Постанова

Іменем України

04 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 665/2423/16-ц

провадження № 61-25511св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Ігнатенка В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Хлібодарівська сільська рада Чаплинського району Херсонської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Херсонської області від 27 червня 2017 року у складі суддів: Вейтас І. В., Колісниченка А. Г., Радченко С. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Хлібодарівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області про встановлення факту та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що позбавлена можливості отримати спадщину, яка відкрилася після смерті бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки у встановлений законом строк не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, крім того у сертифікаті про право на земельну частку (пай) у прізвищі бабусі допущено помилку, а саме замість « ОСОБА_3 » помилково зазначено « ОСОБА_3 ».

Посилаючись на те, що строк для прийняття спадщини пропущено з поважних причин, так як вона на час смерті спадкодавця проживала за межами Херсонської області, ОСОБА_1 просила визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини та встановити факт належності правовстановлюючого документу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 19 січня 2017 року у складі головуючого судді Кузьменка А. Д. позов задоволено. Встановлено факт належності ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданого 25 червня 1987 року на підставі рішення Чаплинської районної державної адміністрації Херсонської області № 291 від 09 червня 1997 року на ім`я ОСОБА_3 Визначено ОСОБА_3 додатковий строк, для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_3 , терміном у три місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач, яка є спадкоємцем за законом майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 у законодавчо визначений шестимісячний строк не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки не проживала на території Херсонської області. Належність сертифікату про право власності на земельну частку (пай), виданого на ім`я ОСОБА_3 - спадкодавцю ОСОБА_3 підтверджено належними і допустимими доказами.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 27 червня 2017 року апеляційну скаргуОСОБА_7 задоволено. Рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 19 січня 2017 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції вирішив питання про права і обов`язки ОСОБА_7 , якого не було залучено до участі у розгляді справи, а суд апеляційної інстанції згідно чинного законодавства позбавлений можливості на стадії апеляційного розгляду залучати до участі у справі осіб, які не приймали участі у справі в суді першої інстанції, що є підставою для скасування рішення суду і відмови в задоволенні позовних вимог, заявлених до неналежного відповідача.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У липні 2017 року ОСОБА_3 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції, що було помилково скасовано.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд фактично позбавив позивача, як онуку, права на спадщину, закріпивши штучно і незаконно це право за іншим спадкоємцем, таким же онуком, по відношенню до спадкодавця, залишивши поза увагою право позивача, передбачене частиною третьою статті 1272 ЦК України.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

18 травня 2018 року справу № 665/2423/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Хлібодарівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області про встановлення факту та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини передано до Верховного Суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки Хлібодарівської сіслької ради Чаплинського району Херсонської області від 22 березня 2017 року № 222 ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно та на день смерті проживала в будинку АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_3 та на день її смерті проживали за вказаною адресою її донька ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та онук ОСОБА_7 , який продовжує проживати за вказаною адресою.

Відповідно довідки Хлібодарівської сіслької ради Чаплинського району Херсонської області від 14 листопада 2016 року № 860 ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійно та на день смерті проживала в будинку АДРЕСА_1 , разом з нею та на день смерті проживав син ОСОБА_7 , який продовжує проживати за вказаною адресою.

Зі змісту довідки приватного нотаріуса Чаплинського нотаріальног округу Херсонської області Ткаченко С. А. від 27 березня 2017 року за № 79/01-16 вбачається, що ОСОБА_7 фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_9 , яка в свою чергу фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 Заяв про прийняття спадщини від інших спадкоємців не надходило.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 33 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції) суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Згідно пункту 2 частини шостої статті 130 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції) якщо спір не врегульовано суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Тлумачення статті 33 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції) свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Проте судом першої інстанції, в порушення статей 33, 130 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції) не вирішено питання щодо складу осіб, які мають брати участь у розгляді справи, а апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості усунути такі недоліки. Тому апеляційний суд дійшовобґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , що заявлені до неналежного відповідача.

Доводи ОСОБА_3 , наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування рішення суду апеляційної інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального та процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Херсонської області від 27 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов
В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко