Постанова

Іменем України

17 січня 2019 року

м. Київ

справа № 757/5772/17-ц

провадження № 61-29157св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Капіталь Груп»,

відповідач - ОСОБА_4,

третя особа - Солом'янський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Капіталь Груп» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 червня 2017 року у складі судді Васильєвої Н. П. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 20 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Невідомої Т. О., Гаращенка Д. Р., Ратнікової В. М.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Короткий зміст позовних вимог:

У січні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Капіталь Груп» (далі - ТОВ «ФК «Капіталь Груп») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа - Солом'янський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про визнання права та звільнення майна.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 23 вересня 2010 постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві Штойка Л. Р. у виконавчому провадженні ВП № 21513912 по примусовому виконанню ухвали Солом'янського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2009 рокуу справі № 2-3230/2009, на майно ОСОБА_4 було накладено арешт й заборону на його відчуження, зокрема, на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, яка на праві власності належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 31 жовтня 2001 року.

24 вересня 2010 року до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на підставі постанови ВДВС Солом'янського РУЮ у місті Києві від 23 вересня 2010 року про відкриття виконавчого провадження

ВП № 21513912 та накладення арешту на майно й заборони на його відчуження, ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України було внесено запис за № 10284185 про накладення арешту на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4

03 грудня 2010 року рішенням Солом'янського районного суду міста Києва у справі № 2-3722/2010 з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 солідарно на користь

ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» було стягнуто суму заборгованості за кредитним договором № 1239н-09-07 від 25 вересня 2007 року, яка станом на 06 жовтня 2009 року становила 5 725 965,89 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентна 45 864 986,86 грн, 1 100,00 грн штрафу за невиконання зобов'язань, судовий збір у сумі 1 700,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120,00 грн.

20 травня 2011 року на виконання рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 03 грудня 2010 року у справі № 2-3722/10, Солом'янським районним судом міста Києва було видано виконавчий лист № 2-3722/2010 про стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 солідарно на користь ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» суми боргу по кредитному договору № 1239н-09-07 від 25 вересня 2007 року.

27 травня 2011 року постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України

Роєнка Р. В. було відкрите виконавче провадження ВП № 26751228 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-3722/10.

28 серпня 2015 року між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та ТОВ «ФК «Централ Капітал» укладено Договір відступлення права вимоги (договір цесії), за яким ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» передало (відступило)

ТОВ «ФК «Централ Кепітал» свої права до боржника ОСОБА_6 за кредитним договором № 1239н-09-07 від 25 вересня 2007 року, укладеним між боржником та ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна», а ТОВ «ФК «Централ Капітал» прийняло (набуло) права вимоги за договором.

19 травня 2016 року між ТОВ «ФК «Централ Капітал» та ТОВ «ФК «Капіталь Груп» укладено Договір відступлення права вимоги (договір цесії), за яким ТОВ «ФК «Централ Капітал» передало (відступило) ТОВ «ФК «Капіталь Груп» свої права вимоги до боржника ОСОБА_6 за кредитним договором

№ 1239н-09-07 від 25 вересня 2007 року, укладеним між боржником та

ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна», а ТОВ «ФК «Капіталь Груп» прийняло (набуло) права вимоги за договором.

Станом на дату звернення з даним позовом до суду, TOB «ФК «Капіталь Груп» є співвласником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

30 березня 2016 року ТОВ «ФК «Капіталь Груп» звернулося до ОСОБА_4 з пропозицією про добровільний продаж 1/2 частки у спільному майні за адресою: АДРЕСА_1, з подальшим направленням коштів на погашення боргу по виконанню рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 03 грудня 2010 року про стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 солідарно заборгованості за кредитним договором № 1239н-09-07 від 25 вересня 2007 року.

Арешт й заборона відчуження 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4, накладений державним виконавцем ВДВС Солом'янського РУЮ у місті Києві на підставі постанови від 23 вересня 2010 року у виконавчому провадженні

ВП № 21513912, перешкоджає ТОВ «ФК Капіталь Груп» у здійсненні свого переважного права на придбання у ОСОБА_4 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, а ОСОБА_4 - виконати судове рішення, шляхом продажу належній їй частки у спільному майні з подальшим направленням коштів на погашення боргу по виконанню рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 03 грудня 2010 року про стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 солідарно заборгованості за кредитним договором № 1239н-09-07 від 25 вересня 2007 року.

У зв'язку з викладеними обставинами позивач, з урахуванням заяви про виправлення описки та уточнених позовних вимог, просив суд скасувати арешт 1/2 (одної другої) частини квартири АДРЕСА_1 та оголошення заборони на її відчуження, накладений постановою головного державного виконавця Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві Штойки Л. Р. у виконавчому провадженні

ВП № 21513912, зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 24 вересня 2010 року за реєстраційним номером 10284185 (номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 16951688).

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 30 червня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушених прав.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 20 вересня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Капіталь Груп» відхилено.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 червня 2017 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Капіталь Груп», суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог та доводів наведених у касаційній:

30 жовтня 2017 року ТОВ «ФК «Капіталь Груп» через засоби поштового зв?язку подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 20 вересня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Заявник зазначає, що суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку про те, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту своїх порушених прав, оскільки арешт 1/2 частини спірної квартири та оголошення її відчуження, перешкоджає заявнику у здійсненні свого переважного права на купівлю 1/2 частини спірної квартири.

Доводи інших учасників справи:

13 листопада 2017 року ОСОБА_4 через засоби поштового зв'язку подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ пояснення на касаційну скаргу ТОВ «ФК «Капіталь Груп».

Пояснення мотивовано тим, що касаційна скарга ТОВ «ФК «Капіталь Груп» підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_4 визнала заявлені до неї позовні вимоги в суді першої інстанції. Про те, місцевий суд вказану заяву зовсім не розглядав.

13 листопада 2017 року ТОВ «ФК «Капіталь Груп» через засоби поштового зв'язку подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ додаткові пояснення до поданої раніше касаційної скарги.

Додаткові пояснення мотивовано тим, що ТОВ «ФК «Капіталь Груп» не було стороною у цивільній справі № 2-3722/2010 за позовом ПАТ «Банк Петрокоммерці-Україна» до ОСОБА_6 та ОСОБА_4 про стягнення солідарно кредитної заборгованості. Отже, ТОВ «ФК «Капіталь Груп» взагалі не мало процесуального права звертатись до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову у вищезазначеній справі.

Рух касаційної скарги:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року касаційна скарга разом із матеріалами цивільної справи надійшла до Верховного Суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ:

Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у поясненнях та додаткових поясненнях на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Короткий зміст встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин справи:

Право власності ТОВ «ФК «Капітал Груп» на 1/2 частину квартири ніким не оспорюється, ОСОБА_4, якій належить інша 1/2 частина квартири, самостійних позовних вимог не заявляє.

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва у справі № 2-3230/2009 було вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_6 та ОСОБА_4, зокрема, на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 яка на праві власності належать ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 31 жовтня 2001 року.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини:

За правилами частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною першою статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з частиною першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Вказаний у Законі України «Про виконавче провадження» перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Частина третя статті 154 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) встановлює, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду за результатом розгляду касаційної скарги:

Системний аналіз наведених вище норм матеріального права, дає підстави дійти висновку про те, що позов про звільнення майна з-під арешту може бути заявлений власником цього майна, право власності якого оспорюється або не визнається, або особою, яка вважає себе власником майна.

Суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів, дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач як правонаступник ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» вправі був порушити питання про скасування заходів забезпечення позову у справі про стягнення кредитної заборгованості, а не пред'являти позов про звільнення майна з-під арешту.

Щодо доводів касаційної скарги:

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій, якими у повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до приписів статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Щодо доводів інших учасників справи:

Доводи наведені ОСОБА_4 та ТОВ «ФК «Капіталь Груп» в своїх поясненнях до касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій.

Та обставина, що судом першої інстанції не було враховано та розглянуто заяву ОСОБА_4 про визнання позовних вимог не є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки це не призвело до неправильного вирішення справи. А таке визнання позову суперечило б положенням чинного, на час розгляду судами першої та апеляційної інстанцій, законодавства.

Є безпідставними доводи ТОВ «ФК «Капіталь Груп», що воно не мало процесуального права звертатись до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі № 2-3722/2010 за позовом ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» до ОСОБА_6 та ОСОБА_4 про стягнення солідарно кредитної заборгованості, оскільки після ухвалення остаточного рішення у вказаній справі ТОВ «ФК «Капіталь Груп» є правонаступником ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та має всі процесуальні права стягувача.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки підстави для скасування судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Капіталь Груп» залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 20 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська