ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2019 року м. Харків

Справа № 644/8540/18

Провадження № 22-ц/818/3360/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ,

Відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в м. Харкові

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 18 квітня 2019 року, ухвалене суддею Зябровою О.Г.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів,-

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму безпідставно перерахованих коштів у розмірі 16080,40 грн. та 704,8 грн. судового збору.

Позов мотивований тим, що 5 липня 2018 року позивачем перераховано грошові кошти в сумі 14070,35 грн. та 2010,05 грн. на картку відповідача, двома платежами, в якості передоплати за виконання зобов`язань по організації перевезення вантажу. Проте, відповідач не мав на меті здійснювати виконання попередньої домовленості та не уклав договір на виконання домовленості, тому вважає, що кошти перераховано відповідачеві без достатньої правової підстави та вони підлягають поверненню. Всього відповідачу помилково перераховано 16080,40 грн. Вказує, що надсилав відповідачу вимогу про повернення безпідставно перерахованих коштів, однак жодної відповіді на вимогу позивача від відповідача не надійшло.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 18 квітня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що вимоги позивача не доведені та не підтверджені доказами.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на ті ж обставини, що і у позовній заяві. Також зазначає, що суд без належного обґрунтування правових підстав відмовив у задоволенні позову, посилаючись на наявність правових підстав набуття майна, яких не відображено у жодному документі. Крім того, відповідач не надавав жодних належних та допустимих доказів існування таких підстав. На підставі цього вважає доводи суду викладені у рішенні безпідставними та такими, що не гуртуються на нормах чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 5 липня 2018 року ОСОБА_1 здійснено перерахування грошових коштів двома платежами в сумі 14070,35 грн. та 2010,05 грн. на картку відповідача ОСОБА_2 , що підтверджується копіями дублікатів чеків Приватбанку від 05.07.2018 року (а.с. 5).

28 серпня 2018 року ОСОБА_1 надіслав відповідачу вимогу про повернення безпідставно перерахованих коштів (а.с.6).

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

аналіз статті 1212 ЦК України і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) - це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна та які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому вона відпала.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Так, грошові кошти в сумі 16080,40 грн. були передоплатою за виконання зобов`язань по організації перевезення вантажу, які відповідач не мав на меті виконувати та договір не надав.

Судовим розглядом встановлено, що була відсутня правова підстава на час перерахунку грошових коштів. Отже, відповідач збагатився за рахунок позивача поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення, тому судове рішення відповідно до статті 376 ЦПК України необхідно скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

На підставі ст.141 ЦПК України з позивача на користь відповідача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Сплачено позивачем за звернення до суду першої інстанції з позовом 704,80 грн., за подання апеляційної скарги - 1152,60 грн., а всього 1857,40 грн.

Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, який складає 1857,40 грн.

Керуючись, ст. ст. 141,367, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 18 квітня 2019 року - скасувати і ухвалити нове. Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) грошові кошти в розмірі 16080 (шістнадцять тисяч вісімдесят) грн. 40 коп. та судовий збір в розмірі 1857 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят сім) грн. 40 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. В силу ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 23 серпня 2019 року