Справа № 366/1719/19
Провадження № 6/366/33/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року смт. Іванків

Іванківський районний суд Київської області в складі:

судді Слободян Н.П., за участю секретаря судового засідання Мартовицької Н.Є.,

розглянувши в судовому засіданні подання старшого державного виконавця Іванківського міжрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області Іваненка Валерія Михайловича про примусовий привід боржника ОСОБА_1

встановив:

Старший державний виконавець Іванківського міжрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області Іваненко В.М. звернувся до суду з поданням про примусовий привід боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Своє подання головний державний виконавець мотивує тим, що на виконанні в Іванківському міжрайонному відділі державної виконавчої служби знаходиться виконавче провадження № 58796415 з примусового виконання виконавчого листа № 734/2634/18 від 30.08.2018, виданого Козелецьким районним судом Чернігівської області, про конфіскацію у ОСОБА_1 на користь держави сітки із жилки в кількості 40 шт.

Оскільки, боржник на виклики старшого державного виконавця не з"являється та вимоги виконавчого документа не виконує, керуючись частиною 3 статті 18 ЗУ «Про виконавче провадження», статтею 438 ЦПК України, державний виконавець просить суд вирішити питання про примусовий привід боржника ОСОБА_1 до Іванківського міжрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області.

У судове засідання представник заявника не з`явився, про дату та місце судового засідання повідомлений вчасно, належним чином.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися, повідомлялися вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За матеріалами подання встановлено, що на виконанні у Іванківському міжрайонному ВДВС ГТУЮ у Київській області перебуває виконавче провадження № 58796415 з примусового виконання виконавчого листа № 734/2634/18 від 30.08.2018, виданого Козелецьким районним судом Чернігівської області, про конфіскацію в ОСОБА_1 на користь держави сітки із жилки в кількості 40 шт.

04.04.2019 старшим державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 58796415.

04.04.2019 та 07.06.2019 ОСОБА_1 направлялися виклики державного виконавця, однак документів, які підтверджують факт направлення зазначених викликів боржнику та документів, які б підтверджували факт отримання боржником викликів суду, не надано.

Копія поштового повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 не може бути взята судом до уваги, оскільки поштове відправлення № 437 адресат отримав 12.11.2018, задовго до відкриття виконавчого провадження ( 04.04.2019).

Копія поштового конверта № 658 також не може бути розцінена судом, як доказ належного повідомлення боржника ОСОБА_1 , оскільки не містить ні анкетних даних боржника, ні його адреси.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Положення пункту 14 ч. 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» уповноважує виконавця викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавчепровадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім, зокрема, постанов про відкриття виконавчого провадження, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Аналіз вказаних положень дозволяє зробити висновок про те, що привід за своєю правовою природою є заходом процесуального примусу, що полягає у затриманні і примусовому доставлені особи задля забезпечення її участі у провадженні у випадках, якщо цю особу було належним чином викликано, але вона не з`явилася без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття. Належним підтвердженням отримання особою виклику або ознайомлення з його змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання виклику, в тому числі і в поштовому повідомленні, будь-які інші дані, що підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували належне повідомлення боржника про його обізнаність щодо відкриття виконавчого провадження та виклик до виконавчої служби, як то поштових повідомлень, розписок про одержання виклику, суду не надано.

У зв"язку з цим, застосування до боржника ОСОБА_1 приводу, на думку суду, не відповідатиме визначеним ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» засадам здійснення виконавчого провадження щодо його справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Враховуючи викладене, суд вважає подання державного виконавця про привід боржника ОСОБА_1 необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Разом з цим, суд звертає увагу, що відмова у задоволенні подання про привід боржника не перешкоджає повторному зверненню державного виконавця до суду з аналогічним поданням у випадку доведеності ним необхідності застосування судом до боржника приводу, і зокрема надання доказів належного повідомлення боржника про здійснення державним виконавцем виконавчих дій.

Ухвала про відмову у здійсненні приводу боржника не входить до визначеного ст.353 ЦПК України переліку ухвал суду першої інстанції, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 438 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження", суд

УХВАЛИВ:

У задоволені подання старшого державного виконавця Іванківського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Іваненка Валерія Михайловича, про примусовий привід боржника ОСОБА_1 , відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Слободян