Справа № 464/6298/17 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков І.П.
Провадження № 22-ц/811/2577/18 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року м.Львів

Справа № 464/6298/18

Провадження № 22-ц/811/2577/18

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Приколоти Т.І.,

суддів Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_4

на рішення Сихівського районного суду м. Львова, ухвалене у м. Львові 30 березня 2018 року (суддя Рудаков І.П.)

у справі

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про стягнення шкоди, -

встановив:

ОСОБА_3 звернувся з позовом, про стягнення з відповідача ОСОБА_4 на його користь 18 686,72 грн. відшкодування завданої шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20 вересня 2014 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Toyota Avensis», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 та припаркованого автомобіля марки «BMW 760», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить йому (позивачу). Постановою суду ОСОБА_4 визнано винним у ДТП, який не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з його автомобілем, завдавши значних технічних пошкоджень. Розмір матеріальної шкоди у зв'язку із пошкодженням автомобіля становить 14 546,72 грн. Окрім того, зазначає, що вказаними діями відповідача, йому було завдано моральну шкоду, яку оцінює у 2500 грн. Просить задовольнити позов та стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 30 березня 2018 року частково задоволено позов.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 відшкодування майнової шкоди в сумі 14 546,72 грн., моральної шкоди у розмірі 1000 грн., витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн. та 1280 грн. витрат по сплаті судового збору, а всього: 18 326, 72 грн.

У решті позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_4 Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, та таким що порушує його законні права та інтереси, винесеним з порушенням норм матеріального права.Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.Вказує, що його цивільно-правова відповідальність була застрахована відповідно до умов страхування «Зелена карта», а відтак, відшкодування за завдані збитки забезпеченим транспортним засобом має покладатись на Моторно (транспортне) страхове бюро України. Стверджує, що позивач не звернувся до нього протягом трьох років з моменту ДТП, не проводив ремонту транспортного засобу, ціни на ремонтні роботи та матеріали в 2014 році та 2017 році суттєво відрізнялись, на підставі коливань курсу долара. Повністю не погоджується з вимогами та відповідно з розрахунком суми моральної шкоди та витрат на правову допомогу, посилається на відсутність належних доказів (документів) в підтвердження понесення позивачем таких витрат.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Згідно із п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Судом встановлено, що 20 вересня 2014 року о 14 годині 20 хвилигн на вулиці Парковій у м.Львові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Toyota Avensis», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, та припаркованого автомобіля марки «BMW 760», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3, внаслідок чого транспортні засоби отримали технічних пошкоджень.

У вказаній ДТП визнано винним ОСОБА_4, що стверджується постановою Сихівського районного суду м.Львова від 10 жовтня 2014 року.

З актів приймання-передачі виконаної роботи СПД ФО «ОСОБА_5» та ТзОВ «ТерКо Авто Град» вбачається, що загальна сума відновлювального ремонту автомобіля марки «BMW 760» становить 14 546 , 72 грн.

З врахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування майнової шкоди є підставними, а тому підлягає стягненню з відповідача в розмірі 14 546, 72 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пошкодження майна.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Верховним Судом України у п. 9 постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди судом першої інстанції враховано характер вчиненого ОСОБА_4 правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань ОСОБА_3

З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 30 березня 2018 року залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення - без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 5 лютого 2019 року.

Головуючий

Судді