ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/3397/19
Провадження № 2/362/2054/19
У Х В А Л А

"21" серпня 2019 р. суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Лебідь-Гавенко Г.М., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) , третя особа: Васильківська міська державна нотаріальна контора (вул. Покровська 5, м. Васильків, Київська область, 08600) про визнання права власності на частку спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

11 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 до набрання чинності рішення у справі про будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти дії щодо квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 серпня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі, розпочато підготовче провадження та призначено у справі підготовче судове засідання.

Свої вимоги заявник обґрунтувала тим, що дану квартиру вона побудувала разом із своїм чоловіком ОСОБА_3 у 1985 році, за спільні кошти, за час перебування в зареєстрованому шлюбі. Таким чином дана квартира фактично являється об`єктом права спільного сумісного майна подружжя і належала кожному з них в рівних частках, тобто по Ѕ кожному. В 2006 році отримали свідоцтво про право власності на вищевказану квартиру, яка була оформлена на чоловіка. В 2018 році чоловік помер. Після смерті ОСОБА_3 , майно по спадщині було отримано ОСОБА_1 як Ѕ частини квартири та їх дочці ј та ОСОБА_4 ОСОБА_2 в розмірі ј майна.

Суд вивчивши заяву про забезпечення позову, матеріали справи, прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" № 9 від 22 грудня 2006 р., при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як роз`яснено у п. 3 тап.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» згідно п. 1 ч. 1ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього в інших осіб.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, необхідно враховувати, що прийняття такого рішення доцільне лише в разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Звертаючись з заявою про забезпечення позову, позивачем не наведено ґрунтовних підстав для застосування заходів забезпечення позову, не надано належних та допустимих доказів, які мали підтвердити, існує реальна загроза відчуження майна, що позбавляє суд можливості дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Метою забезпечення позову є нівелювання реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Позивачем жодним чином не довів реальність загрози утруднення виконання або невиконання можливого рішення суду, адже у разі можливого ухвалення рішення на користь позивача, виконання цього рішення буде здійснено саме позивачем, і жодним чином відповідач не зможе вплинути на це.

Оцінивши наведені обставини для вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява позивача про вжиття заходів для забезпечення позову не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149-153, 157 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Васильківська міська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частку спільного майна подружжя - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 15 денний строк з дня оголошення ухвали, особами, які брали участь у справі але не були присутні під час оголошення ухвали - в цей же строк з часу одержання копії цієї ухвали.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко