скарга на рішення суду могла бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення, відповідно до положень статті 186 КАС України у редакції чинній станом на час ухвалення рішення.

Разом з тим, 27 листопада 2015 року державним реєстратором відділу державної реєстрації юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців, легалізації об`єднань громадян Житомирського міського управління юстиції Лоханчуком В. А . на підставі постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців рад рішень та записів про них, в тому числі, внесено відомості про скасування реєстраційних дій та записів про них щодо Товариства з додатковою відповідальністю «ЖЛ», а саме: державна реєстрація юридичної особи шляхом злиття; 15 березня 2011 року № 0008407 та всі послідуючі реєстраційні записи.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 26 травня 2016 року № 806/5231/15, залишена в силі ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2016 року, визнано протиправними дії державного реєстратора відділу Лоханчука В. А. щодо внесення 27 листопада 2015 року записів та відомостей про них до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ЗАТ «Житомирські ласощі» (код 00382071) та ТДВ «ЖЛ» (код 37546647).

Стаття 56 Конституції України проголошує, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 19 Основного Закону України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі cm. 1174 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 1174 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до цієї норми, обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Відповідно до частини другої статті 2 Цивільного кодексу України, учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Конституційним судом України у рішенні від 03 жовтня 2001 року у справі № 1-36/2001 (справа про відшкодування шкоди державною) зазначено, що відшкодування шкоди (матеріальної чи моральної), завданої фізичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими особами і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу, а не на відповідні органи державної влади, тобто відшкодування шкоди в таких випадках здійснюється за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання державних органів.

Таким чином, відшкодування матеріальної шкоди, завданої фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу.

Положеннями пункту 9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, ураховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках.

Разом з тим, згідно абзацу другого пункту 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого Він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи та вимог чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини сторін, оскільки позивачем не надано доказів завдання матеріальної та моральної шкоду діями чи бездіяльністю відповідачів, не доведено завдання йому моральних страждань або втрат немайнового характеру діями чи бездіяльністю відповідачів, позивачем не надано доказів наявності матеріальної та моральної шкоди, протиправності діяння чи бездіяльності відповідачів, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідачів та вини відповідачів в її заподіянні, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись

ст.ст. 3, 8, 21, 55, 56, 129, 129-1 Конституції України,

ст.ст.1-16, 22, 23, 1173, 1174 Цивільного кодексу України,

ст.ст. 1-23, 76-82, 89, 95, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І. В. Литвинова