Справа № 242/5177/18
Провадження № 2/242/18/19

21 січня 2019 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Любчика О.В., за участю секретаря Каменської А.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Селидове Донецької області цивільну справу за позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,
АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, обґрунтовуючи вимоги тим, що ОСОБА_2 на підставі укладеного договору б/н від 13.02.2012 року, надано кредит у розмірі 6000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, із сплатою відсотків за користування кредитом, згідно умов договору. Заборгованість за вказаним договором, яка станом на дату смерті ОСОБА_2, померлого 28.12.2013 року, становить 5333,61 грн. На момент смерті позичальника та на теперішній час разом з ним проживала відповідач ОСОБА_1, яка на думку позивача є спадкоємицею та вважається такою, що прийняла спадщину, до складу якої входять всі права і обовязки спадкодавця, в тому числі і обовязок повернення заборгованості за кредитом. 14.12.2017 року позивачем до Другої Селидівської державної нотаріальної контори направлено лист-претензію кредитора з метою виявлення спадкоємців після померлого та включення кредиторської вимоги позивача в спадкову масу. Згідно відповіді Другої Селидівської державної нотаріальної контори від 09.02.2018 спадкоємці померлого ОСОБА_2 до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини не звертались. 15.07.2018 року позивачем до спадкоємця відповідача направлено лист-претензію, проте будь-яких дій з боку відповідача виконано не було. З підстав, передбачених ст. 1282 ЦК України, просить стягнути з відповідача заборгованість та судові витрати.
Представник позивача в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідач в судове засідання не з'явився, відповідно до ч. 3 ст.131 ЦПК України повідомлений про час та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомив, від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України.
У зв'язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, надані на обґрунтування позовних вимог, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 13.02.2012 року між ПАТ КБ «Приват банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого позичальник отримав кредит у розмірі 6000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом.
Як вбачається з анкети-заяви від 13.02.2012 року ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» складає між ним та банком договір.
ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та умовами виконав в повному обсязі, надав ОСОБА_3 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.
28.12.2012 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується актовим записом по смерть № 11 від 03.01.2014 року.
Станом на день смерті боржника заборгованість за кредитним договором становить 5333,61 гривень.
28.10.2017 позивач звернувся до Другої Селидівської державної нотаріальної контори з претензію, в порядку ст.1281 УЦ України, з метою виявлення кола спадкоємців після померлого та з вимогою включити кредиторські вимоги банку в спадкову масу та повідомленням спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком.
Згідно відповіді Другої Селидівської державної нотаріальної контори від 15.01.2018 року спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась. Спадкова справа буде заведена тільки після надання позивачем платіжних документів за користування інформацією із спадкового реєстру.
За приписами ст.ст. 1216,1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Як зазначає позивач на момент смерті разом із ОСОБА_4 проживав відповідач по справі посилаючись на копії їх паспортів де зазначене однакове місце реєстрації.
Згідно довідки відділу реєстрації Селидівської міської ради від 12.10.2018 року відповідач з 1996 року та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 52, м. Українськ.
Згідно із ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 цього Кодексу «Оформлення права на спадщину»).
Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.ст. 1268 ЦК України).
Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012 року роз'яснено, що з урахуванням положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.
Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, який виник за життя спадкодавця.
Разом з тим, позивачем не надано доказів, що ОСОБА_1 як спадкоємець після смерті ОСОБА_2 зверталась до нотаріальної контори з приводу прийняття, оформлення спадщини не зверталася. Доказів про отримання спадкового майна ОСОБА_1, яке належало померлому ОСОБА_2, суду також не надано.
Отже доказів, які б відповідали критеріям належності, допустимості, достатності та достовірності, прийняття відповідачем ОСОБА_1 спадщини після померлого ОСОБА_2, позивачем суду надано не було, а його посилання на реєстрацію місця проживання відповідача за однією адресою з померлим, жодним чином не свідчить про те, що відповідач є спадкоємцем ОСОБА_2 та постійно проживав з померлим на час відкриття спадщини, вчинивши тим самим дії, що свідчать про її прийняття.
За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.
Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, то судові витрати слід віднести на рахунок позивача.
Керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1281, 1282 ЦК України, ст.ст. 4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268, 280 ЦПК України, суд,
В задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 29 січня 2019 року

Суддя О.В. Любчик