У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.08.2019 Справа №607/19524/19

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Братасюк В.М., розглянувши заяву лікаря психіатра Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради Чолач Ю.Б. про примусову госпіталізацію особи до КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради, -

в с т а н о в и в :

Заявник, лікар Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради Чолач Ю.Б. звернувся 19.08.2019 року із заявою про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 до КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради.

Згідно ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 339 ЦПК України за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника закладу з надання психіатричної допомоги про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

Відповідно до вимог ст.175 ЦПК України та ч.1 п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 340 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. Крім того у заяві мають бути наведенні обставини і докази, на яких ґрунтуються ці вимоги.

Згідно ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» визначено підстави для госпіталізації особи в примусовому порядку до психіатричного закладу, а саме: особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Крім цього, відповідно до ч.2 ст.340 ЦПК України, до заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

Однак, в порушення вимог п.5 ч.3 ст.175 та ч.1, ч.2 ст.340 ЦПК України, в тексті заяви заявником лікарем-психіатром ОСОБА_2 , хоча й зазначено, що підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку ОСОБА_1 , котрі надійшли від доньки та зроблено висновок про необхідність госпіталізації у зв`язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює суттєву шкоду її здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога, однак жодних визначених ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» підстав не зазначено, й не конкретизовано в чому саме має прояв поведінки особи, що зумовлює необхідність звернення лікаря-психіатра до суду з метою порушення права людини на приватне життя шляхом примусової госпіталізації особи до психіатричного закладу. Не зазначено і доказів, що підтверджують викладені лікарем-психіатром ОСОБА_2 обставини щодо наявності тяжкого психічного розладу ОСОБА_1 , що обумовлює небезпеку для себе і оточуючих та суттєву шкоду її здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога.

Крім того, до заяви про примусову госпіталізацію додано лише висновок комісії лікарів-психіатрів, жодних інших відповідних матеріалів (довідок, особистих карток, історії хвороби) на підтвердження викладених у висновку обставин щодо наявності у ОСОБА_1 тяжкого психічного розладу, суду не надано.

А тому, в силу вимог 1 ст. 185 ЦПК України, дана заява підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення недоліків.

На підставі наведеного, керуючись ст. 175, 185, 261, 340 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Заяву лікаря психіатра Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради Чолач Ю.Б. про примусову госпіталізацію до КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради Садовської Анелії Йосипівни залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення недоліків, що не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали суду.

У випадку невиконання вимог даної ухвали заява буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк