Постанова

Іменем України

21 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 201/8604/16-ц

провадження № 61-13456св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В.

(суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Обслуговуючий житлово-будівельний кооператив № 15 «Наука»,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу № 15 «Наука» на рішення Жовтневого районного суду

м. Дніпропетровська від 20 липня 2016 року в складі судді Демидової С. О. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2017 року

в складі колегії суддів: Пищиди М. М., Ткаченко І. Ю., Каратаєвої Л. О.,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом, посилаючись на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня

2015 року було частково задоволено позовну заяву Обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу № 15 «Наука» (далі - ОЖБК № 15 «Наука») та скасовано реєстрацію права власності відповідача на квартиру

АДРЕСА_1 . В задоволенні вимог про зобов`язання ОСОБА_2 звільнити приміщення спірної квартири та передати її разом з ключами правлінню кооперативу було відмовлено в зв`язку

з їх передчасністю.

В лютому 2014 року правлінням ОЖБК № 15 «Наука» відповідачу було передано ключі від спірної квартири які на даний час знаходяться у відповідача. Саме

з цього часу спірна квартира знаходиться в управлінні відповідача. Неодноразові звернення позивачів стосовно звільнення відповідачем спірної квартири, останнім були проігноровані.

Посилаючись на викладене, позивач просить суд зобов`язати відповідача звільнити спірну квартиру та передати їм ключі.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня

2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивач не є власником спірної квартири та не надав належних доказів щодо права на звернення до суду із відповідними позовними вимогами.

Аргументи учасників справи

У березні 2017 року ОЖБК № 15 «Наука» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові у справі

і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами не встановлено обставин справи щодо належності спірного майна, не досліджено та не надано оцінки акту

від 05 квітня 2016 року про зайняття приміщення відповідачем, письмовим вимогам про повернення квартири та попереднім судовим рішенням у спорах між цими ж сторонами та підтвердженням відповідачем факту утримання ним квартири.

Також не відповідає закону висновок судів про відсутність у позивача права на звернення до суду, оскільки таке право встановлено попередніми судовими рішеннями за позовом ОЖБК № 15 «Наука» до ОСОБА_2 про скасування реєстрації права власності та зобов`язання вчинити певні дії.

Зокрема, спірна квартира є відумерлим майном після смерті власника ОСОБА_3 , а тому позивач має право на його управління та володіння.

Крім того, судами неправильно застосовано норми статей 386, 387, 400 ЦК України про витребування майна від добросовісного набувача, оскільки

у ОСОБА_2 виникло право на майно на підставі рішення суду.

Відповідач не подав заперечення (відзив) на касаційну скаргу.

Рух справи

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 22 березня 2017 року відкрито касаційне провадження в цій справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 22 червня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2015 року (справа № 201/1820/14-ц) позовні вимоги ОЖБК № 15 «Наука» задоволено частково. Скасовано реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 . В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідно до статті 3 ЦПК України (в редакцій чинній на момент розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій) кожна особа має право

в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України (в редакцій чинній на момент розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Звертаючись до суду з цим позовом ОЖБК № 15 «Наука» просив суд зобов`язати відповідача звільнити приміщення спірної квартири та передати їм ключі від неї, посилаючись при цьому на норми статті 386, 387, 400 ЦК України.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Тлумачення вказаної норми права дозволяє зробити висновок, що вона визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Доводи касаційної скарги, що спірна квартира є відумерлим майном після смерті власника ОСОБА_3 , а тому позивач має право на його управління та володіння, є безпідставними. Матеріали справи містять інформацію, надану КП «ДМБТІ» ДОР за запит суду, про реєстрацію станом на 31 грудня 2012 року права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 09 листопада 1998 року в реєстровій книзі № LXII за реєстровим № 42-151 (а. с. 44).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Ураховуючи викладене суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, встановивши, що позивач не є власником спірної квартири та його права не порушені, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Інші доводи касаційної скарги ОЖБК № 15 «Наука» не дають підстав для висновку, що оскаржувані рішення ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Враховуючи наведене та відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Оскільки оскаржувані судові рішення залишені без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу № 15 «Наука» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня

2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2017 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков