Справа № 646/5387/19
№ провадження 2-о/646/122/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.08.19 року м.Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючий суддя Єжов В.А.

при секретарі Коммунаровій А.О.

розглянувши у судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення: належності правовстановлюючого документу, заінтересована особа: Управління пенсійного фонду України в Основ`янському районі,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова із заявою про встановлення належності правовстановлюючих документів.

В обґрунтування заяви було зазначено, що він звернувшись до управління Пенсійного фонду України м. Харкова для оформлення пенсії, отримав відмову з посиланням на те, що в трудовій книжці та у паспорті громадянина України є розбіжності в записах.

Ухвалою судді від 06.08.2019 відкрито провадження у справі.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, звернувся до суду із заявою в якій просив проводити розгляд справи за його відсутністю, доводи викладені в заяві підтримав та просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату слухання справи повідомлявся належним чином.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України м. Харкова для оформлення пенсії, при цьому як вбачається з копії рішення від 08.07.2019 відділу з питань призначення та перерахунків пенсії №24 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області, отримав відмову з посиланням на те, що в трудовій книжці та у паспорті громадянина України є розбіжності в записах.

Як вбачається з копії трудової книжки, у графі ім`я дійсно було допущено описку, при цьому як вбачається зі свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дитина - ОСОБА_1 .

Способом захисту свого права заявник вибрав звернення до суду з заявою про встановлення юридичного факту - факту належності. Суд вважає такий спосіб законним. Поза судовим шляхом вирішити це питання заявник не може.

Відповідно до змісту ст.ст. 11,15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у рази їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

За приписом ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За вимогами п.5,ч.2, ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в порядку окремого провадження.

Згідно зі ст.315, п.6 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 12 зазначеної Постанови роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

На підставі статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з вимогами статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Суд вважає звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про встановлення юридичного факту законним, а заяву такою, що знайшла своє підтвердження належними та допустимими доказами та задовольняє її.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 4, 11, 12, 13, 76-80, 259, 264, 265, 268, 293, 315, 319 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належать правовстановлюючі документи: військовий квиток НЗ НОМЕР_2 на ім`я « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », трудова книжка на ім`я « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або в порядку ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосереднього до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Єжов В.А.