КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 2-5420/11
Провадження № 4-с/520/1/19
УХВАЛА

04.09.2019 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Швець А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Одесі скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, подану по цивільній справі №2-5420/11 за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»

до ОСОБА_2 , ОСОБА_1

про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

03.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси зі скаргою на бездіяльність Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якій просить суд визнати бездіяльність Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, та зобов`язати Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області звільнити з-під арешту та зняти заборону відчуження всього належного йому майна, яке обтяжено на підставі постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.06.2013 року та 18.11.2013 року.

В обґрунтування наданої скарги скаржник посилається на те, що у період з 18.11.2003року по 21.03.2014року на виконанні Першого Суворовського ВДВС ОМУЮ перебували виконавчі провадження № 40740543 та №40740523, відкриті на підставі виконавчих листів №2-5420/11 про стягнення з нього - ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» грошових коштів та судових витрат.

В процесі примусового виконання виконавчих проваджень, як вказує скаржник, постановами №38207207 від 03.06.2013 року та №40740543 від 18.11.2013 року було накладено арешти на все його рухоме та нерухоме майно.

Скаржник зазначає, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25.01.2018 року, яка набрала законної сили 08.02.2018 року, у задоволенні заяви 'ГзОВ «ОТП Факторинг Україна» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення по цивільній справі №2-5420/11 було відмовлено в повному обсязі.

Скаржник вказує, що у березні та вересні 2018 року він звернувся із заявами до виконавчої служби щодо зняття арешту з майна, однак листами від 13.04.2018 року та від 12.10.2018 року у задоволенні його звернень було відмовлено, посилаючись на ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції 02.06.2016року.

Разом з тим, з вказаною відповіддю скаржник не згоден.

Так, скаржник зазначає, що у відповіді державної виконавчої служби від 12.10.2018року вказано, що виконавчі провадження 21.03.2014 року були направленні до Здолбунівського РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області для подальшого виконання за місцем реєстрації боржника.

Водночас, як стверджує скаржник, Здолбунівським РВ ДВС листом від 11.12.2017 року його було проінформовано, що станом на 11.12.2017 року у Здолбунівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області відсутні на виконанні виконавчі документи про стягнення боргу з ОСОБА_1 .

Таким чином, скаржник вказує, що виконавчі документи, де він зазначений боржником у виконавчій службі відсутні, а у видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення судом відмовлено.

З урахуванням викладеного, вважаючи, що бездіяльністю державної виконавчої служби щодо не звільнення його майна з-під арешту порушуються його конституційні права на володіння, користування та розпорядження майном, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідною скаргою.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 19.04.2019року було прийнято скаргу до розгляду та відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Крім того, ухвалами Київського районного суду м. Одеси від 13.05.2019 року та від 09.07.2019 року були задоволені клопотання ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Судові засідання по цивільній справі №2-5420/11 за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ухвалено провести в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 04.09.2019 року, яке було проведено в режимі відеоконференції, скаржник - ОСОБА_1 та його представник надану скаргу підтримали у повному обсязі, просили суд її задовольнити.

Представник Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області та представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, які наявні у матеріалах справи, у судове засідання 04.09.2019року не з`явились, про поважність причин відсутності не повідомили.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення скаржника та його представника, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа №2-5420/11 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20.10.2011 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № ML_502/077/2008 від 02.06.2008 року у розмірі 215 981,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 24.06.2011 року складає 1 722 016,51грн. та 75,00грн. штрафу, а також стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 120,00грн.

На виконання вказаного заочного рішення суду Київським районним судом м. Одеси були видані виконавчі листи, які були пред`явлені до виконання до Першого Суворовського ВДВС ОМУЮ.

Судовим розглядом встановлено, що Першим Суворовським ВДВС ОМУЮ під час примусового виконання вищевказаних виконавчих листів, було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику - ОСОБА_1 .

Згідно відповіді Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 12.10.2018 року №48055, в період з 18.11.2013 р. по 21.03.2014 р. на виконанні Першого Суворовського ВДВС ОМУЮ перебували виконавчі провадження №40740543 та 40740523, відкриті на підставі виконавчих листів №2-5420/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» грошових коштів та судових витрат.Вищевказані виконавчі провадження 21.03.2014 року були направлені до Здолбунівського РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області для подальшого виконання за місцем реєстрації боржника.Додатково повідомлено, що відповідно до вимог Порядку роботи з документами в органах Державної виконавчої служби, строк зберігання виконавчих проваджень переданих до архіву складає три роки, у зв`язку з чим надати копії документів не уявляється можливим. Також вказано, що до заяви не додано документів, які передбачають зняття арешту з майна по закритому виконавчому провадженню.

Згідно відповіді Здолбунівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області від 11.12.2017 року за №16260, згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження (АСВП), 09.04.2014 від Першого Суворовського ВДВС Одеського міського управління юстиції надійшло два виконавчих документа про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Факторинг Україна», а саме: виконавчий лист №2-5420/11 від 15.08.2012 Київського районного суду в сумі 1722091,41 грн.; виконавчий лист №2-5420/11 від 15.08.2012 Київського районного суду в сумі 910,00 грн. У відповідності до п.8 ч. 1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону від 09.03.2011р.), державним виконавцем винесено постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (інші обставини), у зв`язку із відсутністю належним чином оформлених документів щодо перевірки майнового стану за місцем проживання боржника та оригінали виконавчих документів повернуто до Першого Суворовського ВДВС Одеського міського управління юстиції. Станом на 11.12.2017 у Здолбунівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області відсутні на виконанні виконавчі документи про стягнення боргу з ОСОБА_1 .

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25.01.2018 року у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення по цивільній справі №2-5420/11 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було відмовлено у повному обсязі.

Постановою Одеського апеляційного суду від 21.03.2019 року ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 25 січня 2018 року скасовано. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання задоволено. Видано Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» дублікати виконавчих листів №2-5420/11 про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 1722016,51грн. і в сумі 910грн. на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів №2-5420/11 про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів на користь ТОВ «ОТП «Факторинг Україна».

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовано Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, яка діяла станом на дату прийняття постанов про накладення арешту, чітко зазначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 40Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Разом з тим, скаржником документально не підтверджено сплату виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, відповідно до вимог ч. 1 ст. 40Закону України «Про виконавче провадження», тому проведені державним виконавцем виконавчі дії у повній мірі відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та відсутні будь-які правові підстави щодо вилучення (зняття арешту) записів з державних реєстрів обтяження майна.

Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 59Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Однак, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, скаржником не було надано доказів, які передбачають підстави для зняття арешту, передбачені ч. 4 ст. 59Закону України «Про виконавче провадження».

Також, відмовляючи у задоволенні скарги суд виходить з того, що постановою Одеського апеляційного суду від 21.03.2019 року було видано Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» дублікати виконавчих листів №2-5420/11 про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 1722016,51грн. і в сумі 910грн. на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів №2-5420/11 про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів на користь ТОВ «ОТП «Факторинг Україна».

Крім того, скаржник не оскаржує дії державного виконавця, що має бути предметом розгляду в розумінні ст. 447 ЦПК України, а фактично звертається до суду із вимогою про захист свого майнового права, тобто дії, яка порушує його право на користування майном, що є підставою для звернення до суду з позовною заявою про зняття арешту з майна.

З урахуванням викладеного, оскільки скаржник не навів достатніх підстав та не надав належних доказів суду на підтвердження фактів викладених у скарзі, у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, подану по цивільній справі №2-5420/11 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 09.09.2019 року.

Суддя Петренко В. С.