Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді Гончарука В.П.

при секретарі Красновій І.В.

справу розглянуто без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Житлово - будівельний кооператив ,,Електромонтажник - 2" про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2

про поділ майна подружжя, мотивуючи вимоги тим, що 18.02.1970 року бюро ЗАГС Залізничного району м. Києва між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб.

Під час шлюбу відповідач був прийнятий до членів ЖБК ,,Електромонтажник - 2".

13.11.1975 року відповідачу виконкомом Київської міської ради народних депутатів на сім'ю було видано Ордер №Г 268151 на право заняття трьох кімнат 41,97 кв.м. в квартирі АДРЕСА_2.

25.06.2007 року на ім'я відповідача Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської було видано свідоцтво про право власності на квартиру квартирі АДРЕСА_2.

Згідно довідки ЖБК ,,Електромонтажник - 2" від 24.04.2007 року суму пайового внеску за квартиру сплачено у повному обсязі станом на 15.10.1990 року, що становить 8907,76 крб.

Вказана сума була сплачена за час перебування у зареєстрованому шлюбі за рахунок спільних коштів подружжя.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідач ОСОБА_2 ухвалу суду від 13.11.2018 року про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного провадження не отримав про що свідчить повернутий конверт за закінченням терміну зберігання.

Третя особа ЖБК ,,Електромонтажник - 2" ухвалу суду від 13.11.2018 року про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного провадження отримав 10.12.2018 року про що свідчить зворотне повідомлення про вручення.

У відповідності до п.1, ч.4 ст. 274 ЦПК України передбачено що в порядку спрощеного позовного справдження не можуть бути розглянуті справи у спорах , що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів.

При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків».

Таким чином суд приходить до висновку про доцільність проведення спрощеного позовного провадження у даній справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 18.02.1970 року бюро ЗАГС Залізничного району м. Києва між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб.

З 13.10.1975 року відповідач ОСОБА_2 є членом ЖБК ,,Електромонтажник - 2".

13.11.1975 року відповідачу ОСОБА_2 виконкомом Київської міської ради народних депутатів на сім'ю з трьох осіб було видано Ордер №Г 268151 на право заняття трьох кімнат 41,97 кв.м. в квартирі АДРЕСА_2.

Згідно Свідоцтва на право власності виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчим органом Київської міської ради від 25.06.2007 рокуАДРЕСА_1 за адресою: АДРЕСА_2 належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Згідно довідки виданої ЖБК ,,Електромонтажник - 2" від 24.04.2007 року сума пайового внеску за квартиру АДРЕСА_2, в розмірі 8907,76 крб. Сплачена 15.10.1990 року у повному обсязі, що складає суму паєнакопичення.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини і навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.3 ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 63 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України).

Згідно ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктами 22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК) відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Згідно п. 24 вищезазначеної Постанови до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Суд, вирішуючи спір, оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки майно, а саме: квартира АДРЕСА_2 є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в якому має бути визнано за кожною зі сторін право спільної сумісної власності на зазначене майно в рівних частках по 1/2 його частині.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, які наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя слід задовольнити.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України.

По даній справі відповідач має сплатити позивачу судовий збір в розмірі - 2000 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 65,70,57,60,63,68,69,71 СК України, ст. 368 ЦКУ , ст. ст. 81,274-279, 280-283 ЦПК України , суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Житлово - будівельний кооператив ,,Електромонтажник - 2" про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у справі в сумі 2000 гривень.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3. ІПН НОМЕР_1.

Відповідач - ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3.

Третя особа Житлово - будівельний кооператив ,,Електромонтажник - 2", адреса : м. Київ Дарницький бульвар 7.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безспосередньо до Київського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: