ПОСТАНОВА

Іменем України

21 січня 2019 року м. Кропивницький

справа № 398/4517/15-ц

провадження № 22-ц/4809/142/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Суровицької Л.В., Черненка В.В.,

при секретарі - Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області у складі судді Нероди Л.М. від 21 серпня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» в інтересах філії «Придніпровський регіональний департамент» звернулося в суд із позовом про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в розмірі 441 704 грн. 66 коп.

16.08.2018 року ОСОБА_2 подав до суду клопотання про призначення у справі судово-економічної експертизи, в якому вказує, що розрахунок заборгованості наданий банком не є безспірним доказом розміру заборгованості за кредитним договором, оскільки не містить відомостей про порядок здійснення розрахунків.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 серпня 2018 року призначено у справі судово-економічну експертизу, на вирішення якої поставлені питання:

Яка дійсна сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №7/KVN6-07-07 від 03.07.2007 року, укладеним між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та Відповідачем-1, відповідно бухгалтерського обліку банку станом на 10.07.2015 року та з чого вона складається?

Чи відповідає наявний у матеріалах цивільної справи, наданий позивачем розрахунок заборгованості позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором №7/KVN6-07-07 від 03.07.2007 року, умовами укладеного кредитного договору, договорів про внесення змін до кредитного договору №7/KVN6-07-07 від 03.07.2007 року та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором?

Чи відповідає метод нарахування заборгованості, процентів, пені умовам кредитного договору №7/KVN6-07-07 від 03.07.2007 року, договорів про внесення змін до кредитного договору та вимогам Положення про кредитування ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»?

Чи підтверджується бухгалтерськими документами, наданий позивачем розрахунок заборгованості за користування кредитом позичальником ОСОБА_1 за кредитним договором №7/KVN6-07-07 від 03.07.2007 року?

Чи відповідає порядок зарахування ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» коштів сплачених позичальником ОСОБА_1 за весь період користування Кредитними ресурсами, вимогам п. 7.1. кредитного договору №7/KVN6-07-07 від 03.07.2007 року?

Яка сукупна вартість кредиту за кредитним договором №7/KVN6-07-07 від 03.07.2007 року, в частині реальної відсоткової ставки та абсолютного подорожчання кредиту?

Чи відповідає розрахована сукупна вартість кредиту (абсолютне значення подорожчання кредиту) даним, наведеним в зазначеному договорі і договорах про внесення змін до нього?

Чи правильно визначені сума, що направляється на погашення основного боргу (кредиту) та сума, що направляється на погашення процентів у складі ануїтетних платежів за кредитним договором №7/KVN6-07-07 від 03.07.2007 року та договорами про внесення змін до нього?

Яка сума грошових коштів сплачена ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» позичальником ОСОБА_1, з урахуванням платежів з погашення основної суми за кредитом, з урахуванням платежів з погашення основної суми за кредитом, процентів за користування кредитними коштами, комісії на користь банку, пені, платежів, пов'язаних з обслуговуванням кредиту, на виконання умов кредитного договору №7/KVN6-07-07 від 03.07.2007 року та з чого вона складається?

Чи мало місце збільшення зобов'язань позичальника внаслідок укладення договорів про внесення змін до кредитного договору №1 від та №2 від 16.10.2007 року?

Провадження на час проведення експертизи зупинено.

В апеляційній скарзі скаржник посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про призначення експертизи. Зокрема зазначає, що запропоновані на вирішення судового експерта питання можуть бути вирішені судом шляхом надання оцінки наданим сторонами доказами, тому вважає, що необхідності у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних немає.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, суд має сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Пунктами 2, 3 частиною 1 статті 43 ЦПК України передбачено право учасників справи подавати докази та брати участь у їх дослідженні, подавати заяви та клопотання.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору за власною ініціативою, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим кодексом.

Як визначено у ч.ч. 1, 2 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Відповідно до ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Частиною 1 статті 104 ЦПК України встановлено, що про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Отже, судова експертиза призначається у разі потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування.

Як убачається з матеріалів справи, між сторонами виник спір щодо нарахованої банком суми заборгованості за кредитним договором, яку він просить стягнути з відповідачів, а тому визначення дійсної суми заборгованості входить до предмета доказування.

У силу принципу диспозитивності, закріпленого ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Дотримуючись принципу змагальності сторін, і не створюючи їм перешкод у процесі доказування обставин, суд першої інстанції з урахуванням вимог ст. 12 ЦПК України правомірно призначив експертизу.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін, оскільки постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» залишити без задоволення.

Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28.01.2019 року.

Головуючий:

Судді: