Справа № 569/2714/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2019 року

Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi головуючої суддi Панас О.В.,

при секретарі судового засідання Корнійчук А.В.,

з участю позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Рівне у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб укладений між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 16 червня 2015 року відділом ДРАЦС Печерського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 1046; визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею, а також стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1200 гривень, щомісячно.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем уклала шлюб 16.06.2015 р., який було зареєстровано відділом ДРАЦС Печерського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 1046. Від шлюбу у них народилася дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. При цьому відповідач не бере участі у матеріальному забезпеченні сім`ї, кошти на утримання доньки не надає.

Спільне господарство між ними не ведеться, втрачені всі фізичні та духовні зв`язки, з квітня 2018 року вони фактично припинили шлюбні відносини. За таких обставин збереження сім`ї вважає неможливим.

Також зазначає, що малолітня дочка на теперішній час проживає разом з нею, а відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання та забезпечення. Вона, перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною до трьохрічного віку, немає можливості працювати. Відповідач є працездатною особою, не обтяжений утриманням інших осіб, а тому вважає, що він спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини та на її утримання у запропонованому нею розмірі.

На виконання ухвали Рівненського міського суду від 19.04.2019 року , з ДУ "Катеринівська виправна колонія" (№ 46) до суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_2 , з яких вбачається, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнав повністю. У підготовчому судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, з підстав, викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовчому судовому засіданні проведеному в режимі відео конференції з Державною установою «Катеринівська виправна колонія №46» позов ОСОБА_1 до нього про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини - визнав, не заперечив проти його задоволення. Заслухавши сторони, дослідивши надані докази,та оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Визнання відповідачем ОСОБА_2 у підготовчому судовому засіданні пред"явленого до нього позову дає право суду в підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення.

За приписами ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки.

За визначенням поняття шлюбу, наведеним у ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно вимог ст. 24 СК закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Як слідує з положень ст. 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Згідно із ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 червня 2015 року відділом ДРАЦС Печерським районним управлінням юстиції у м.Києві, актовий запис № 1046.

Від шлюбу сторони мають малолітню дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно актового запису № 3392, зареєстрований Дарницьким районним у місті Києві відділом ДРАЦС ГТУЮ у місті Києві, батьками є: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Суд прийшов до висновку, що сторони на момент розірвання шлюбу фактично припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім`єю, та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснили реальних дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свою сім`ю.

Відповідно до ч.1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Оскільки між сторонами відсутній спір щодо встановлення місця проживання дитини, тому суд прийшов до висновку, що місцем проживання малолітньої доньки ОСОБА_4 , 2016 р.н. слід визначити з матір`ю ОСОБА_1 .

Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд, приймаючи до уваги існуючі взаємини між подружжям, ступінь стосунків та причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, дійшов висновку, що подальше подружнє життя сторін, збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить інтересам кожного з них та неповнолітній дитині, прийшов до висновку про необхідність шлюб розірвати.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що на теперішній час відповідач матеріальної допомоги позивачу на утримання малолітньої дочки, яка проживає разом з позивачкою, в добровільному порядку не надає, а тому суд вважає необхідним, з метою забезпечення прав дитини на матеріальне утримання, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки.

Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.7 ЗУ "Про державний бюджет на 2019 рік" установлено у 2019 році прожитковий мінімум для дитини віком дo 6 років: з 01 січня 2019 пo 30 червня - 1626 грн., з 01 липня пo 30 листопада 1699 грн., з 01 грудня - 1779 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2019 пo 30 червня - 2027 грн., з 01 липня пo 30 листопада 2118 грн., з 01 грудня - 2218 грн. Як зазначено у ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При цьому, згідно ст.184 СК України, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні не менше встановленого прожиткового мінімуму є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Враховуючи загальні засади регулювання сімейних відносин, визначених у статті 7 СК України, а саме, рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї, суд прийшов до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , 2016 р.н. у розмірі 1/3 частини його заробітку, визнаючи такий розмір аліментів справедливим та розумним. Частиною другою статті 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Суд прийшов до висновку, що у зв`язку з тим, що позивачка має малолітню дитину, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, не має можливості одночасно працювати та здійснювати належний догляд за дитиною, а відтак має право на утримання за рахунок чоловіка . За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов в частині стягнення коштів на утримання дружини підлягає до задоволення та стягнення на її утримання з відповідача 1200 грн. щомісячно до досягнення донькою ОСОБА_3 трьох річного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 від дня пред"явлення позову до суду відповідно до ч.1 ст. 79 СК України. Судові витрати - судовий збір підлягає до стягнення з відповідача за вимогу про стягнення аліментів в прибуток державного бюджету України в сумі 768,40 грн. та на користь позивачки в сумі 768,40 грн. за вимогу про розірвання шлюбу . На підставі викладеного, ст.ст. 55, 110, 112, 115 СК України, керуючись ст.ст. 12,81,141, 264-268, 273, 354,355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , зареєстрований 16 червня 2015 року відділом ДРАЦС Печерського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 1046, розірвати.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матірю ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 лютого 2019 року до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1200 гривень щомісячно, починаючи з 11 лютого 2019 року до досягнення дитиною трьохрічного віку (до ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по справі, що складаються з судового збору у розмірі 768 ( сімсот шістдесят вісім ) гривень 40 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 768 (сімсот шістдесят вісім ) гривень 40 копійок судових витрат по справі, що складаються з судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного рішення суду безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт серія НОМЕР_2 виданий 17.02.2009 року Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області.

Повний текст рішення виготовлено - 05.09.2019 року.

Суддя: О.В.Панас