Дата документу 30.01.2019 Справа № 331/5672/14-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/5672/14 Головуючий у суді 1 інстанції: Скользнєва Н.Г.
Провадження № 22-ц/807/1216/19
У Х В А Л А

30 січня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі судді-доповідача Полякова О.З., при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою Арбітражного керуючого ОСОБА_3 на ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 липня 2014 року про відкриття провадження по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Товариство з обережною відповідальністю «Пірамода», Арбітражний керуючий ОСОБА_3, ОСОБА_7, про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 липня 2014 року відкрито провадження по справі.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду Арбітражний керуючий ОСОБА_3подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування ухвали та направлення справи для розгляду за підсудністю до Гуляйпільського районного суду Запорізької області.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов до висновку про відмову в відкриті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Арбітражного керуючого ОСОБА_3на ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 липня 2014 року з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.358 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану ухвалу постановлено 28.07.2014 року, а скаржник звернувся з апеляційною скаргою 21.01.2019 року, тобто після спливу одного року з дня ухвалення рішення.

Судом встановлено, що з 21 серпня 2018 року Арбітражний керуючий ОСОБА_3 отримував поштову кореспонденцію по цій справі (т. 3 а.с. 82, 103, 149, 193), а 27 листопада 2018 року звертався до суду з клопотанням про розгляд справи без його участі під час перегляду ухвали від 03 серпня 2018 року Запорізьким апеляційним судом (т. 3 а.с. 165).

Зазначені дані підтверджують те, що Арбітражний керуючий ОСОБА_3 був повідомлений про розгляд справи Жовтневим районним судом м. Запоріжжя та його обізнаність про постановлення ухвали.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України».

Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що ухвала судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.07.2014 року неодноразово переглядалась в апеляційній інстанції саме з питання визначення підсудності, зокрема за апеляційними скаргами ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 60-61), ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 141), та залишена без змін. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області біло відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційної скаргою ТОВ «Пірамода» з підстав пропуску строку на апеляційне оскарження (т. 2 а.с. 102-103).

Європейський суд з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» роз'яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

За таких обставин, враховуючи що апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня постановлення судового рішення особою, повідомленою належним чином про розгляд справи та відсутністю доказів пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили, суд зобов'язаний відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Арбітражного керуючого ОСОБА_3

Керуючись ч.2 ст. 358 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Арбітражного керуючого ОСОБА_3 на ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 липня 2014 року про відкриття провадження по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Товариство з обережною відповідальністю «Пірамода», Арбітражний керуючий ОСОБА_3, ОСОБА_7, про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Апеляційну скаргу та матеріали, які додані до неї разом з копією ухвали направити Арбітражному керуючому ОСОБА_3.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя: О.З.Поляков