Справа № 750/8288/18
Провадження № 2/750/76/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2019 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючого - судді Литвиненко І.В.,

із секретарем судового засідання Юрченко І. В.,

за участі позивача, представника позивача ОСОБА_1, відповідача, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення майнової та моральної шкоди

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 2804 грн 76 коп. та моральної шкоди в сумі 20000 грн., яка завдана внаслідок протиправних дій відповідача.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 13.05.2016 року під час проведення дій щодо визначення межі між сусідами, ОСОБА_4 вчинила сварку, після чого підбігла до ОСОБА_3 та схопила руками її за плечі та силою штовхнула її декілька разів назад, внаслідок чого ОСОБА_3 впала спиною на землю, вдарившись головою, у зв'язку із чим отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Такими діями відповідача позивачу було завдано матеріальної шкоди в сумі 2804 грн 76 коп. у вигляді витрат на лікування та завдано моральної шкоди на 20000 грн, так як позивач зазнала фізичного болю, було завдано тілесних ушкоджень, порушений нормальний спосіб життя, так як вона була змушена докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав і для лікування у закладі охорони здоров'я.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.08.2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 30 жовтня 2018 року справу прийнято до провадження судді Литвиненко І. В.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, з підстав, зазначених в позові.

Відповідач та представник відповідача позовні вимоги не визнали, та надали письмові пояснення у справі, відповідно до яких зазначають проте, що чоловік позивача штовхав відповідача, а сама ОСОБА_5 забігла на земельну ділянку ОСОБА_4 підійшла до неї та почала кричати, але коли відходила назад перечепилася та впала на спину. Отже відповідач не визнає той факт, що через безпосередні дії відповідача було завдано ушкоджень позивачу. Подані позивачем процесуальні документи органів внутрішніх справ не є такими рішеннями, які вважаються підставою для звільнення від доказування.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони визнають той факт, що 13.05.2016 року землевпорядник ОСОБА_6, за запрошенням ОСОБА_3, визначав межу між будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

Між сусідами виникла сварка, так як на тій ділянці, яку відмежував землевпорядник, як земельну ділянку власників будинку АДРЕСА_1, була засаджена картоплею ОСОБА_4 та такі дії проводились без узгодження із відповідачем та її мамою - власницею будинку.

ОСОБА_4, яка була допитана в якості свідка пояснила суду про те, що в травні місяці, вона була на роботі, до неї прибіг чоловік дочки та повідомив про те, що на її городі щось копають сусіди, вона прибігла туди і повідомила, що власника немає та вони не мають права без неї це робити. Але чоловік позивача сказав про те, що викликав землеміра і буде ставити огорожу. Чоловік позивача постійно погрожував їй, потім до неї підбігла позивач і вона почала на неї кричати, що вони не мають права робити це, позивач почала відступати назад та, перечепившись через сітку та кілок, впала, відповідач повідомила про те, не штовхала ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що в травні місяці біля 10-11 годин чоловік позивача покликав її спостерігати за процедурою землевимірювання. Землемір показував куди треба вбивати кілки, відповідач підлетіла до позивача і штовхнула її один раз, штовхнула у плечі позивача. Відповідач не тримала за плечі, не рухалась разом із відповідачем, тільки її штовхнула, від чого позивач впала, чоловік позивача викликав швидку допомогу, її занесли на носилках, так як вона не могла йти, до швидкої, яка відвезла її в лікарню.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що він домовлявся із матір'ю позивача про те, що приїде землемір, він вимірював земельну ділянку по точках і показував, де необхідно вбивати кілки. Спочатку почала кричати дочка відповідача та її чоловік, потім прибігла ОСОБА_4, кинула в ОСОБА_7 кілком, схопила за одяг в області грудної клітини ОСОБА_3, тримаючи таким чином позивача, ОСОБА_4 зробила три - чотири кроки вперед та після чого штовхнула, на питання скільки кроків зробила його дружина, він повідомив про те, що він не знає, бо не дивився.

Допитана в якості свідка ОСОБА_9 - донька відповідача повідомила суду про те, що зайшли сусіди вранці - позивач та її чоловік та повідомили про те, що будуть міряти землю, свідок проінформувала про те, що бабусі немає вдома. Землемір проводив виміри, а позивач почала допомагати встановлювати кілки залізні висотою під три метри та сусіди заливали їх бетоном. Відповідач прийшла через хвилин 15 після того, як почали встановлювати кілки, просила сусідів не вбивати кілки, почекати бабусю, не топтати картоплю, посаджену нею. Сусіди сказали, що їм байдуже, відповідач почала кричати на позивача, а ОСОБА_3, відходячи назад, зачепилась за сітку, впала та почала кричати, що її вбивають, після чого її чоловік викликав поліцію та швидку допомогу.

Свідок ОСОБА_6, який є землевпорядником та виносив межі земельної ділянки внатурі в день, коли стався інцидент, повідомив, що був конфлікт через земельну ділянку, сусіди сварилися, він бачив падіння ОСОБА_3, однак не пам'ятає чи він бачив, що її штовхали, він це припускає, але може помилятись. На питання головуючого: чи бачив він, як штовхали ОСОБА_3 (тобто чи був він очевидцем), відповів, що не пам'ятає.

Постановою слідчого слідчого відділу Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області від 18.10.2017 року закрите кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0004518 від 13.05.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, в мотивувальній частині вказано, що відсутня об'єктивна та суб'єктивна сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отож наявність постанови про закриття кримінального провадження не звільняє позивача від обов'язку доведення обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Крім того, вказана постанова посилається виключно на показання ОСОБА_6, який в судовому засіданні дав інші показання.

Відповідно до виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого № 4994, ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні з 13.05.2016 року по 24.05.2016 року з приводу ЗЧМТ, струсу головного мозку, цефалічного та церебрастенічного синдрому, забою лівої половини грудної клітки, забою лівого кульшового суглобу, остеохондрозу шийного відділу хребта, нестабільність С3, С5, больового та м'язево-тонічного синдрому (а.с. 6). У зв'язку із вказаними захворюваннями їй призначались ліки, на які вона витратила 1196,37 грн.

Як вбачається із висновку судово-медичної експертизи № 631, яка знаходиться в матеріалах кримінального провадження № 0004518, у громадянки ОСОБА_3 маються тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, котрі виникли від дії тупих предметів або при ударі об такі ж і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, не виключена можливість, що тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_3 могли утворитись 13.05.2016 року.

Отож позивачем не надано доказів, що ліки, які вона придбавала за період з 13.05.2016 по 24.05.2016 року були необхідні для лікування саме ЗЧМТ зі струсом головного мозку, а не для лікування інших діагнозів - цефалічного та церебрастенічного синдрому, забою лівої половини грудної клітки, забою лівого кульшового суглобу, остеохондрозу шийного відділу хребта, нестабільність С3, С5, больового та м'язево-тонічного синдрому, які згідно із висновком судово-медичної експертизи № 631 не пов'язані із її падінням 13.05.2016 року.

Також позивач перебувала на лікуванні з 30.08.2016 року по 12.09.2016 року із діагнозами наслідки ЗЧМТ (05.062016) в формі ліквогіпертензивного синдрому, а також з діагнозом шийний остеохондроз хребта, лівобічний корінцевий синдром (а. с. 19-20). За цей період вона витратила кошти на придбання ліків в сумі 968 грн 39 коп., однак нею не доведений той факт, що ліки, на які вона витратила кошти призначались у зв'язку із лікуванням саме наслідків ЗЧМТ в формі ліквогіпертензивного синдрому.

Також позивачем було понесено витрати на компьтерну периметрію в сумі 120 грн, на УЗД - 45 грн та на придбання ортезу - 175 грн. , доказів про те, що витрати пов'язані із лікуванням ЗЧМТ зі струсом головного мозку та його наслідків суду не надано.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідальність особи у вигляді обов'язку відшкодувати шкоду наступає лише за наявності в сукупності певних умов, які разом утворюють склад правопорушення, а саме: наявність шкоди, протиправної поведінки, причинного зв'язку між поведінкою і шкодою, вини.

Такий елемент як наявність шкоди полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється законом.

Протиправна поведінка заподіювача шкоди полягає у порушенні правової норми, що виявляється у здійсненні заборонених правовою нормою дій або в утриманні в здійсненні наказів правової норми діяти певним чином.

Наявність такої умови цивільно-правової відповідальності, як причинний зв'язок міжпротиправною поведінкою і шкодою (збитками), зумовлена необхідністю встановлення факту, що саме протиправна поведінка конкретної особи, на яку покладається така відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що з необхідністю та невідворотністю спричинила збитки.

Вина є суб'єктивним елементом відповідальності і полягає у психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

Відповідно до положень ст.ст. 23,1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав.

Суд критично ставиться до показань свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, так як вони стверджували, що були очевидцями інциденту, однак ОСОБА_7 вказувала, що ОСОБА_4 штовхнула позивача один раз в плечі, при цьому відповідач не тримала за плечі позивача, не рухалась разом із відповідачем, вхопивши її, в цей же час свідок ОСОБА_8 повідомив про те, що ОСОБА_4 схопила за одяг в області грудної клітини ОСОБА_3, тримаючи таким чином позивача, ОСОБА_4 зробила три - чотири кроки вперед та після чого штовхнула. Крім того, ОСОБА_7 стверджувала, що до карети швидкої допомоги ОСОБА_3 заносили на носилках, ОСОБА_8 повідомив, що вона заходила до карети швидкої допомоги сама за допомогою лікарів. Так як показання цих свідків зі сторони позивача про одні й ті ж обставини є суперечливими, суд не приймає їх до уваги.

Що стосується показань свідка ОСОБА_6, то він бачив факт падіння позивача, однак не підтвердив того, що бачив внаслідок чого вона впала, його припущення не може бути підтвердженням того факту, ОСОБА_4 штовхнула ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1 та 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отож, на підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, що позивачем не доведений факт протиправної поведінки відповідача відносно неї та вини відповідача у падінні позивача на землю та отриманні нею тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, що є підставою для відмови у задовленні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 (місце проживання : АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) до ОСОБА_4 (місце проживання : АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) про стягнення майнової та моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складене 29.01.2019.

Суддя І.В. Литвиненко