ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
іменем України

28 січня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/5104/17
Головуючий у першій інстанції Литвиненко І. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/250/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової плати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Бобрової І.О.,

суддів Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України,

третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 30 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , Міністерства оборони України про стягнення грошових коштів,

місце ухвалення рішення судом першої інстанції місто Чернігів

дата складання повного тексту рішення 05.09.2017,

У С Т А Н О В И В:

В травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 та Міністерства оборони України, в якому після уточнення позовних вимог (а.с.103 том 1) просив визнати таким, що призначення та виплата різниці одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності замість 3 групи, що настала внаслідок травми, пов`язаної із проходженням військової служби, та передбачена ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» здійснена відповідачами без врахування суми інфляційних витрат з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми боргу передбаченими ч.2 ст.625 ЦК України від своєчасно невиплаченої суми одноразової грошової допомоги. що складає 395208,48 грн за час прострочення грошового зобов`язання з 25.07.2011 по 26.05.2014 відносно суми 95208.48 грн та з 25.07.2011 по 17.06.2014 відносно суми 300000 грн відповідно, завдало позивачу майнових втрат (збитків). Стягнути солідарно з відповідачів суму інфляційних витрат у розмірі 45 944,47 грн.; три відсотки річних від простроченої суми 34 227,22 грн, розрахованих відповідно до суми боргу, своєчасно невиплаченої грошової допомоги у сумі 395 208,48 грн за час прострочення грошового зобов`язання з 25.07.2011 по 26.05.2014 відносно суми 95208,48 грн та з 25.07.2011 по 17.06.2014 відносно суми 300 000 грн, а всього 80 171,69 грн. Стягнення здійснити шляхом безспірного списання коштів з державного казначейського рахунку Міністерства оборони України у Головному управлінні Державної казначейської служби України м. Києва.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що він з 05.12.2006 перебуває на обліку у Чернігівському обласному військовому комісаріаті. 12.05.2011 за висновком МСЕК йому було встановлено безтерміново 2 групу інвалідності, що пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, замість раніше встановленої 3 групи інвалідності. 09.06.2011 ним було подано до ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву для нарахування та виплати допомоги у зв`язку із підвищенням групи інвалідності, проте військовим комісаріатом грошова допомога була нарахована та виплачена у розмірі 16447,20 грн, що не відповідав вимогам закону, у зв`язку з чим він неодноразово звертався до суду із відповідними позовами про визнання дій відповідачів незаконними. На виконання судових рішень, якими було встановлено, що сума одноразової грошової допомоги позивачу повинна становити 443 293, 98 грн, позивачу 25.01.2013 було виплачено 31638,30 грн, 26.05.2014 300 000 грн, а 17.06.2014 300 000 грн. Позивач вважає, що призначена та здійснена відповідачами виплата допомоги у 2011 році у сумі 16447,20 грн замість передбаченого законом розміру 443 293,98 грн є порушенням його майнових прав, а у зв`язку з порушенням строків виплати з відповідачів підлягає стягненню інфляційні втрати та три відсотки річних від простроченої суми.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 30 серпня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 23 жовтня 2017 року рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 30 серпня 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 21 листопада 2018 року ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 23 жовтня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на вирішення спору судом з порушенням норм матеріального та процесуального права. Скаржник не погоджується із висновком суду про те, що спірні правовідносини пов`язані із відшкодуванням шкоди у зв`язку із проходженням військової служби, тобто не є борговим зобов`язанням, на яке поширюється дія ст.625 ЦК України. Суд всупереч вимог закону не з`ясував чи є зобов`язання відповідачів виплатити одноразову грошову допомогу по інвалідності грошовим. Правові позиції Верховного Суду України свідчать про те, що грошова допомога по інвалідності передбачена виключно у спосіб виплати певної суми коштів, а тому є грошовим зобов`язанням. Законом передбачено і строки виплати одноразової грошової допомоги, які відповідачами були порушені, що є підставою для застосування до них відповідальності у вигляді інфляційних втрат та трьох відсотків річних за кожен день прострочення. Також скаржник зазначає, що, зважаючи на практику Європейського суду, одноразова грошова допомога підпадає під поняття «майно», тому затримка у виплаті допомоги призвела до матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів і до порушення законних прав позивача.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу Міністерство оборони України просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, вважаючи доводи скарги необґрунтованими. Відповідач погоджується із висновком суду про те, що до спірних правовідносин положення ст.625 ЦК України не застосовуються, оскільки такі відносини виникли з проводу проходження позивачем військової служби, вони не є цивільно-правовими, мають виключно публічних характер.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить в задоволенні апеляційної скарги до військового комісаріату відмовити. Зазначає, що військовий комісаріат відповідно до закону не уповноважений приймати рішення про призначення чи відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, визначати розмір одноразової грошової допомоги. Комісаріат є лише посередником між заявником та Міністерством оборони України, здійснює лише технічну функцію приймання від заявника документів та направляє їх на адресу останнього для розгляду. Після прийняття позитивного рішення на рахунку військового комісаріату Міністерством оборони України перераховується конкретний розмір одноразової грошової допомоги, призначений для виплати конкретній особі. Скаржник наполягає на тому, що ІНФОРМАЦІЯ_4 не є органом, який приймає рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, не є розпорядником відповідних коштів у зв`язку з чим не може нести відповідальність у вигляді виплати інфляційних втрат та трьох відсотків річних за несвоєчасну виплату позивачу грошової одноразової допомоги.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_1 подані також Головним управлінням Державної казначейської служби України у м. Києві. В них Головне управління ДКС у м. Києві просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 30.08.2017 без змін, вважаючи рішення законним та обґрунтованим, прийнятим без порушень норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що ст.625 ЦК України не застосовується до відносин з приводу відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва, а тому суд прийшов до обґрунтованого та правильного висновку щодо відмови позивачу у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Скасовуючи ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 23 жовтня 2017 року, суд касаційної інстанції зазначив, що грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних правовідносин, але й з інших підстав, зокрема, з факту виплати одноразової грошової допомоги, що, з врахуванням правової позиції Верховного Суду від 16.05.2018, дає підстави для висновку, що на спірні правовідносини, які виникли між сторонами, поширюються вимоги ст.625 ЦК України.

З огляду на положення ч.1 ст.417 ЦПК України, дані вказівки є обов`язковими для суду апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Розглядаючи справу, та, ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції, пославшись на правову позицію Верховного Суду України, висловлену в постанові від 20.01.2016 у справі №6-2759цс15, виходив з того, що вимоги ст.625 ЦК України не застосовуються до трудових правовідносин, а правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» і до них не можуть застосовуватись норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Отже, таким вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено, що 12.05.2011 ОСОБА_1 було встановлено другу групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із проходженням військової служби, що підтверджується фотокопією довідки МСЕ-ЧНВ № 203624 (а.с.8 том 1).

09.06.2011 ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою для нарахування та виплату допомоги у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності (а.с 124 том 1).

01.09.2011 Міністром оборони України було затверджено Протокол засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 30 серпня 2011 року № 4. Відповідно до п. 148 вказаного протоколу ОСОБА_1 була передбачена виплата одноразової грошової допомоги у розмірі 16447,20 грн (а.с.127 том 1).

12.09.2011 ІНФОРМАЦІЯ_4 листом за №1463 повідомив позивача про прийняте рішення щодо призначення йому одноразової грошової допомоги. У вказаному листі було також зазначено, що виплата коштів буде проведена при надходженні коштів (а.с. 128 том 1).

У зв`язку з надходженням від МО України на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 коштів, Чернігівським ОВК 13.12.2011 було видано наказ №544 про перерахунок ОСОБА_1 коштів отриманих для виплати одноразової грошової допомоги у сумі 16447,20 грн., яка була визначена у протоколі МО України від 30 серпня 2011 року № 4 (а.с. 129-130 том 1).

Одноразова грошова допомога у розмірі 16447,20 грн. була перерахована на рахунок позивача, що підтверджується копією платіжного доручення від 15 грудня 2011 року № 1457 (а.с. 131 том 1).

25.04.2012 постановою Чернігівського окружного адміністративного суду у справі № 2а/2570/820/2012, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2012 року та переглянутої ВАСУ 25.10.2014, дії Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМ України від 21 лютого 2007 року № 284 були визнані протиправними та зобов`язано виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до Порядку № 499 (а.с. 13-16 том 1).

20.12.2012 Міністром оборони України було затверджено протокол комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 19 грудня 2012 року № 8, відповідно до п. 73 якого було прийнято рішення про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 179663,10 грн. замість 148024,80 грн та здійснити виплату різниці у в сумі 31638,30 грн на виконання постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.04.2012 (а.с. 135 том 1).

Одноразова грошова допомога у сумі 31638,30 грн була перерахована на рахунок ОСОБА_1 платіжним дорученням від 29 січня 2013 року № 79 (а.с. 139 том 1).

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.10.2013 у справі № 825/3135/13-а позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково, визнано протиправним пункт 73 протоколу №8 засідання комісії Міністерства оборони України від 19.12.2012 року «З розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби» в частині призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 в зв`язку з встановленням II групи інвалідності в розмірі 30-місячного грошового забезпечення в сумі 179553,10 грн замість 148024,80 грн та здійснення виплати різниці в сумі 31638,30 грн. Визнано протиправними дії Міністерства оборони України в частині порушення строку розгляду звернення ОСОБА_1 від 28.05.2013 року. Зобов`язано Міністерство оборони України здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 в зв`язку зі зміною групи інвалідності з III на II, що пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 54-місячного грошового забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних надбавок та премій, з урахуванням раніше виплачених коштів. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2013 було скасовано постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2013 року у справі № 825/3135/13-а та ухвалено нове рішення відповідно яким було визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 в частині не подання до Департаменту фінансів Міністерства оборони України висновку стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 разом з документами на виплату допомоги. Визнано протиправним пункт 73 протоколу № 8 засідання комісії Міністерства оборони України від 19 грудня 2012 року «3 розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби» в частині призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 в зв`язку з встановленням II групи інвалідності в розмірі 30-місячного грошового забезпечення в сумі 179 553, 10 грн. замість 148 024, 80 грн та здійснення виплати різниці в сумі 31 638, 30 грн. Визнано протиправними дії Міністерства оборони України в частині порушення строку розгляду звернення ОСОБА_1 від 28.05.2013. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 скласти та подати до Департаменту фінансів Міністерства оборони України висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням II групи інвалідності з врахуванням видив грошового забезпечення, що визначені на день звільнення з військової служби, а саме: посадового окладу у розмірі - 844, 00 грн; окладу за військовим (спеціальним) званням у розмірі -135, 00 грн; процентної надбавки за вислугу років у розмірі - 391, 60 грн; 100% надбавки згідно з Указом Президента України від 23 лютого 2002 року № 173 у розмірі - 1 370, 60 грн; надбавки за безперервну військову службу згідно з Указом Президента України від 05 травня 2003 року № 389/2003 у розмірі - 1 667, 10 грн; надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі - 84, 40 грн; премії у розмірі -1 496, 07 грн; матеріальної (грошової) допомоги на оздоровлення у розмірі - 3 731, 00 грн; матеріальної допомоги (на соціально-побутові потреби) у розмірі - 926, 00 грн. Зобов`язано Міністерство оборони України здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 в зв`язку зі зміною групи інвалідності з 3 на 2, що пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 54-місячного грошового забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних надбавок, премій та одноразових видів грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених коштів. Зобов`язано Чернігівський обласний військовий комісаріат та Міністерство оборони України відповідно до ст. 267 КАС України надати суду до 01 лютого 2014 року звіт про виконання постанови суду (а.с. 71-73 том 1).

13.05.2014 Міністром оброни України затверджено протокол засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 07 травня 2014 року № 1, відповідно до п. 30 якого ОСОБА_1 була призначена одноразова грошова допомога у розмірі 574871,58 грн замість раніше виплаченої одноразової грошової допомоги у розмірі 179663,10 грн та прийнято рішення про виплату різниці в сумі 395208,48 грн (а.с. 144 том 1).

20 травня 2014 року за № 184 (додаток № 20) ІНФОРМАЦІЯ_4 було видано наказ про перерахунок ОСОБА_1 коштів у сумі 95208,48 грн отриманих від МО України у зв`язку з надходженням на адресу Чернігівського ОВК від МО України коштів у сумі 95208,48 грн для виплати позивачу одноразової грошової допомоги (а.с. 145 том 1).

Про перерахунок коштів у сумі 95208,48 грн ОСОБА_1 було повідомлено Чернігівським ОВК 26 травня 2014 року листом за вих. № 1335 (а.с. 147 том 1).

12 червня 2014 року за № 242 Чернігівським ОВК було видано наказ про перерахунок позивачу коштів у сумі 300000,00 грн, отриманих від Міністерства оборони України (а.с. 148-149 том 1).

Про перерахунок коштів у сумі 300000,00 грн ОСОБА_1 було повідомлено Чернігівським ОВК 20 червня 2014 року за вих. № 1513 (а.с. 150), що також підтверджується випискою по рахунку позивача (а.с. 12 том 1).

Звертаючись з даним позовом, ОСОБА_1 зазначив, що належна йому одноразова допомога була виплачена Міністерством оборони України без врахування суми інфляційних витрат та трьох відсотків річних від простроченої суми боргу, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України, оскільки вона не була виплачена у встановлені законом строки, та просив стягнути солідарно з Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_2 на свою користь суму інфляційних витрат з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 45944,47 грн, а також три відсотки річних від простроченої суми заборгованості - 34227,22 грн за період прострочення виплати суми боргу 95208,48 грн починаючи з 25.07.2011 по 26.05.2014 та відносно суми 300000 грн - за період з 25.07.2011. по 17.06.2014.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

За змістом ст.524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Зазначене узгоджується із правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі 758/1303/15-ц, від 10.04.2018 № 910/10156/17, від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц,

Колегія суддів вважає обов`язковим дотриматися зазначених правових висновків з огляду на положення ч.4 ст.263 ЦПК України, що спростовує доводи відповідачів та третьої особи, викладених в запереченнях на апеляційну скаргу.

На підтвердження позовних вимог (зменшених), ОСОБА_1 надано власний розрахунок суми інфляційних втрат з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми боргу (а.с.104 том 1), відповідно до якого інфляційне збільшення суми боргу 95208,48 грн за період з 25.07.2011 по 26.05.2014 складає 10267,68 грн, інфляційне збільшення суми боргу 300 000 грн за період з 25.07.2011 по 17.06.2014 складає 35676,79 грн, а сумарне інфляційне збільшення = 45944,47 грн.

Сума 3 % річних за період з 25.07.2011 по 26.05.2014 до суми боргу 95208,48 за розрахунками позивача складає 8114,89 грн, а щодо суми боргу 300000 грн за період з 25.07.2011 по 17.06.2014 26112,33 грн. Всього сума 3% річних 34227,22 грн.

Загальна сума 80171,69 грн.

Колегія суддів не може погодитись із зазначеними розрахунками позивача, враховуючи наступне.

Детальні роз`яснення для розрахунку інфляційних вміщені у Постанові про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань. (Постанова Пленуму Вищого господарського суду № 14 від 17.12.2013).

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

Розмір одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ОСОБА_1 II групи інвалідності, виходячи із судових рішень, які набрали законної сили, розрахованої відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», становить 443 293, 98 грн. Зазначена одноразова грошова допомога відповідно до положень Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми (або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 28.05.2008 №499, повинна була бути виплачена позивачу 25.07.2011, проте фактична виплата коштів в повному обсязі відбулась 17.06.2014.

Судом за матеріалами справи встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належна йому до виплати одноразова грошова допомога в сумі 443 293,98 грн виплачувались наступним чином :

- 21.12.2011 в сумі 16447,20 грн,

- 25.01.2013 в сумі 31638,30 грн,

- 26.05.2014 в сумі 95208,48 грн,

- 17.06.2014 в сумі 300 000 грн.

Таким чином, розмір невиконаного грошового зобов`язання Міністерства оборони України перед ОСОБА_1 становив :

- в період з 25.07.2011 по 21.12.2011 443293,98 грн,

- в період з 22.12.2011 по 25.01.2013 426846,78 грн (443293,98 -16447,20, що виплачені 21.12.2011),

- в період з 26.01.2013 по 26.05.2014 395 208,48 грн (426846,78 -31638,30, виплачених 25.01.2013),

- в період з 27.05.2014 по 17.06.2014 300 000 грн (395308,48 -95208,48, виплачених 26.05.2014).

За період з 25.07.2011 по 21.12.2011 індекс інфляції становив: липень 2011 98,7, серпень 2011 99,6, вересень 2011 100,1, жовтень 2011 -100,0, листопад 2011 100,1, грудень 2001 100,2. Сукупний індекс інфляції за це період становить: 0,987 х 0,996 х 0,1001 х 0,1000 х 0,1001 х 0,1002 =0,987. Отже, підстави для застосування індексу інфляції в цей період відсутні, враховуючи, що індекс інфляції є меншим ніж 100%, а сума боргу з урахуванням індексу інфляції є меншою ніж сума боргу, щодо якої застосовано індекс інфляції (395 208,48 х 0,997 =437 531,16 < 443293,98).

За період з 22.12.2011 по 25.01.2013, сума боргу 426846,78 грн, індекс інфляції становив 99,8 (за весь 2012 рік), січень 2013 100,2. Сукупний індекс інфляції за це період становить: 0,998 х 1,002 = 1,000. Отже, підстави для застосування індексу інфляції в цей період відсутні, враховуючи, що індекс інфляції дорівнює 100%, а сума боргу з урахуванням індексу інфляції є тотожною сумі боргу, щодо якої застосовано індекс інфляції (426846,78 х 1,000 = 426 846,78).

За період з 26.01.2013 по 26.05.2014, сума боргу 395208,48 грн, індекс інфляції становив: лютий 2013 99,9, березень 2013 100,0, квітень 2013 100,0, травень 2013 100,1, червень 2013 100,0, липень 2013 99,9, серпень 2013 99,3, вересень 2013 100,0, жовтень 2013 -100,4, листопад 2013 100,2, грудень 2013 100,5, січень 2014 100,2, лютий 2014 100,6, березень 2014 102,2, квітень 2014 103,3, травень 2014 103,8.

Сукупний індекс інфляції за це період становить: 0,999 х 0,1000 х 0,100 х 0,1001 х 0,1000 х 0,999 х 0,993 х 0,1000 х 0,1004 х 0,1002 х 0,1005 х 0,1002 х 0,1006 х 0,1022 х 0,1033 х 0,1038 = 1,108.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції становить 437 891 грн (395 208,48 х 1,108 = 437891). Інфляційні втрати складають 42682,52 грн (437 891 395 208,48).

За період з 27.05.2014 по 17.06.2014, сума боргу 300000 грн, індекс інфляції за червень 2014 року становив 101%. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції становить 303 000 грн (300000 х 1,101 =303000). Інфляційні втрати складають 3000 грн 00).

Таким чином, загальний розмір інфляційних втрат становить 45682,52 грн (42682,52 +3000), які і підлягають стягненню на користь позивача.

Розрахунок 3% річних від простроченої суми боргу виглядає наступним чином.

За період з 25.07.2011 по 21.12.2011 сума боргу становила 443 293,98 грн. кількість днів прострочення цієї суми боргу становить 59 днів. Таким чином сума 3 % річних становить 2149,67 грн (443293,98 х3% х59 :365:100).

За період з 22.11.2013 по 25.01.2013 сума боргу становила 426 846,78 , кількість днів прострочення цієї суми становить 430. Сума 3% річних складає - 15 095,82 грн (426846,78 х3% х430 :365 :100).

За період з 26.01.2013 по 26.05.2014 сума боргу становила 395 208,48 грн, кількість днів прострочення 486. Сума 3 % річних складає - 15 786,68 грн (395208,48 х3% х486 :365:100).

За період з 25.05.2014 по 17.06.2014 сума боргу становила 300 000 грн, кількість днів прострочення 22. Сума 3% річних складає 542,46 грн (300000 х 3% х22 :365:100).

Загальна сума 3 % річних становить 33 564,63 грн.

Загалом 79247,15 грн (45682,52 + 33564,63). Ці кошти підлягають стягненню з Міністерства оборони України на користь позивача.

В той же час не підлягає задоволенню вимога ОСОБА_1 про визнання таким, що призначення та виплата різниці одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 замість 3 групи інвалідності, що настала внаслідок травми, пов`язаної із проходженням військової служби, здійснена ІНФОРМАЦІЯ_5 та Міністерством оборони України без врахування суми інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми боргу, передбачених ст.625 ЦК України. Факт вчасної невиплати одноразової грошової допомоги без індексу інфляції та 3 % річних констатована у мотивувальній частині рішення. Вирішенням судом спору по суті, порушені права позивача відновлюються. Крім того, відповідно до приписів ч.2 ст. 625 ЦК України сплата суми боргу боржником, який прострочив виконання грошового зобов`язання, з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних від простроченої суми, відбувається на вимогу кредитора, а не в добровільному порядку. Таким чином, відсутні підстави стверджувати, що дії відповідача по виплата коштів позивачу без застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України є неправомірними.

Не підлягає задоволенню і вимога позивача про солідарне стягнення зазначених вище сум з ІНФОРМАЦІЯ_2 та Міністерства оборони України, враховуючи, що відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми (або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 28.05.2008 №499, рішення щодо призначення, визначення розміру та перерахування коштів для виплати одноразової грошової допомоги здійснює саме Міністерство оборони України як головний розпорядник коштів. ІНФОРМАЦІЯ_1 наділений функцією приймання від особи необхідних для призначення допомоги документів, направлення їх до Міністерства оборони України, отриманні від останнього коштів для перерахування їх особі.

Як вказано вище, визначені судом до стягнення на користь ОСОБА_1 кошти належить стягнути з Міністерства оборони України.

Колегія судів також вважає, що не може бути задоволена й вимога ОСОБА_1 щодо здійснення стягнення шляхом безспірного списання коштів на його користь з державного казначейського рахунку Міністерства оборони України у Головному управлінні Державної казначейської служби України м Києва, оскільки порядок виконання судових рішень визначений Законом України «Про виконавче провадження» і конкретизації в даному судового рішенні не потребує.

Доводи Міністерства оборони України, що викладені в запереченнях на апеляційну скаргу, стосовно того що спірні правовідносини виникли з проводу проходження позивачем військової служби, вони не є цивільно-правовими, мають виключно публічних характер, колегія суддів до уваги не приймає.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.21 Постанови Пленуму від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», ураховуючи положення ст.1,19 ЦПК України та ст. 2, 19 КАС України, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень) як суб`єктом публічного права та суб`єктом приватного права-фізичною особою, в якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом про захист свого цивільного права на отримання грошових коштів, зокрема, стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за невиконання відповідачем зобов`язання щодо виплати вказаних коштів позивачу, а тому між сторонами склались цивільно-правові, а не адміністративні правовідносини. Дані невиплачені відповідачем кошти, з огляду на положення статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду, підпадають під поняття «майно», яке належить позивачеві після ухвалення судових рішень. Враховуючи вказане, відсутні підстави вважати даний спір публічно-правовим.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції належить скасувати, позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково, стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 45682,52 інфляційний втрат та 3% річних від простроченої суми в розмірі 33 564,63 грн, а всього 79247,15 грн. В задоволенні решти вимог належить відмовити.

В позові до ІНФОРМАЦІЯ_2 належить відмовити.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача Міністерства оборони України слід стягнути судовий збір за розгляд цивільної справи пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Загальна сума судового збору за одну вимогу майнового характеру за розгляд справи в суді першої (715,05 грн), апеляційної (1072,58 грн) та касаційної (1430,1 грн) інстанцій складає 3217,73 грн (715,05 + 1072,58 + 1430,1 =3217,73). Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені на 98,8% (79247,15 х 100 : 80171,69 = 98,8%). Судовий збір, який слід стягнути з МОУ, становить 3179,12 грн (3217,73 х 98,8 : 100 = 3179,12).

Керуючись ст. 141, 367, 376, 377, 381-384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 30 серпня 2017 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства оборони України задовольнити частково.

Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м.Київ, пр.-т Повітрофлотський, 6, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 45682,52 інфляційний втрат та 3% річних від простроченої суми в розмірі 33 564,63 грн, а всього 79247,15 грн (сімдесят дев`ять тисяч двісті сорок сім тисяч п`ятнадцять копійок).

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м.Київ, пр.-т Повітрофлотський, 6, ) на користь держави судові витрати в сумі 3179,12 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч.3 ст. 389 ЦПК України

Судді Чернігівського апеляційного

І.О.Боброва

Н.В.Висоцька

Н.В.Шитченко

Повний текст постанови складений 28.01.2019.