Справа № 539/2692/19
Провадження № 2-н/539/355/2019
У Х В А Л А
02 вересня 2019 року м. Лубни

Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Іващенко Ю.А. розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей, -
08 липня 2019 року до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на її користь на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Дослідивши наявні матеріали справи суд приходить до висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити з огляду на наступне.
Ч. 1 ст. 160 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
Як вбачається з матеріалів справи, 29 вересня 2015 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 200 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 17.09.2015 року і до повноліття дітей.
Виходячи з положень п. 4 ч. 1 ст. 165 та п. 2 ч. 1 ст. 186 Цивільного процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу якщо є таке, що набрало законної сили, рішення у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Таким чином, з огляду на наявність судового рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання його неповнолітніх дітей, на підставі якого заявниці вже було видано виконавчий лист, суд приходить до висновку, що у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей слід відмовити.
Водночас, суд приходить до переконання, що подана ОСОБА_1 заява про видачу судового наказу фактично є заявою про збільшення розміру стягнення аліментів та вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що ч. 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Керуючись ст.ст. 160, 161, 165 ЦПК України, суд, -
У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Суддя Лубенського
міськрайонного суду Ю.А. Іващенко