Миколаївський апеляційний суд
Справа №474/670/16-ц
Провадження № 22-ц/812/396/19
У Х В А Л А

04 лютого 2019 року м. Миколаїв

Суддя Миколаївського апеляційного суду Яворська Ж.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 30 грудня 2016 року ухвалене у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А

У вересні 2016 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

Рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 30 грудня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції відповідач ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Однак апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою не може бути відкрито з наступних підстав.

За приписами ст. 294 ЦПК України ( в редакції 2004 року) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Пунктом 13 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 15.12.2017 року) передбачено, що судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно частини 3 статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень», суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Як вбачається з Реєстру оскаржуване рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області ухвалене 30 грудня 2016 року, до Єдиного державного реєстру судових рішень надіслано судом цього ж дня, зареєстровано - 31 грудня 2016 року та оприлюднено - 04 січня 2017.

Зі змісту даного рішення суду вбачається, що відповідач був присутній в судовому засіданні під час розгляду справи та його проголошені, що є свідченням обізнаності ОСОБА_1 про результати розгляду справи.

Проте відповідач у визначений процесуальним законом строк не скористався своїм правом і не оскаржив його до апеляційної інстанції. Доказів щодо недотримання судом першої інстанції вимог частини другої статті 222 ЦПК України (в редакції 2004 року) не надав.

Наведене свідчить, що відповідачем протягом двох років не вживалися заходи щодо реалізації своїх процесуальних прав, а звернувся з апеляційною скаргою лише 25 січня 2019 року.

Твердження ОСОБА_1, що апеляційна скарга подана до апеляційної інстанції в строки визначені законодавством, оскільки копію рішення отримано його представником 30 грудня 2017 року не ґрунтується на нормах процесуального законодавства, а є його особистою думкою.

Зазначене у сукупності свідчить про недобросовісну процесуальну поведінку заявника та користування ним своїми процесуальними правами, що є порушенням вимог частини третьої статті 27 ЦПК України 2004 року, а тому не можна вважати, що апеляційна скарга ним була подана у розумні строки, чи він вживав заходи для того щоб дізнатися про стан відомого йому провадження, чи навів обставини, які об'єктивно перешкоджали йому своєчасно подати апеляційну скаргу.

Судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін які беруть участь у справі. Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без поважних є втручанням у принцип правової визначеності, який є складовим принципу верховенства права.

Зі змісту ст. 3 ЦПК України (в редакції від 15.12.2017 року) вбачається, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини вказує на те, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду ( рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-X).

Європейський суд з прав людини зазначає, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (рішення у справі "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 року заява № 3236/03).

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (п. п. 33, 34 рішення ЄСПЛ від 20 червня 2011 року у справі "Перетяка та Шереметьев проти України").

Вирішуючи питання поважності пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції має перевірити інші обставини, з якими може бути пов'язано пропуск такого строку, зокрема процесуальну добропорядність особи, яка подає апеляційну скаргу.

Суд вважає, що в даному випадку звернення з заявою про перегляд рішення суду після спливу одного року з дня його ухвалення особою, обізнаною про його ухвалення, не може бути підставою для поновлення строку на оскарження, враховуючи імперативні приписи ч.2 ст.358 ЦПК України.

Окрім цього, Європейський суд з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» роз'яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Таким чином, враховуючи, що апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, особа, що її подала була присутня в судовому засіданні під час його ухвалення, доказів пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили заявник не надав, вважаю необхідним відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, суддя , -

У Х В А Л И Л А

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 30 грудня 2016 року ухвалене у цивільній справі за публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і протягом тридцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Ж.М. Яворська