Ухвала

23 січня 2019 року

м. Київ

справа № 545/163/17

провадження № 61-33727сво18

Верховний Суд у складі Об'єднаної Палати Касаційного цивільного суду:

Червинської М. Є. (суддя - доповідач), Гулька Б. І., Крата В. І., Луспеника Д.Д., Стрільчука В. А.,

розглянув справу за позовом Полтавського районного центру зайнятості, правонаступником якого є Полтавський обласний центр зайнятості, до ОСОБА_7 про стягнення суми незаконно виплаченого матеріального забезпечення, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 22 серпня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У січні 2017 року Полтавський районний центр зайнятості, правонаступником якого є Полтавський обласний центр зайнятості, звернувся з позовом до ОСОБА_7 про стягнення суми незаконно виплаченого матеріального забезпечення.

Позов мотивовано тим, що під час перевірки обґрунтованості виплати ОСОБА_7 допомоги по безробіттю було направлено запит до ПрАТ «СК «ЕЙГОН ЛАЙФ Україна». 25 травня 2016 року між ОСОБА_7 та ПрАТ «СК «ЕЙГОН ЛАЙФ Україна» укладено договір про надання послуг, згідно з яким відповідач з 01 серпня по 01 вересня 2016 року співпрацювала із страховою компанією. У подальшому, 19 грудня 2016 року позивачем складено акт перевірки № 65 та видано наказ від 21 грудня 2016 року № 39 про повернення допомоги по безробіттю, яку відповідач в добровільному порядку повертати відмовилась.

Посилаючись на те, що відповідач порушила положення частини другої статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», а саме щодо обов'язку зареєстрованих безробітних своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення, Полтавський районний центр зайнятості, правонаступником якого є Полтавський обласний центр зайнятості, просив суд стягнути з ОСОБА_7 на їх користь кошти в розмірі 1 303,44 грн.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 10 липня 2017 року у задоволенні позовних вимог Полтавського районного центру зайнятості, правонаступником якого є Полтавський обласний центр зайнятості, відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що факт недобросовісного набуття ОСОБА_7 грошових коштів, як і наявності рахункової помилки, матеріалами справи не встановлено, а тому відсутні підстави для повернення спірної суми позивачу.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 22 серпня 2017 року рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10 липня 2017 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги Полтавського районного центру зайнятості, правонаступником якого є Полтавський обласний центр зайнятості, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Полтавського районного центру зайнятості, правонаступником якого є Полтавський обласний центр зайнятості, кошти у розмірі 1 303,44 грн.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що неповідомлення ОСОБА_7 про наявність укладеного між нею та ПрАТ «СК «ЕЙГОН ЛАЙФ Україна» договору про надання послуг фінансового консультанта від 25 травня 2016 року № 034/FC-355/1, який діяв на час її звернення до центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного та протягом перебування на обліку і отримання допомоги по безробіттю, - є порушенням нею вимог частини другої статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове держане соціальне страхування на випадок безробіття» та, відповідно до частини третьої статті 36 вказаного Закону, є підставою для стягнення суми незаконно отриманого забезпечення.

У вересні 2017 року ОСОБА_7 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просила скасувати рішення апеляційного суду Полтавської області від 22 серпня 2017 року, залишити в силі рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10 липня 2017 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_7 станом на 06 вересня 2016 року ніде не працювала, не отримувала ніяких доходів, а тому наказ Полтавського районного центру зайнятості від 05 вересня 2016 року № НТ 161115 про надання їй статусу безробітної прийнятий на підставі достовірних даних та діючого законодавства, що і було встановлено рішенням районного суду. Крім того, апеляційний судом не враховано, що на момент набуття статусу безробітної договір про надання послуг із ПрАТ «СК «ЕЙГОН ЛАЙФ Україна» був припинений, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Відзив позивача на касаційну скаргу не подано.

20 вересня 2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою відкрив касаційне провадження у справі.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Вказана справа передана до Верховного Суду.

07 червня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою призначив справу до судового розгляду.

12 грудня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду передав справу на розгляд Об'єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвала суду мотивована тим, що у різних палатах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду існує принципово різний підхід до вирішення схожих справ, що викликає необхідність усунення виявлених розбіжностей у практиці розгляду подібних спорів Верховним Судом.

Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 липня 2018 року у справі № 362/2992/17 зроблено висновок: «що хоча відповідач і не повідомила центр зайнятості про укладення нею з ТОВ «Ясенсвіт» цивільно-правової угоди, згідно з якою вона виконувала роботу в період з 28 по 30 листопада 2013 року та отримала дохід в сумі 277,60 грн, це не свідчить про її недобросовісність та наявність підстав для стягнення з неї допомоги по безробіттю в розмірі 25 822,41 грн, яка була їй виплачена за період з 03 грудня 2013 року по 27 листопада 2014 року».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 квітня 2018 року у справі № 367/2095/17 зроблено висновок: «укладення застрахованою особою, яка має статус безробітної, цивільно-правового договору є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю, тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про виникнення такої обставини свідчить про невиконання нею своїх обов'язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення за період з 01 лютого по 31 травня 2016 року у сумі 2 158,46 грн».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2018 року у справі № 479/20/17 з посиланням на частини другу, третю статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» зроблено висновок: «суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, вірно виходив з того, що на час звернення за допомогою по безробіттю відповідач отримував пенсію на пільгових умовах, про що свідомо не повідомив позивача, а тому підстави для надання йому статусу безробітного та призначення йому матеріальної допомоги були відсутні.»

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 червня 2018 року у справі № 341/1436/16-ц з посиланням на статтю 1215 ЦК України зроблено висновок: «добросовісність безробітного полягає у своєчасному повідомленні Державної служби зайнятості України, в особі відповідного центру, про втрату ним права на отримання допомоги по безробіттю. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позов центру зайнятості, апеляційний суд вірно виходив з того, що з 11 листопада 2013 року виникли обставини, які вплинули на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг безробітному ОСОБА_9 і про які він повинен був повідомити позивача. У зв'язку із наведеним, колегія суддів погоджується із висновком апеляційного суду стосовно наявності факту недобросовісності з боку відповідача щодо отримання ним спірних коштів за період з 11 по 21 листопада 2013 року, та стягненню з відповідача підлягає та частина виплат, що була ним отримана протягом вказаного періоду.»

На підставі вказаного, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважав, що вирішення такого правового питання як стягнення суми виплаченого матеріального забезпечення по безробіттю викликає необхідність формування єдиної правозастосовчої практики, що підлягає вирішенню Обєднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до частини другої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об'єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об'єднаної палати.

З огляду на викладене, касаційна скарга ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 22 серпня 2017 року підлягає прийняттю до розгляду Верховним Судом у складі Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

З огляду на вказане справа розглядатиметься Обєднаною Палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами та без проведення судового засідання (у письмовому провадженні).

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі ОбєднаноїПалати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Прийняти до розгляду справу за позовом Полтавського районного центру зайнятості, правонаступником якого є Полтавський обласний центр зайнятості, до ОСОБА_7 про стягнення суми незаконно виплаченого матеріального забезпечення, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 22 серпня 2017 року.

Призначити справу до розгляду Верховним Судом у складі Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:М. Є. Червинська Б. І. Гулько В. І. Крат Д. Д. Луспеник В. А. Стрільчук