Єд. унік. № 243/800/19
Провадження № 2-о/243/164/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Старовецького В.І.

за участю секретаря судового засідання Каліух К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи Слов'янського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ:

28 січня 2019 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи Слов'янського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті.

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що 15 січня 2019 року у м. Донецьк Донецької області помер її колишній чоловік, ОСОБА_2, про що свідчать свідоцтво про смерть та довідка про причину смерті, видані на тимчасово окупованій території. Заявник вказує про те, що іншим чином довести факт смерті вона не має змоги, спільні із покійним діти не мають змоги виїхати на підконтрольну Україні територію для оформлення документів українського зразка. Оскільки територія м. Донецька є окупованою, то документи не мають юридичної сили і факт смерті колишнього чоловіка їй потрібно встановити в судовому порядку для подальшого оформлення свідоцтва про смерть встановленого державного зразка, отримання допомоги на поховання та прийняття спадщини. ОСОБА_1 просить встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, який помер 15 січня 2019 року м. Донецьку Донецької області.

Заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 до судового засідання не зявились, надали до суду заяви, в яких просять задовольнити заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені в заяві та провести розгляд справи без їхньої участі (а.с.4,23).

Представник заінтересованої особи Словянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з`явився, від заінтересованої особи надійшла заява з проханням розглядати справу без участі їх представника, просили ухвалити рішення відповідно до вимог діючого законодавства (а.с.22).

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд приходить до переконання, що заявлені вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Розпорядженням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ № 27/0/38-14 від 02 вересня 2014 року «Про визначення територіальної підсудності справ» визначено підсудність за Слов`янським міськрайонний судом Донецької області справ та матеріалів, які підсудні ОСОБА_4, ОСОБА_5 та Микитівському районним судам м. Горлівки Донецької області.

Відповідно до роз`яснень, викладених в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вих. № 9-1129/0/4-16 від 15 квітня 2016 року «Про застосування положень статті 257-1 ЦПК України» заяви про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України за змістом ст. 317 ЦПК України можуть бути подані за місцем проживання (перебування) заявника до суду за межами тимчасово окупованої території України на підставі звернення до суду чоловіка/дружини померлої особи.

Таким чином у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянин України, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.8).

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженка с. Заслонки Конишевського району, Курської області, громадянка України, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.6-7).

ОСОБА_2 та ОСОБА_6 з 24 грудня 1983 року перебували у зареєстрованому шлюбі та після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 було присвоєно прізвище «Конюшенко», що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.9).

Від шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають спільну дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується свідоцтвом про народження серії VІ-НО № 310549 від 10 вересня 1984 року, виданим Ленінським відділом ЗАГСа м. Донецька (а.с.14).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-НО № 160464 від 14 квітня 1998 року, виданого Ленінським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька, 14 квітня 1998 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано (а.с.10).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії ДНР № 123806 від 16 січня 2019 року, виданого Ленінським відділом записів актів цивільного стану м. Донецька, ОСОБА_2 помер 15 січня 2019 року у м. Донецьк Донецької області (а.с.12).

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 15 від 16 січня 2019 року, ОСОБА_2 помер 15 січня 2019 року у м. Донецьк Донецької області (а.с.11).

Відповідно до довідки про причину смерті № 15 від 16 січня 2019 року, форма № 106/у, ОСОБА_2 помер 15 січня 2019 року, причина смерті рак печінки (а.с.15).

Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України судом береться до уваги практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права.

У справі «Кіпр проти Туреччини» ЄСПЛ зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), висновок ЄСПЛ слід розуміти у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території.

Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей, шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

З урахуванням вищенаведеного, суд не має підстав ставити під сумнів у сукупності наданих доказів достовірність та правдивість фактів, повідомлених заявником та підтверджених наданими письмовими доказами, стосовно того, що колишній чоловік заявника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 15 січня 2019 року у м. Донецьку Донецької області.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно приписів ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України та розглядаються невідкладно.

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України має розглядатися судом за загальними правилами, передбаченими для розгляду заяв про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості органом державної реєстрації актів цивільного стану реєстрації факту смерті, у тому числі щодо субєктів звернення у даній категорії справ.

У контексті порушеного питання слід враховувати, що у померлої особи може не бути родичів, які можуть звернутися із заявою про встановлення відповідного факту. Водночас відмова у відкритті провадження за заявою чоловіка чи дружини з підстав, що вони не були родичами померлого, унеможливлюють реалізацію ними своїх майнових та немайнових прав, зокрема, права на спадкування, що є порушенням їх конституційних прав. З огляду на це Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у інформаційному листі «Про окремі питання застосування Закону України від 04 литого 2016 року №990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України» розяснив, що «…положення чинного законодавства України, зокрема, Сімейного кодексу України, відносять дружину/чоловіка до членів сімї, судам слід розглядати таку категорію справ за заявами чоловіка або дружини померлої особи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України».

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не перебували у зареєстрованому шлюбі на момент смерті ОСОБА_2, проте були зареєстровані за однією адресою, що не позбавляє ОСОБА_1 права на звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2.

Відповідно до абзацу першого п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» з наступними змінами та доповненнями, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Заявник зверталась до Словянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області із відповідною заявою та останній листом вих. № 687/15.22-26 від 24 січня 2019 року надав роз`яснення щодо виконання умов для реєстрації смерті фізичної особи (а.с.16).

Задоволення заяви ОСОБА_1 має для неї юридичне значення, оскільки необхідне для отримання свідоцтва про смерть згідно чинного законодавства України, отмання допомоги на поховання та оформлення спадщини.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту смерті ОСОБА_2 15 січня 2019 року у м. Донецьку Донецької області.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 315-319 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заявлені вимоги ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи Слов'янського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті - задовольнити повністю.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, громадянина України, який помер 15 січня 2019 року у м. Донецьку Донецької області, причина смерті - рак печінки.

Визнати датою смерті ОСОБА_2 - 15 січня 2019 року, місце смерті Україна, Донецька область, м. Донецьк.

Рішення підлягає негайному виконанню.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя

Словянського міськрайонного суду ОСОБА_8