Дата документу 31.01.2019 Справа № 318/1778/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/864/19 Головуючий у 1-й інстанції: Васильченко В.В.
Є.У.№ 318/1778/18 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Гончар М.С.,

розглянув у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 24 вересня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в порядку регресу. Зазначала, що 18.03.2017 р. між ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ», яка змінили назву на ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» та ОСОБА_4 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідчений полісом № АК/3121764, предметом якого є захист майнових інтересів, пов'язаних із відшкодуванням шкоди, завданої третім особам за наслідками настання цивільно-правової відповідальності водія, який перебував за кермом транспортного засобу, зазначеного в полісі. 24.03.2017 р. сталась ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу ВАЗ д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля БМВ д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5, в результаті зіткнення транспортні засоби зазнали пошкодження. Дана ДТП відбулась внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм ВАЗ д/н НОМЕР_1 ОСОБА_3, вина якого підтверджується постановою суду від 13.04.2017 р. На підставі отриманих документів згідно аварійному сертифікату № 2818 з оцінки пошкодженого транспортного засобу ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» було виконано майнове зобов'язання та перераховано потерпілій особі суму страхового відшкодування у розмірі 31 530 грн. Оскільки винуватець ДТП ОСОБА_3 після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди, 11.09.2017 страховик направив йому претензією і запропонував добровільно відшкодувати страховій компанії збитки на підставі ст.38 п.38.1 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Посилаючись на те, що в добровільному порядку ОСОБА_3 збитки не відшкодував, просив суд стягнути з останнього на їх користь суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 31 530 грн. та відшкодувати судові витрати.

Заочним рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 24 вересня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь акціонерного товариства "Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 31 530 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач як страховик, який виплатив страхове відшкодування, правомірно на підставі ст. 38 п.38.1.1 п.п. в) Закону № 1961-1У і ст.993 ЦК України вимагає в порядку регресу відшкодування завданих збитків за рахунок водія ОСОБА_3, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду і після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Ухвалою цього ж суду від 14 листопада 2018 року заява ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту, необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована, а тому його страховик і повинен нести відповідальність за шкоду, завдану застрахованим транспортним засобом.

Апеляційна скарга і копія ухвали про відкриття апеляційного провадження вручені позивачеві 14 січня 2019 року, відзив на апеляційну скаргу не наданий.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст.ст. 374, 375 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 18.03.2017 р. між АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» та ОСОБА_4 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів посвідчених полісом № АК/3121764, предметом якого є захист майнових інтересів, пов'язаних із відшкодуванням шкоди, завданої третім особам за наслідками настання цивільно-правової відповідальності водія, який перебував за кермом транспортного засобу, зазначеного в Полісі, в даному випадку т/з «ВАЗ-2103» д/н НОМЕР_1 (а.с. 11).

24.03.2017р. з вини водія ОСОБА_3, який керував забезпеченим транспортним засобом, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль «БМВ» під керуванням водія ОСОБА_5 Винуватець ДТП водій ОСОБА_3 з місця пригоди зник.

Постановою Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 13.04.2017 р. ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу (а.с.12).

Як вбачається з копії аварійного сертифікату з оцінки транспортного засобу № 2818 від 01.04.2017 р. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля БМВ д/н НОМЕР_2, внаслідок пошкодження при ДТП, складає 33288,50 грн. (а.с. 14-18).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

13.05.2017 р. ОСОБА_5 звернувся до АТ «СГ Ю.БІ.АИ» з заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок ДТП, яка відбулась 24.03.2017 р. (а.с. 8).

На підставі договору про врегулювання страхового випадку № 0169/17 від 13.05.2017 р. АТ «СГ «Ю.БІ.АИ» виконало майнове зобов'язання та перерахувало погоджену в договорі суму страхового відшкодування на користь ОСОБА_5 (а.с. 31).

ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» 23.05.2017 р. складено страховий акт № 405-391/17 до страхового полісу, відповідно висновку комісії якого до виплати підлягає сума страхового відшкодування в розмірі 31530 грн. (а.с. 6).

Платіжним дорученням № 198 від 23.05.2017 р. АТ «СГ Ю.БІ.АЙ-КООП» перераховано 31530 грн. за ремонт авто БМВ д/н НОМЕР_2 як страхове відшкодування згідно акту № 405-391/17 від 23.05.2017 р. по полісу АК/3121764 ОСОБА_5 (ах. 7).

11 вересня 2017р. АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» направила ОСОБА_3 пропозицію в добровільному порядку протягом 30 днів відшкодувати збитки, завдані страховику (а.с.30).

Статтею 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( в редакції Закону на час виникнення спірних правовідносин) визначена відповідальність за порушення умов страхування, відповідно до п. 38.1 п.пв) якої страховик після виплати страхового відшкодування має право пред'явити регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 як водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, після аварії самовільно залишив місце пригоди, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що на підставі ст. 38 п.38.1.1 п.п. в) Закону № 1961-1У38 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» він зобов'язаний відшкодувати страховику в порядку регресу сплачену останнім суму страхового відшкодування потерпілій особі.

Доводи апеляційної скарги про те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована, а тому відповідальною особою за завдану ним шкоду є його страховик, не є підставою для скасування судового рішення.

Як вбачається із зібраних у справі письмових доказів, страхове відшкодування потерпілому ОСОБА_5 на виконання умов договору страхування від 18.03.2017р. було сплачено страховиком ОСОБА_3 Тобто, потерпілий отримав страхове відшкодування не на підставі договору майнового страхування, а на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного власником автомобіля, яким керував ОСОБА_3 під час ДТП. Страховик, який виплатив страхове відшкодування, звернувся до суду з вимогами про відшкодування шкоди в порядку регресу на підставі ст. 38 п.1 Закону « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності», а не в порядку суброгації, як помилково вважає відповідач.

Посилання в апеляційній скарзі на невідповідність рішення суду правовим висновкам Верховного Суду у справі №755/18006/15-ц від 04.07.2018р. є неспроможними, оскільки спірні правовідносини виникли за інших, ніж викладено у правовому висновку, обставин. Страхова компанія, яка звернулася до суду в цій справі, і є страховиком ОСОБА_6, яка сплатила страхове відшкодування на користь третьої особи потерпілого ОСОБА_5

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції вимогам закону є безпідставними.

Отже, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 268, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 24 вересня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуючий:

Судді: