Справа № 510/1838/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

31.01.19 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Бошкова І.Д.;

-за участю секретаря Занфір О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2 у судові засідання які призначалися, будучи належним чином сповіщена, повторно не з'явилась, про причини неявки суд не сповістила, була попереджена, що на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки справа буде розглянута у її відсутності на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляється заочне рішення).

Позивач, її представник ОСОБА_3 на задоволенні позову наполягали, просили розглянути справу без їх участі.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорту гр. України на ім'я ОСОБА_1 та її РНОКПП; копія договору дарування від 19.02.1987 р., реєстр № 404, копія технічного паспорту на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями АДРЕСА_1, копія домової книги, копія свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1; копія свідоцтва про народження ОСОБА_4; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, копія інформаційної довідки зі Спадкового реєстру; нотаріальна завірена копія свідоцтва про народження (дублікат) ОСОБА_5, звіт про проведення оцінки вартості нерухомого майна, постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.02.2018р., повноваження представника (ордер, договір про надання правової допомоги) та ін.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулась із відповідними вимогами та просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на спадкове майно, зазначивши, що за життя її братові - ОСОБА_4 належало:

-житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1, який в цілому складається із: житлового будинку літ. А, загальною площею 76,70 кв.м., житловою площею 35,60 кв.м., підсобною площею 41,10 кв.м., навісу літ.а, вбиральні літ.Б, спорудження № 1-4.

На випадок смерті ОСОБА_4 не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, ІНФОРМАЦІЯ_1 - помер. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на вищезазначене майно. Спадкоємство після смерті ОСОБА_4 здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 відсутні. Позивачка, як сестра ОСОБА_4, враховуючи відсутність спадкоємців першої черги за законом, є спадкоємцем за законом другої черги. Відповідачка була співмешканкою спадкодавця. Інші спадкоємці, які б мали право на обов'язкову долю у спадщині відсутні. Позивач у відповідний 6-місячний строк після смерті спадкодавця, (як спадкоємець другої черги за законом) звернувся до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та нотаріусом було заведено спадкову справу №69/2017. Відповідач (як можливий спадкоємець четвертої черги за законом) будь-які дії, які б свідчили про прийняття нею спадщини не здійснила, спадщину не прийняла, інші відомості, з урахуванням наданих доказів, суду не відомі. Таким чином, позивач єдиний із спадкоємців, яка прийняла спадщину після смерті спадкодавця. Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено та державний нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 02.02.2018р., посилаючись на те, що на спадкове майно відсутні оригінали правовстановлюючих документів. Після смерті ОСОБА_4 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на житловий будинок, як на об'єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивач в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України прийняв спадщину, що залишилася після померлого ОСОБА_4 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, спадкоємці першої черги за законом відсутні, інші спадкоємці, які б мали право на обов'язкову долю у спадщині не відомі, відповідач будь-які дії, які б свідчили про прийняття нею спадщини не здійснила, спадщину не прийняла, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за законом (ст. 1262 ЦК України). Він у передбачений законом строк подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, отже вважається таким, що її прийняв. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки його воля, як спадкоємця за законом, була виражена у його діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса.

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки за життя ОСОБА_4 не було зареєстровано належним чином нерухоме майно у вигляді спадкового будинку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тому на підтвердження права власності на вказаний житловий будинок за померлим ОСОБА_4, позивачка не змогла надати оригінал відповідного документу нотаріусу, а на підставі копій правовстановлюючих документів нотаріус не може оформити та видати свідоцтво про право на спадщину після смерті спадкодавця, у зв'язку із тим, що закон пов'язує набуття права власності на нерухоме майно із відповідною державною реєстрацією цього права, а згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність, тобто здатність мати цивільні права та обов'язки фізичної особи припиняється у момент її смерті, про що нотаріусом було винесено вмотивовану постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 02.02.2018 р., у зв'язку із чим позивач був вимушений звернутися до суду із позовом.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином суд вважає, що позивачка є суб'єктом набуття права власності на вищевказаний житловий будинок, з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак, з незалежних від нього причин він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво про право власності на вищевказаний об'єкт спадкового майна, у зв'язку із чим був вимушений звернутися за захистом прав та інтересів до суду.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 211, 258, 259, 264 - 265, 268, 280, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1217, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно»,суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на :

-житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1, який в цілому складається із: житлового будинку літ. А, загальною площею 76,70 кв.м., житловою площею 35,60 кв.м., підсобною площею 41,10 кв.м., навісу літ.а, вбиральні літ.Б, спорудження № 1-4,

після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду, а також в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: І.Д. Бошков