Справа № 646/690/19
№ провадження 2/646/1091/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.09.19 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

головуючого судді Шелест І.М.

за участі секретаря Волошко К.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 646/690/19 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» (61050, м. Харків, Гімназійна набережна, 2) про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

04.02.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, в якому просив: стягнути з Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» на його користь 48 561,61 грн в рахунок погашення заборгованості по виплаті заробітної плати; стягнути з Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» на його користь 1 364,26 середнього заробітку за час затримки розрахунку; стягнути з Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» на його користь 25 000,00 грн моральної шкоди за невчасний розрахунок та несплату ЄСВ.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом № 2-К від 03.01.2006 він був прийнятий у штат Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» на посаду інженера-конструктора відділу комплесного проектування ліній. Наказом №5-К від 28.01.2019 його було звільнено з посади заступника головного інженера з перспективи та розвитку Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» згідно ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням). Розрахунок на день звільнення відповідачем по справі не здійснено. Згідно з довідкою заборгованість з випалти заробітної плати в період з вересня 2017 по грудень 2018 складає 46 011,47 грн. Заборгованість за січень 2019, згідно розракункового листка, становить 2 550,14 грн. Загальна заборгованість із заробітної плати становить 48 561,61 грн. позивач має право на отримання невиплаченої заробітної плати у день звільнення. З вини відповідача позивач не отримав свою заробітну плату у сумі 48 561,61 грн. розрахунок середнього заробітку: 1091,43 грн/4 днів = 272,85 грн (1 день), з 29 січня 2019 по 04.02.2019 було 5 робочих днів; 272,85х5=1 364,26 грн. Розмір середнього заробітку за місяці затримки виплати становить 1 364,26 грн. Крім того, позивач оцінює моральну шкоду в розмірі 25 000,00 грн.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.02.2019 позовну заяву залишено без розгляду.

У зв*язку з усуненням недоліків, ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.04.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти позову заперечує, оскільки позивач не достовірно зазначив у позовних вимогах щодо стягнення з відповідача 74 925,87 грн, з них 48 561,61 грн - в рахунок погашення заборгованоітсі по виплаті заробітної плати, 2550,14 грн згідно розрахункового листа за січень 2019, 25 000 грн моральної шкоди. Так, згідно довідки № 33 від 28.01.2019, що додає позивач до позову в графі заборгованість зазначено сума 34357,53 грн. Крім цього, розрахункового листа за січень 2019 з сумою боргу 2250,14 грн, про яку також зазначено у позові, позивач до позову не надав. Крім того, заперечує проти задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди на користь позивача, з підстав того, що ним не доведено заподіяння моральних страждань, фізичних страждань та їх глибини, душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини та моральної шкоди. Тому вважає, що позовні вимоги позивача не відповідають дійсності.

У судове засідання позивач не з*явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з*явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до наказу № 2-К від 03.01.2006 ОСОБА_1 прийнятий у штат Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» інженером-конструктором.

Відповідно до наказу № 5-к від 28.01.2019 ОСОБА_1 звільнено з посади інженера-конструктора 1-ї категорії згідно із ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням).

В порушення вимог ст. 116 КЗпП України, Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут «Укренергомережпроект» у день звільнення позивача не здійснив виплату нарахованої заробітної плати.

Як зазначено у позові позивачем, на момент звернення до суду із вказаним позовом, заборгованість по заробітній платі відповідачем не виплачена. Крім того, на час розгляду справи, відповідачем не спростована інформація позивача щодо не здійснення з ним розрахунку по заробітній платі за вересень 2017- січень 2019, яка підтверджена довідками що видана ДПВНДІ «Укренергомережпроект» ОСОБА_1 та розрахунковими листами.

Станом на час розгляду справи, встановлено, що Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут «Укренергомережпроект» () не ліквідоване.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.ст. 21, 43 Конституції України, ст.ст. 94, 115 КЗпП України, ст.ст. 21, 24 Закону України «Про оплату праці» кожна людина має право на заробітну плату за виконану роботу та її своєчасне одержання в повному обсязі.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно ч.1ст.21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ч.1 ст.94. ч.5 ст.95 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Частиною першою ст. 233 КЗпП України визначено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позивачем не порушені строки звернення до суду, передбачені ст. 233 КЗпП України (позовна заява надійшла до суду 04.02.2019 року) з врахуванням положень рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012 по справі №4-рп/2012.

При розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком (ст. 238 КЗпП України).

Згідно із ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавцем, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок.

Як передбачено ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівнику при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Розраховуючи розмір заборгованості по заробітній платі за період з вересня 2017 по січень 2019, суд виходить з наступного.

Відповідно до довідки про заборгованість № 33 від 28.01.2019, сума заборгованості по заробітній платі ДПВНДІ «Укренергомережпроект» перед ОСОБА_1 , становить за вересень 2017-837,74 грн., за жовтень 2017- 837,74 грн., листопад- 0,00 грн., грудень 2017-1648,21 грн., січень 2018- 1369,97 грн., лютий 2018 - 3188,74 грн., березень 2018- 2277,67 грн., квітень 2018 - 3297,21 грн., травень2018 - 838,01 грн., червень 2018 - 2036,77 грн., липень 2018- 3430,06 грн., серпень 2018 - 3773,99 грн, вересень 2018 - 3690,12 грн, жовтень 2018 - 3773,99 грн, листопад 2018 - 2045,57 грн, грудень 2018 - 1311,74 грн, разом заборгованість складає 34 357,53 грн.

Відповідно до копії розрахункового листа за січень 2019 № 8894, сума заборгованості за січень 2019 складає 2550,14 грн.

Всього заборгованість із заробітної плати складає 36 907,67 грн.

За таких обставин сума, що підлягає стягненню з ДПВНДІ «Укренергомережпроект» на користь ОСОБА_1 - заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі складає 36 907,67 грн.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Крім того, відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до абзацу третього п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Пунктом п`ятим розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 передбачено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з п. 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку).

В абзаці п`ятому п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.

Визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд виходить з наступного.

Судом розраховано середню заробітну плату позивача за місяць, яка становить: (1091,43 грн. + 1432,50 грн. =2 523,93 грн.) / 9 = 280, 43 грн. (5 - кількість робочих днів протягом грудня 2018 року; 4 - кількість робочих днів протягом січня 2019 року, всього - 9).

Враховуючи, що за період з 29.01.2019 року (наступний день після звільнення) по 03.09.2019 року (день винесення рішення) пройшли 154 робочих днів, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за зазначений період становить 43 186,22 грн. (із розрахунку 280,43 коп. х 154 днів).

В той же час позивачем у позові наведений розрахунок середнього заробітку із розрахунку середнього заробітку, отриманого шляхом ділення заробітної плати за січень 2019 за виключенням компенсації невикористаної відпустки, відповідно до якого: 1091,43 грн/4 днів = 272,85 грн. (1 день), з 29.01.2019 по 04.02.2019 5 робочих днів, 272,85 Х 5 днів = 1 364,26 грн.

Проте зазначений розрахунок не відповідає правилам розрахунку середнього заробітку, визначеного відповідно до зазначеного вище Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, через що не береться до уваги судом.

Таким чином, з відповідача Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню середній заробіток за період затримки розрахунку з 29.01.2019 по 03.09.2019 у розмірі 43 186,22 грн., а відповідно позов підлягає частковому задоволенню в цій частині.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 25000,00 грн., посилаючись на те, що йому були заподіяні моральні страждання, викликані тим, що він був позбавлений джерела існування, змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя та родини, через несплату відповідачем загальнообов`язкових соціальних внесків, він був позбавлений можливості отримувати допомогу по безробіттю в повному.

На підставі ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до роз`яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

При з`ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Затримка виплати заробітної плати і не проведення розрахунку при звільненні є порушенням законних прав позивача на отримання оплати за свою працю, яка сталась з вини підприємства.

Відсутність грошових коштів позбавляє особу на належне забезпечення своєї життєдіяльності, змінює спосіб його життя, вимагає докладати додаткові зусилля для влаштування свого побуту.

Однак, суд вважає, що позивач ні на стадії звернення до суду, ні в ході розгляду справи не довів розмір своїх вимог щодо відшкодування моральної шкоди в сумі 25000,00 гривень, оскільки посилання позивача на той факт, що через несплату ДПВНДІ «Укренергомережпроект» соціальних внесків (ЄСВ) він був позбавлений можливості отримувати допомогу по безробіттю, документально не підтверджено, а також з огляду на те, що моральна шкода - це витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, та не втілюється у неотриманих грошових виплатах.

На підставі наведеного, керуючись принципом співмірності і справедливості, з урахуванням тривалості затримки нарахованої та невиплаченої заробітної плати суд вважає, що вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково в сумі 3000 гривень.

Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд визнає, що заявлений ОСОБА_1 позов є обґрунтованим, та таким, що підлягає частковому задоволенню.

За правилами статті Закону України «Про судовий збір» позивачі при поданні позову про стягнення заробітної плати звільняються від сплати судового збору.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» слід стягнути в дохід держави судовий збір у сумі 768,40 грн.

Крім того, у відповідність до положень ч.1 п.2 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах виплати позивачу заробітної плати за один місяць.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Законом України «Про оплату праці», Законом України «Про судовий збір», ст.ст. 4, 47, 94, 115-117, 232, 233, 238 КЗпП України, п ст.ст.13, 76-80, 133, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект», (місцезнаходження: Гімназійна набережна, б. 2, м. Харків, 61050), , р/р НОМЕР_1 в ПАТ «Укрсиббанк» м. Харкова, МФО 351005 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 (яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 36 907 (тридцять шість тисяч дев*ятсот сім) грн 67 коп.; середній заробіток за період затримки розрахунку з 29.01.2019 по 03.09.2019 у розмірі 43 186 (сорока трьох тисяч ста вісімдесяти шість) грн. 22 коп., моральну шкоду у розмірі 3000 (трьох тисяч) гривень, а всього 83 093 (вісімдесят три тисячі дев*яносто три) грн. 89 коп.

Стягнути з Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

В задоволенні позовних вимог в іншій частині- відмовити.

Рішення про стягнення заробітної плати в частині виплати за один місяць підлягає до негайного виконання.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України( в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Червонозаводський районний суд м. Харкова, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення виготовлено 03.09.2019 року.

Суддя І.М.Шелест