ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 650/424/19 Головуючий в І інстанції Хомик І.І.
Номер провадження 22-ц/819/1202/2019 Доповідач Полікарпова О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючогоПолікарпової О.М.
суддівВоронцової Л.П.
Ігнатенко П.Я.
секретарПісоцька Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області у складі судді Хомик І.І. від 14 травня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування,

встановив:

У березні 2019 року ОСОБА_2 від імені якої діє ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування, в якому просила, з урахуванням збільшення позовних вимог, стягнути з МТСБУ страхове відшкодування на утримання в розмірі 65972 гривні, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, інфляційні витрати та три проценти річних від простроченої суми боргу у розмірі 1057,36 гривень, понесені судові витрати у зв`язку з розглядом справи на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 гривень.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 13 вересня 2018 року мала місце дорожньо- транспортна пригода під час якої водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21070», рухаючись в с. Краснолюбецьке Великоолександрівського району Херсонської області, здійснив зіткнення з мопедом марки «Viper 50», без реєстраційних номерів, під керуванням ОСОБА_4 Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водій мопеда ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, від яких помер у лікарні. Вироком Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 08 лютого 2019 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на три роки.

19 листопада 2018 року на адресу МТСБУ надіслано заяву ОСОБА_2 - законного представника малолітнього ОСОБА_5 (сина загиблого) про виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок втрати годувальника в сумі 200 000,00 грн.

19 березня 2019 року МТСБ України прийняло рішення та виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування на утримання сина загиблого, у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 134 028,00 гривень, щодо іншої частини відшкодування у сумі 65 972,00 гривні МТСБУ повідомлено, що виплата решти суми може бути здійснена починаючи з вересня 2020 року лише на підставі додаткової заяви про відшкодування шкоди з банківськими реквізитами ОСОБА_2 .

Вказане рішення страхової компанії щодо розтермінування виплати страхового відшкодування на утримання сина загиблого суперечить закону, а тому просить позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Великоолександрівського районого суду Херсонської області позов задоволено.

Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування на утримання в розмірі 65 972 гривні, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, інфляційні витрати та три проценти річних від простроченої суми боргу в розмірі 1 057,36 гривень, а також понесені нею судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень.

В апеляційній скарзі МТСБУ, посилаючись на прийняття рішення з порушенням норм матеріального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд помилково застосував до вказаних правовідносин п.36.2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо необхідності виплати всієї страхової суми одноразово. Передбачена п.27.5 ст.27 норма вказаного Закону про те, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачена у вигляді одноразової виплати не є імперативною нормою, а отже, одноразова виплата є правом, а не обов`язком МТСБУ, що не позбавляє права МТСБУ, керуючись ст.1202 ЦК України здійснювати відшкодування шкоди, завданою смертю потерпілого щомісячними платежами.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якої діє ОСОБА_1 вказує, що відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик приймаючи рішення про виплату страхового відшкодування, зобов`язаний виплатити його в передбачений 90-денний строк з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування, тобто вказана норма встановлює обов`язок страховика сплатити страхове відшкодування не пізніше, як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування та не дає право страховику на розтермінування виплати страхового відшкодування поза межами 90-денного строку з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування. Крім того, вказує, що ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальною нормою, а при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом. Тому рішення суду вважає законним та обґрунтованим, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 13 вересня 2018 року мала місце дорожньо - транспортна пригода під час якої водій мопеда ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, від яких помер. Вироком Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 08 лютого 2019 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на три роки.

19 листопада 2018 року на адресу МТСБУ надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах ОСОБА_2 - законного представника малолітнього ОСОБА_5 (сина загиблого) за шкоду, заподіяну внаслідок втрати годувальника в сумі 200 000 грн.

19 березня 2019 року МТСБ України ОСОБА_2 виплачене відшкодування шкоди для утримання сина загиблого, у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 134 028,00 грн., щодо іншої частини відшкодування у сумі 65 972,00 грн. МТСБУ повідомлено, що виплата решти суми може бути здійснена починаючи з вересня 2020 року лише на підставі додаткової заяви про відшкодування шкоди з банківськими реквізитами ОСОБА_2 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який визначає спеціальні по відношенню до ЦК України строки виплати страхових відшкодувань у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи, що з моменту отримання страхового відшкодування пройшло більше шести місяців, однак МТСБУ не виплатило належного страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника, суд першої інстанції прийшов до висновку, що страховик на підставі п. 36.5 Закону зобов`язаний сплатити потерпілій пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, а саме за період з 19.03.2019 по 22.03.2019 року відповідно до розрахунку пені, долученого до позовної заяви. Судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підтверджені та обґрунтовані не в повному обсязі, тому суд дійшов висновку про їх часткове відшкодування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до п.2.1 ст. 2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Згідно зі ст. 22 вказаного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 23.1 ст. 23 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Статтею 1200 ЦК України встановлено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). Шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Разом з тим, відповідно до статті 27.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка є спеціальною нормою, що регулює спірні правовідносини, страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Статтею 36.2 вказаного Закону передбачено, що страховик, приймаючи рішення про виплату страхового відшкодування, зобов`язаний виплатити його в передбачений 90-денний строк з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування.

Тобто, вказана вище норма встановлює обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Враховуючи те, що ст.1202 ЦК України передбачає, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого здійснюється щомісячними платежами, слід зазначити, що ЦК України є загальним нормативно-правовим актом, а Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним нормативно-правовим актом та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Тобто, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає спеціальні по відношенню до ЦК України строки виплати страхових відшкодувань у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а відтак, саме спеціальний закон підлягає застосуванню при відшкодуванні страховиком шкоди, заподіяної смертю особи при експлуатації наземних транспортних засобів.

Враховуючи вище вказане, колегія суддів погоджується, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про застосування до спірних правовідносин положень ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а розстрочення страховою компанією виплати страхового відшкодування на утримання ОСОБА_5 на щомісячні платежі в сумі 65972 гривень суперечить положенню ст. 36.2 вказаного закону.

Згідно ст. 9 ЗУ «Про страхування» передбачено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Враховуючи те, що з моменту отримання страховою компанією заяви про виплату страхового відшкодування пройшло більше шести місяців, однак страховиком не виплачене належне страхове відшкодування у зв`язку з втратою годувальника, тому МТСБУ на підставі п.36.5 Закону зобов`язане сплатити ОСОБА_2 пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, а саме за період з 19.03.2019 по 02.04.2019 року.

Колегія суддів вважає, що судом з`ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, його висновки відповідають вимогам закону та обставинам справи, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а зводяться до суб`єктивного тлумачення норм права апелянтом, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення.

Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 14 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.М. Полікарпова

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ П.Я. Ігнатенко

Повний текст постанови складений 05 вересня 2019 року.

Суддя О.М. Полікарпова