Справа № 336/6230/18
Пр. № 2/336/574/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Щасливої О.В.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Запорізької міської ради про визнання договору дійсним, визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1, яке вона набула на підставі правочину, що відбувся 19 серпня 1994 року.

В позові зазначила, що правочин укладений між нею та ОСОБА_2 на Запорізькій регіональній біржі нерухомості у відповідності до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований біржею під номером 537.К, а також зареєстрований орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації». З зазначеного часу позивач постійно і безперервно проживає в цьому житлі, доглядає за ним. Оригінал договору купівлі-продажу позивач втратила, а відновлення цього документа у позасудовому порядку неможливо. В теперішній час вона позбавлена можливості укладати будь-які прочини щодо цього майна через відсутність правовстановлюючого документа. На підставі викладеного просить про визнання за нею права власності на згадану квартиру у звязку із втратою правовстановлюючих документів.

В судове засідання позивач не зявилася, надавши письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову і вирішення справи без її участі, а також згоду на укладення рішення при заочному розгляді справи.

Представник відповідача надав суду аналогічну заяву, яка містить повне визнання позову.

Вказані обставини в силу ст. ст. 211, 223 ЦПК України є підставою для вирішення справи у відсутність її учасників.

Зясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про обґрунтованість позову і необхідність його задоволення, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як випливає із змісту ч. 3 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 19.08.1994 року ОСОБА_2 продала, а позивач купила квартиру АДРЕСА_2 (а. с. 6-7). Зазначений договір укладений на Запорізькій регіональній біржі нерухомості, зареєстрований в журналі реєстрації угод з купівлі-продажу нерухомості за реєстраційним номером 537.К. Право власності позивача на набуту нерухомість зареєстроване орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» (а. с. 7).

У відповідності до ст. 128 ЦК Української РСР, який діяв на момент набуття позивачем нерухомого майна, Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві.

Договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів, за змістом ч. 2 ст. 227 ЦК Української РСР.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що право власності у позивача виникло з моменту отримання нерухомої речі, воно зареєстроване відповідно до вимог закону в редакції, що діяв на момент набуття права на житло.

В силу ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зазначені положення закону узгоджуються з розясненнями пункту 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року, відповідно до якого власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В силу ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також вправі звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом захисту яких може бути, зокрема, визнання права.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами.

Право власності набуте позивачем правомірно на підставі положень Закону України «Про товарну біржу», що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин, і згідно з вимогами закону зареєстроване, проте втрата правовстановлюючого документа позбавляє позивача реалізувати своє право повною мірою, що і зумовило її звернення до суду.

З огляду на встановлені судом обставини справи та відповідні їм правовідносини вимоги позивача грунтуються на положеннях закону, тому суд знаходить всі підстави для захисту його права в обраний нею спосіб.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 328, 331, 392 ЦК України, 128, 227 ЦК Української РСР, ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 77-81, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1, яка зареєстрована і проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, до територіальної громади в особі Запорізької міської ради, м. Запоріжжі, проспект Соборний, 206, , задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, яка зареєстрована і проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на квартиру АДРЕСА_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Суддя О.В. Щаслива