Справа № 587/405/19
У Х В А Л А
02 вересня 2019 року Сумський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Черних О.М. за участю секретаря судового засідання Скрипка Соіна О.О., розглянувши у судовому засіданні клопотання представника позивача про направлення судового доручення про надання правової допомоги у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

21 березня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності.
02 вересня 2019 року представником позивача заявлено клопотання про направлення судового доручення про надання правової допомоги, оскільки відповідач на даний час проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
В судове засідання представник позивача не з`явився про час і місце розгляду повідомлений належним чином
Суд, вивчивши клопотання про направлення судового доручення про надання правової допомоги, вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 498 ЦПК України у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.
Оскільки місце мешкання відповідача розташовано на території Російської Федерації, тому, у відповідності до вищезазначених процесуальних норм, суд вважає, що слід направити судове доручення до компетентного іноземного суду для вручення відповідачу копії позовної заяви з додатками, і з`ясування його думки з приводу пред`явленого позову, в межах Конвенції «Про правову допомогу і правових відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам», ратифікованої Україною 10.11.1994.
відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 2 ст. 13 та с. 17 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року запитувана установа юстиції здійснює вручення документів відповідно до порядку, що діє в її державі, якщо документи, що вручаються, написані на її мові або російською мовою або забезпечені завіреним перекладом на ці мови. В іншому випадку вона передає документи одержувачеві, якщо він згодний добровільно їх прийняти. Документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів.
У відношеннях один з одним при виконанні цієї Конвенції установи юстиції Договірних Сторін користуються державними мовами Договірних Сторін або російською мовою.
Згідно з п. 2.3. Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 27 червня 2008 року № 1092/5/54 доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України. Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову. У відповідних випадках документи, що підлягають врученню, можуть бути складені або перекладені на ту мову, яку, як є підстави вважати, розуміє особа, якій необхідно вручити документи. Це окремо визначається судом України у дорученні.
У Рішенні Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року № 9-зп роз`яснено, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші обмеження прав та свобод.
Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.
Суд звертає увагу, що наданий представником позивача для вручення відповідачу переклад позовної належним чином не завірений, також відсутній переклад доданих до позову матеріалів, а тому суд позбавлений можливості з`ясувати чи відповідач володіє українською мовою і не потребує перекладу документів на російську, чи можливо представник позивача не в повній мірі виконав вимоги до судового доручення про надання правової допомоги .
Згідно вимог п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Частиною 10 ст. 84 ЦПК України визначено, що у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про вручення документів відповідачу.
Виходячи з матеріалів справи, 25 червня 2018 року представник позивача
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260-261, 263, 353, 498 ЦПК України, суд-
Відмовити у задоволенні клопотання представника позивача задовольнити у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Черних