Постанова

Іменем України

23 січня 2019 року

м. Київ

справа № 727/6993/16-ц

провадження № 61-21265св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя - доповідач), Курило В. П., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 02 лютого 2017 року та касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на додаткове рішення апеляційного суду Чернівецької області від 21 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Одинака О.О., Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - ГУ ПФУ в Чернівецькій області) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми переплати пенсії.

Вимоги обгрунтовувало тим, що в 2004 році ОСОБА_3 оформила в управлінні праці та соціального захисту населення Шевченківського району м. Чернівці допомогу як одинока мати згідно статті 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми». У 2008 році відповідач звернулася до управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Чернівці із заявою про призначення пенсії у зв'язку із втратою годувальника ОСОБА_4 її неповнолітнім дітям - ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_6, (ІНФОРМАЦІЯ_1) та ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_2), яка була задоволена 27 січня 2008 року.

ОСОБА_3 при подачі документів на призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника її неповнолітнім дітям приховала факт отримання нею як одинокою матір'ю в управлінні праці та соціального захисту населення Шевченківського району м. Чернівці допомоги на доньку ОСОБА_7 з 2004 року.

Як було з'ясовано позивачем, ОСОБА_8 не є донькою ОСОБА_4, а тому відповідач не мала права на призначення та отримання пенсії на малолітню доньку ОСОБА_7 у зв'язку з втратою годувальника.

За період з 27 січня 2008 року по 30 квітня 2016 року відповідач незаконно отримала грошові кошти в сумі 69 325, 82 грн, які позивач просив стягнути.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 грудня 2016 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача суму переплати пенсії в розмірі 69 325, 82 грн та вирішено питання судового збору.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не мала правових підстав для отримання пенсії по втраті годувальника на доньку, така виплата здійснена безпідставно внаслідок неправомірних дій з боку набувача.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 02 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 є неналежним відповідачем у вказаній справі, оскільки пенсія по втраті годувальника призначена та виплачувалась неповнолітній ОСОБА_7, а не її матері ОСОБА_3

Додатковим рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 21 лютого 2017 року компенсовано ОСОБА_3 сплачений нею судовий збір в сумі 1 515, 80 грн. за рахунок держави та стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_3 4 256 грн в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату правової допомоги.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У березні 2017 року Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області подало касаційні скарги, у яких, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення та додаткове рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга на рішення апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_3 при призначенні пенсії на неповнолітніх дітей у зв'язку з втратою годувальника у 2008 році протиправно приховала те, що ОСОБА_7 не є дитиною померлого годувальника, та не повідомила органи Пенсійного фонду України про отримання нею як одинокою матір'ю допомоги на доньку ОСОБА_7 з 2004 року, а отже не мала права на отримання з 27 січня 2008 року пенсії у зв'язку із втратою годувальника на ОСОБА_7

Всі дії стосовно призначення, отримання пенсії у зв'язку із втратою годувальника на користь малолітньої доньки ОСОБА_7 вчинялися її матір'ю ОСОБА_3, яка також розпоряджалася отриманими пенсійними виплатами, тому саме вона є належним відповідачем у справі.

Касаційна скарга на додаткове рішення апеляційного суду Чернівецької області від 21 лютого 2017 року мотивована тим, що ГУ ПФУ в Чернівецькій області є органом виконавчої влади, реалізація нормативних приписів та програм якого здійснюється шляхом фінансування виплат за рахунок чітко визначених прибутковою частиною бюджету Пенсійного фонду України джерел і відповідно до конкретних напрямків витратної частини бюджету Пенсійного фонду України, який затверджується постановою Кабінету Міністрів України, та яким у 2017 році не передбачені кошти на сплату судових витрат.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України 19 березня 2018 року справу № 727/6993/16-ц передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції (частина друга статті 400 ЦПК України).

Позиція Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають.

Суди встановили, що в 2004 році відповідач оформила в управління праці та соціального захисту населення Шевченківського району м. Чернівці допомогу на ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, як одинока мати згідно статті 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

24 червня 2008 року ОСОБА_3 звернулася до Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Чернівці із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника на трьох неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_6, (ІНФОРМАЦІЯ_1) та ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_2), у зв'язку зі смертю батька дітей - ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Протоколом від 24 червня 2008 року № 2366 Управлінням Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Чернівці ОСОБА_3 з 27 січня 2008 року призначена та виплачувалася пенсія по втраті годувальника на трьох неповнолітніх дітей.

За період з 27 січня 2008 року по 30 квітня 2016 року позивачем перераховано та виплачено ОСОБА_3 пенсію по втраті годувальника на доньку ОСОБА_7 в розмірі 69 425, 82 грн.

Разом з тим, ОСОБА_3 з 2004 року перебувала на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Шевченківського району м. Чернівці як одинока матір і одержувала допомогу на доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно статті 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Згідно з довідкою Міського відділення реєстрації актів цивільного стану Чернівецького обласного управління юстиції № 149 від 27 вересня 2004 року, відомості про батька дитини ОСОБА_7 в книзі реєстрації актів про народження записані за заявою матері на підставі частини першої статті 135 СК України.

Відповідно до положень вищевказаної статті, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записують за її вказівкою.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 у період з 2008 року по 2016 рік одночасно отримувала на ОСОБА_7 і пенсію по втраті годувальника, і допомогу як одинока мати.

Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

05 грудня 2016 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_10 до ухвалення рішення Шевченківським районним судом м. Чернівці подав заперечення на позовну заяву, в яких просив застосувати строк позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами третьою та четвертою статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови в позові.

Суд першої інстанції безпідставно залишив поза увагою доводи відповідача щодо пропуску позовної давності та не надав оцінку зазначеній заяві про застосування позовної давності.

Перевіряючи в апеляційному порядку законність і обґрунтованість рішення місцевого суду, апеляційний суд не звернув уваги на вищевикладене, допущені судом першої інстанції помилки не виправив.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд Чернівецької області виходив з того, що належним відповідачем у даній справі є неповнолітня ОСОБА_7, а не її матір ОСОБА_3

При зверненні до позивача із заявою про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, ОСОБА_3 діяла як законний представник малолітньої ОСОБА_7 відповідно до вимог діючого законодавства.

Згідно зі статтею 31 ЦК України, фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років (малолітня особа), має право самостійно вчиняти дрібні побутові правочини та здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом. Малолітня особа не несе відповідальності за завдану нею шкоду.

Відповідно до частини першої статті 29 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених рішень) здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Станом на 15 вересня 2016 року (дату звернення ГУ ПФУ в Чернівецькій області до суду з позовом до ОСОБА_3 М.), ОСОБА_7 виповнилося 12 років, а відтак, вона не могла особисто здійснювати цивільні права та виконувати обов'язки в суді.

Суд апеляційної інстанції зазначеного вище не врахував та дійшов помилкового висновку про пред'явлення ГУ ПФУ в Чернівецькій області позову про стягнення суми переплати пенсії до неналежного відповідача.

Ураховуючи зазначене, рішення апеляційного суду Чернівецької області від 02 лютого 2017 року не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, під час розгляду якої суду належить урахувати викладене та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставин і вимог закону.

З урахуванням скасування рішення апеляційного суду Чернівецької області, додаткове рішення апеляційного суду Чернівецької області про розподіл судових витрат на користь ОСОБА_3 підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 417 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 02 лютого 2017 року задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 02 лютого 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на додаткове рішення апеляційного суду Чернівецької області від 21 лютого 2017 року задовольнити.

Додаткове рішення апеляційного суду Чернівецької області від 21 лютого 2017 року скасувати.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

СуддіН. О. Антоненко В. І. Журавель

В. П. Курило

В. І. Крат