Справа № 661/4762/18
Провадження № 2/661/99/19
Новокаховський міський суд Херсонської області в складі:
головуючої судді: Бойко М.Є.,
за участю секретаря: Ярошенко І.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні, в м. Нова Каховка, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
в с т а н о в и в:
У жовтні 2018 року позивачка звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 26, що розташована по вул. Миколи Букіна, 30, в м. Нова Каховка, Херсонської області. Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідач у вказаній квартирі не проживає з 2004 року, його речей там немає, в оплаті комунальних послуг він також участі не приймає. Реєстрація відповідача у належній позивачці на праві спільної сумісної власності квартирі позбавляє її права вільно розпоряджатись своїм майном та покладає на неї додатковий тягар по сплаті комунальних послуг, що і стало приводом для звернення до суду із даним позовом.
В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала з підстав, у ньому зазначених, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи за останнім відомим місцем реєстрації повідомлений належним чином, відповідно до ст. 128 ЦПК України, в тому числі і через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі останній на адресу суду не надсилав. При цьому слід зазначити, що на адресу відповідача було направлено копію ухвали про відкриття провадження, в якій було встановлено строк для подання до суду відзиву на позовну заяву, однак, до даного часу такого відзиву суду надано не було.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
На підставі ст. 280 ЦК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи.
Заслухавши позивачку, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що позивачка у вересні 1993 року, скориставшись своїм правом на безоплатну приватизацію, набула право власності на частку квартири №26, що розташована за адресою: будинок №30, по вул. Букіна, у м.Нова Каховка, Херсонської області, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності від 29 вересня 1993 року, копія якого наявна в матеріалах справи.
Також, судом встановлено, що з липня 1993 року по жовтень 2004 року позивачка перебувала у шлюбі із відповідачем.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992р. приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень державного житлового фонду на користь громадян України.
Таким чином, громадянин безоплатно одержує у власність частку із державного житлового фонду, а тому квартира, отримана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю.
Законом України «Про внесення змін до статті 61 Сімейного Кодексу України щодо об'єктів права спільної сумісної власності подружжя» від 11 січня 2011року № 2913-ІУ, який набрав чинності 08 лютого 2011 року ( далі - Закон), стаття 61 Сімейного Кодексу України була доповнена частиною п'ятою, згідно якої об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації.
Проте, частину 5 виключено із ст. 61 СК України на підставі ЗУ № 4766VI ( 4766-17 ) від 17.05.2012 року, а на час виникнення спірних правовідносин СК України такої норми не містив. Приватизація спірної квартири мала місце під час дії ст.61 СК ( в редакції Закону від 10.01.2002 року), а тому не може бути спільною сумісною власністю колишнього подружжя відповідно до вимог ст. 60 СК України.
Таким чином, ОСОБА_2 не має права власності на спірну квартиру, як на майно, придбане в шлюбі, оскільки його колишня дружина ОСОБА_1 одержала свою частку в квартирі в порядку безоплатної приватизації, тобто, ця частка є її особистою приватною власністю , а не спільною сумісною власністю подружжя.
Відповідно до довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 23.10.2018 року, виданої відділом реєстрації Новокаховської міської ради Херсонської області, за адресою: Херсонська область, м. Нова Каховка, вул. М. Букіна, 30/26, зареєстрований відповідач ОСОБА_2
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном; до ст. 317 ЦК України - власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном; до ч.1 ст.321 - ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі, у тому числі, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою).
Як зазначено у акті, складеним головою правління ОСББ «Фортуна 30 ОСОБА_6» ОСОБА_7, відповідач ОСОБА_2 у квартирі не проживає з листопада 2004 року. Факт його не проживання у спірному приміщенні також в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які показали, що останній є колишнім чоловіком позивачки, у спірному приміщенні він не мешкає понад 10 років, оскільки виїхав за межі України, проте, в добровільному порядку реєстрацію у квартирі позивачки він не скасовує. Ці обставини їм відомі достовірно, оскільки вони є сусідами позивачки та мають добрі стосунки із її родиною.
Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
Цивільним Кодексом України передбачена спеціальна норма для визнання членів сім'ї власника такими, що втратили право користування житловим приміщенням (ч. 2 ст. 405 ЦК України), яка підлягає застосуванню до даних правовідносин.
Згідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, оскільки, доказів щодо поважності причин не проживання відповідача у спірному житловому приміщенні суду не надано, а його реєстрація за вказаною адресою порушує права позивачки вільно користуватись та розпоряджатись належним їй майном, позов підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №26, що розташована за адресою: Херсонська область, м. Нова Каховка, вул. Букіна, буд. №30.
Повний текст рішення складено 28 січня 2019 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя М. Є. Бойко