Справа № 626/1272/19
Провадження № 2/626/431/2019
05.09.2019 року Красноградський районний суд Харківської області у складі:
судді Гусара П.І.
за участі секретаря Івашкіної Т.В.
розглянувши в судовому засіданні в м. Красноград цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позов мотивований тим, що у зв`язку з ДТП, що сталася 27.02.2019 року о 15 год. 00 хв. по вул. Горіхова, с. Куми, Красноградського району, Харківської області, ОСОБА_2 керував трактором МТЗ-82, номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується медичним висновком № 338 від 27.02.2019 року. Крім того, він не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечного інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем AUDI 80, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , чим скоїв ДТП, транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень з матеріальними збитками. Даними діями ОСОБА_2 порушив п.п. 2.9 а, 12.1, 13.1 ПДР України.
Згідно з постановою Красноградського районного суду Харківської області від 25.03.2019 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні ДТП, вказана постанова відповідачем не оскаржувалась та набрала законної сили 05.04.2019 року.
Таким чином , дана постанова від 25.03.2019 року свідчить про правові наслідки винних дій відповідача.
Представник позивача адвокат Кадун П.В. 05.09.2019 року подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.
При таких обставинах суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення без фіксування судового процесу технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.
У зв`язку з ДТП, що сталася 27.02.2019 року о 15 год. 00 хв. по вул. Горіхова, с. Куми, Красноградського району, Харківської області, ОСОБА_2 керував трактором МТЗ-82, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується медичним висновком № 338 від 27.02.2019 року. Крім того, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечного інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем AUDI 80, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , чим скоїв ДТП, транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень з матеріальними збитками. Даними діями ОСОБА_2 порушив п.п. 2.9 а, 12.1, 13.1 ПДР України.
Згідно з постановою Красноградського районного суду Харківської області від 25.03.2019 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні ДТП, вказана постанова відповідачем не оскаржувалась та набрала законної сили 05.04.2019 року.
Таким чином, дана постанова від 25.03.2019 року свідчить про правові наслідки винних дій відповідача.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
В порядку ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Пунктом 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» пункт 4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.
Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, доказом, що підтверджує факт завдання шкоди за участю відповідача, а також те, що відповідач е завдавачем шкоди підтверджується постановою Красноградського районного суду Харківської області від 25.03.2019 року, яка набрала законної сили 05.04.2019 року, згідно з якою відповідача визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
На підтвердження розміру завданої шкоди AUDI 80, номерний знак НОМЕР_2 , позивачем надано висновок експертного дослідження №38В від 13.03.2019 року (а.с.10-28)
Позивачем були понесені витрати на оплату послуг експерта в розмірі 3200,00грн., на підтвердження чого надається копія договору про надання послуг з автотоварознавчого дослідження від 01.03.2019 року (а.с.8).
Як вбачається з матеріалів справи позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 768,40 (а.с.1), який слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача, що передбачено ч.9 статті 141 ЦПК України, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача.
Вимоги позивача про стягнення з відповідача 10 000,00 гривень у відшкодування витрат на правову допомогу задоволення не підлягають з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 137 ЦПК України, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до п.3.4 ст. 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014р. "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" витрати на правничу допомогу мають бути документально підтвердженні та доведені.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені вимог про відшкодування таких витрат.
Керуючись ст.ст. 16, 22, 23, 1166, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 4,76-81, 89, 137,141, 263-265, 280-283 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 , задовольнити.
Копію заочного рішення направити ОСОБА_2 рекомендованим листом із повідомленням не пізніше двох днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою ОСОБА_2 .
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в Харківський апеляційний суд через Красноградський районний суд.
Суддя