Постанова

Іменем України

05 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 554/4014/16-ц

провадження № 61-43722св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сімоненко В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Головне управління Держпродспоживслужби в Полтавській області,

треті особи: телерадіокомпанії «Місто», ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 01 червня 2018 року в складі судді Миронець О. К. та постанову Апеляційного суду Полтавської області від 01 серпня 2018 року в складі колегії суддів: Кузнєцової О. Ю., Пилипчук Л. І., Чумак О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області (далі - ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області), за участю третіх осіб: телерадіокомпанії «Місто», ОСОБА_3 , про захист честі, гідності, ділової репутації, відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що у прямому ефірі на телеканалі «Місто» в передачі «ІНФОРМАЦІЯ_2» ОСОБА_2 публічно поширено неправдиву інформацію, яка посягає на його честь, гідність та ділову репутацію.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 з урахуванням змінених позовних вимог просив визнати недостовірною інформацію, озвучену ІНФОРМАЦІЯ_1 на телеканалі «Місто» головою комісії з реорганізації інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області ОСОБА_2 , а саме: «змушений повідомити жителів Полтавщини, що використовуючи своє службове становище, колишній виконуючий обов`язки начальника інспекції ОСОБА_1 створив свою громадську організацію і користуючись забороною на проведення перевірок в 2014 року-2015 році заробляв кошти на обманутих споживачах, які звертались в інспекцію за допомогою, а натомість він направляв їх в громадську організацію для вирішення проблем. На даний час проводиться розслідування правоохоронними органами з цих питань за для притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 »; зобов`язати ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області та ОСОБА_2 не пізніше п`яти робочих днів з наступного дня після набрання рішенням суду законної сили спростувати зазначену інформацію шляхом підготовки та надання офіційних листів за їх підписами на його ім`я із спростуванням цієї інформації; стягнути судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 01 червня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що в діях відповідача має місце реалізація конституційного права на вираження своїх поглядів, а не намір поширити недостовірну інформацію з метою приниження ділової репутації позивача, отже, в діях ОСОБА_2 не вбачається порушень немайнових прав ОСОБА_1

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 01 серпня 2018 року рішення Київського районного суду м. Полтави від 01 червня 2018 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Розгляд заяв та клопотань

Касаційна скарга мотивована тим, що інформація, оприлюднена ОСОБА_2 , не відповідає дійсності та була висловлена у формі категоричного судження.

ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області та ОСОБА_2 надали відзиви на касаційну скаргу, в яких просять касаційну скаргу залишити без задоволення, судові рішення - без змін.

Від ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області та ОСОБА_2 надійшли клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції із забезпеченням її проведення у Київському районному суді м. Полтави.

У задоволенні клопотань слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 212 ЦПК України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), підстави для задоволення клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відсутні.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в прямому ефірі телеканалу ТРК «Місто» в рубриці «ІНФОРМАЦІЯ_2» взяв участь ОСОБА_2 , який на той час виконував обов`язки голови комісії з припинення Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області та виконував обов`язки начальника Держспоживінспекції у Полтавській області. Виступаючи у прямому ефірі, ОСОБА_2 повідомив наступне: «…змушений повідомити жителів Полтавщини, що використовуючи своє службове становище, колишній виконуючий обов`язки начальника інспекції ОСОБА_1 створив свою громадську організацію і користуючись забороною на проведення перевірок в 2014 року-2015 році заробляв кошти на обманутих споживачах, які звертались в інспекцію за допомогою, а натомість він направляв їх в громадську організацію для вирішення проблем. На даний час проводиться розслідування правоохоронними органами з цих питань за для притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1... »

Цей вислів не містив імені та по батькові особи на прізвище ОСОБА_1 , але сторонами визнано, що виступ стосується позивача ОСОБА_1

Оприлюднену інформацію доведено до невизначеної кількості осіб через телебачення.

Відповідно до висновку судово-лінгвістичної експертизи писемного мовлення від 28 березня 2018 року у виступі ОСОБА_2 , який прозвучав на телеканалі «Місто», міститься негативна інформація про ОСОБА_1 , яка виражена у формі тверджень.

Суд установив, що 02 серпня 2013 року між Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Полтавській області (далі - Інспекція) та Громадською організацією «Регіональний народний контроль» (далі - ГО «Регіональний народний контроль») укладено меморандум про співпрацю з метою підвищення рівня захисту інтересів громадян.

22 вересня 2014 року на виконання цього меморандуму укладено протокольну угоду, за умовами якої Інспекція має право звернутись до ГО «Регіональний народний контроль» з листом про надання допомоги споживачеві в разі наявності порушення суб`єктом господарювання його прав. За зверненнями споживачів, в разі порушення їх прав, громадське об`єднання та Інспекція за ініціативою однієї із сторін проводять спільні обстеження об`єктів господарювання, на яких порушуються права споживачів.

З 2013 року до 2015 року ОСОБА_1 працював на посаді виконуючого обов`язки начальника Інспекції.

Згідно з витягом з ЄРДР 17 лютого 2016 року до реєстру внесенні відомості про вчинення злочину за попередньою правовою кваліфікацією за частиною першою статті 366 КК України. Зокрема у фабулі зазначено, що працівники Інспекції, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , використовуючи свої службові повноваження та пов`язані з цим можливості, неправомірно сприяли ухиленню Товариства з обмеженою відповідальністю «Подіум 2013» від сплати штрафу у розмірі 12 000,00 грн.

Листом прокуратури Полтавської області від 21 травня 2018 року суд повідомлено про те, що провадження по цьому факту закрито.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (статті 34, 68).

Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до частин першої, другої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

У статтях 3, 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації зазначено, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У зв`язку з цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їхніх слів та вчинків, і повинні це усвідомлювати.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини (справа «Лінгенс проти Австрії») свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе.

Свобода преси надає громадськості одну з найкращих можливостей дізнатися про ідеї та позиції політичних лідерів і сформувати свій погляд на них.

24 липня 2013 року створено ГО «Регіональний народний контроль».

Під час перебування на посаді виконуючого обов`язки начальника Інспекції ОСОБА_1 став співзасновником ГО «Регіональний народний контроль». Отже, оприлюднене ОСОБА_2 твердження «колишній виконуючий обов`язки начальника інспекції ОСОБА_1 створив свою громадську організацію» є правдивим.

З грудня 2014 року до січня 2015 року скарги, заяви та звернення громадян перенаправлялися ОСОБА_1 на вирішення до ГО «Регіональний народний контроль» з підстав законодавчої заборони на проведення перевірки підприємств, установ, організацій без відповідного дозволу Кабінету Міністрів України.

Ці обставини підтверджуються й іншими письмовими доказами, зокрема поясненнями ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Отже, оприлюднена ОСОБА_2 інформація про те, що позивач, користуючись забороною на проведення перевірок в 2014-2015 роках направляв споживачів до ГО «Регіональний народний контроль»для вирішення проблем підтверджено доказами та є достовірною.

Матеріалами справи, а саме листом першого заступника керівника Полтавської місцевої прокуратури, запитом старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП України в Полтавській області та листом прокуратури Полтавської області від 21 травня 2018 року, підтверджено, що з 28 січня до 30 червня 2016 року слідчими СУ ГУНП в Полтавській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні за частиною першою статті 366 КК України. Листом тимчасово виконуючого обов`язки начальника Управління захисту економіки в Полтавській області департаменту захисту економіки Національної поліції України повідомлено, що в діях ОСОБА_1 є ознаки правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-7 КУпАП (неповідомлення безпосереднього керівника про конфлікт інтересів), проте на момент його скоєння встановлений статтею 38 КУпАП річний строк накладення адміністративного стягнення, сплив. За таких обставин, твердження ОСОБА_2 «На даний час проводиться розслідування правоохоронними органами з цих питань за для притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 » є висловленням його власного сприйняття та оцінки реальних фактів.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, відмовляючи у позові, дійшов обґрунтованого висновку, що в діях відповідача має місце реалізація конституційного права на вираження своїх поглядів, а не намір поширити недостовірну інформацію з метою приниження ділової репутації позивача. Отже, в діях ОСОБА_2 не вбачається порушень немайнових прав ОСОБА_1 .

Суд касаційної інстанції вважає, що такі висновки відповідають вимогам закону та не суперечать обставинам, що мають значення для справи, судами правильно застосовано закон, який підлягав до застосування, тому підстав для скасування судових рішень немає.

Доводи касаційної скарги на законність судових рішень не впливають та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно зі статтею 400 ЦПК України.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 01 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Полтавської області від 01 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

В. М. Сімоненко