Справа № 344/7970/16-ц
Провадження № 22-ц/4808/115/19
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючої Пнівчук О.В.

суддів : Мелінишин Г.П., Томин О.О.

секретаря Турів О.М.

з участю представників апелянта Бойчука М., Дзундзи Г.М, Собко Я.М.

представника позивача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Івано-Франківського національного академічного гуцульського ансамблю пісні і танцю «Гуцулія» на рішення Івано-Франківського міського суду від 09 листопада 2018 року у складі судді Бабій О.М., у справі за позовом ОСОБА_5 до Івано-Франківського національного академічного гуцульського ансамблю пісні і танцю «Гуцулія» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, виплати вихідної допомоги, стягнення компенсації за порушення вимог законодавства про працю та вимог колективного договору, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У червні 2016 року ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до Івано-Франківського національного академічного гуцульського ансамблю пісні і танцю «Гуцулія» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, виплати вихідної допомоги, стягнення компенсації за порушення вимог законодавства про працю та вимог колективного договору, відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги мотивував тим, що працював на посаді артиста балету в Івано-Франківському національному академічному Гуцульському ансамблі пісні і танцю «Гуцулія» Міністерства культури України. Під час гастрольного концерту в м. Теребовлі він отримав травму і довгий час лікувався. 15 лютого 2016 року медико-соціальна експертна комісія встановила йому III групу інвалідності загального захворювання. В період з 17 лютого 2016 року по 19 березня 2016 року він перебував у відпустці. Після відпустки продовжував виконувати свої обов'язки на посаді артиста балету.

22 березня 2016 року відповідач видав наказ № 40 про звільнення його з посади артиста балету на підставі пункту 2 статті 40 КЗпП України за станом здоров'я без виплати компенсації.

Позивач посилаючись на порушення відповідачем вимог чинного трудового законодавства просив стягнути з відповідача на його користь вихідну допомогу при звільненні в сумі 6184,95 грн, середній заробіток за час затримки виплати вихідної допомоги в сумі 47255,92 грн., 18557,85 грн. за порушення вимог законодавства про працю та вимог колективного договору, одноразову грошову допомогу в розмірі двох окладів у зв»язку з виходом на пенсію та 5000 грн. заподіяної моральної шкоди.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 25 жовтня 2016 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено. (а.с.70-72).

Постановою Верховного Суду від 07 лютого 2018 року задоволено частково касаційну скаргу ОСОБА_5 Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2016 року в частині стягнення одноразової допомоги у зв»язку із виходом на пенсію залишити без змін, а рішення суду в частині стягнення з Івано-Франківського академічного Гуцульського ансамблю пісні і танцю «Гуцулія» на користь ОСОБА_5 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за порушення вимог законодавства про працю та вимог колективного договору, відшкодування моральної шкоди скасовано а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 09 листопада 2018 року позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Стягнуто з Івано-Франківського національного академічного гуцульського ансамблю пісні і танцю «Гуцулія» Міністерства культури України, в користь ОСОБА_5 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23 березня 2016 року по 30 вересня 2016 року в розмірі 40 511,75 грн, кошти за порушення умов п. 3.1.10 колективного трудового договору в розмірі 18 557,85 грн, моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

Стягнуто з Івано-Франківського національного академічного гуцульського ансамблю пісні і танцю «Гуцулія» Міністерства культури України на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Івано-Франківський національний академічний гуцульський ансамбль пісні і танцю «Гуцулія» на дане рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5

Апелянт вважає, що не дав належну оцінку поданим доказам в результаті чого дійшов хибних висновків.

Відповідно до наказу від 22.03.2016 року ОСОБА_5 звільнено з посади артиста балету за станом здоров»я, а наказом від 23.03.2016 року йому надано вихідну допомогу згідно умов колективного договору, однак на запрошення адміністрації Івано-Франківського національного академічного гуцульського ансамблю пісні і танцю «Гуцулія» прибути для отримання розрахунку не реагував, вихідну допомогу умисно не отримував, чим штучно створив умови невиплати.

Оскільки кошти які було нараховано ОСОБА_5, останнім не були отримані, то такі було повернуто на банківський рахунок закладу, а у вересні 2016 року перераховані на картковий рахунок ОСОБА_5

Апелянт вважає що ним не допущено порушень трудового законодавства, а тому не підлягають виплаті кошти за допущення порушень трудового законодавства та компенсація моральної шкоди.

Правом на подачу відзиву позивач не скористався.

У судовому засіданні апеляційного суду представники апелянта Івано-Франківського національного академічного гуцульського ансамблю пісні і танцю «Гуцулія» - Бойчук М.Й., Дзундза Г.М, Собко Я.М. підтримали доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

Представник позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_4 заперечив доводи апеляційної скарги, посилаючись на обгрунтованість висновків суду обставинам справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Відповідно до вимог частин першої та другої ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення вищезазначеним вимогам закону відповідає.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не провів повний розрахунок із позивачем в день звільнення, а тому повинен нести відповідальність згідно вимог ст. 117 КЗпП України, у зв»язку з порушенням законодавства про працю та умов колективного договору відповідач зобов»язаний сплатити на користь позивача грошову компенсацію передбачену умовами колективного договору, а також заподіяну моральну шкоду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 працював на посаді артиста балету в Івано-Франківському національному академічному Гуцульському ансамблі пісні і танцю «Гуцулія».

Наказом Івано-Франківського національного академічного Гуцульського ансамблю пісні і танцю «Гуцулія» №40 від 22 березня 2016 року ОСОБА_5 звільнено з посади артиста балету 22 березня 2016 року відповідно до пункту 2 статті 40 Кодексу законів про працю України за станом здоров»я без виплати компенсації.

23 березня 2016 року відповідачем видано наказ № 14 про надання ОСОБА_5 вихідної допомоги при звільненні за станом здоров»я на підставі пункту 2 статті 40 КЗпП «України в сумі 6220,22 грн. Пунктом 2 цього наказу визначено, що нарахування та виплату вихідної допомоги провести по факту звернення ОСОБА_5 в бухгалтерію ансамблю «Гуцулія» для отримання.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 травня 2016 року у справі №344/3966/16-ц, залишеним без змін Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 червня 2016 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до Івано-Франківського національного академічного Гуцульського ансамблю пісні і танцю «Гуцулія» про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу та стягнення моральних збитків відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов»язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Частиною першою статті 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Судом встановлено, що відповідач Гуцульський ансамбль пісні і танцю «Гуцулія» не провів із позивачем повний розрахунок у день його звільнення, а належна йому грошова компенсація при звільненні згідно платіжного доручення від 30 вересня 2016 року перерахована позивачу на його картковий рахунок.

Суд першої інстанції правильно зазначив про те, що відповідач прострочив виплату розрахунку в день звільнення строком на 131 день, а тому середній заробіток позивача за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23.03.2016 року по день фактичного розрахунку 310.09.2016 року складає 40511, 75 грн.

Відповідачем не представлено суду доказів того, що невиплата належних позивачу сум при звільненні відбулася не з його вини. Посилання апелянта на те, що позивач на запрошення адміністрації Івано-Франківського національного академічного гуцульського ансамблю пісні і танцю «Гуцулія» прибути для отримання розрахунку не реагував, вихідну допомогу умисно не отримував не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені належними доказами, крім того, відповідач у зв»язку з тим, що ОСОБА_5 не з»явився в бухгалтерію особисто для отримання вихідної допомоги не позбавлений був можливості перерахувати таку допомога на картковий рахунок позивача, що було зроблено ним у вересні 2016 року.

Відповідно до п. 3.1.10 Колективного договору Івано-Франківського національного академічного Гуцульського ансамблю пісні і танцю «Гуцулія» відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 ст. 36, та пунктах 1, 2 і 6 ст. 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 ст. 36) - не менше двомісячного середнього заробітку; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (ст. 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

З огляду на те, що з вини Івано-Франківського національного академічного гуцульського ансамблю пісні і танцю «Гуцулія» належна ОСОБА_5 вихідна допомога при звільненні була виплачена 30 вересня 2016 року, тобто відповідачем допущено порушення законодавства про працю та колективного договору, то суд дійшов правильного висновку про обгрунтованість вимог позивача про стягнення на його користь 18557,85 грн. компенсації .

Частиною першою статті ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Звертаючись до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_5 посилався на те, що така шкода йому заподіяна відповідачем порушенням його законних прав на отримання грошових сум при звільненні, у зв»язку з чим він зазнав моральних страждань.

Враховуючи вимоги розумності, справедливості, вини відповідача у невиплаті позивачу належного при звільненні розрахунку та часткового визнання відповідачем заподіяння моральної шкоди, суд обгрунтовано стягнув на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди 2000 грн.

Відповідно до положень ст. 375 ЦПК України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду постановлено з додержанням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги обгрунтованості висновків суду не спростовують, а тому підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Івано-Франківського національного академічного гуцульського

ансамблю пісні і танцю «Гуцулія» залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 09 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, у випадках передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 січня 2019 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Г.П. Мелінишин

О.О. Томин