Справа № 236/2762/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Саржевської І.В.,

за участі секретаря - Грицай Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лиман за відсутністю сторін в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: відділ опіки та піклування Старомайорської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька,

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2019 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: відділ опіки та піклування Старомайорської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька(а.с. 4-7).

Позивач ОСОБА_1 , належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, справу розглянути без її участі та не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку у разі неявки в судове засідання відповідача, про що суду надала відповідну заяву (а.с. 20).

Третю особу - відділ опіки та піклування Старомайорської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом; третьою особою не направлено свого представника для участі в судовому засіданні, заперечень проти задоволення заяви третьою особою висловлено не було, надано заяву про розгляд справи без уасті представника(а.с.33).

Відповідач ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с. 30), в судове засідання не прибув, 19.08.2019 надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позову(а.с.31).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Судом встановлено, що відповідно до копії паспорта, серії НОМЕР_1 , виданного 11.09.2012 Петровським РС у м. Донецьку ГУДМС України в Донецькій області(а.с.8-9), позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом з малолітньою донькою- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взята на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованою території України та районів проведення антитерористичної операції, відповідно до довідки № від 17.02.2015, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.9).

Від сумісного життя сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується наданою позивачем копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 464 (а.с. 12).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_3 , виданого 07.07.2012 відділом реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 158, позивачка уклала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище на « ОСОБА_1 »(а.с.11).

На даний час малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні(а.с.16).

Відповідач ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.10).

На тимчасово окупованій території Донецької області у м. Донецьк, за адресою: АДРЕСА_1 , проживає мати позивача та відповідно бабуся малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією паспорта (а.с.13-14).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про охорону дитинства» держава гарантує дитині право на охорону здоров`я, безоплатну кваліфіковану медичну допомогу в державних і комунальних закладах охорони здоров`я, сприяє створенню безпечних умов для життя і здорового розвитку дитини, раціонального харчування, формуванню навичок здорового способу життя.

Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 вказаної Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За Принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли наявні виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір`ю.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частиною 1 ст. 151 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або у супроводі осіб, які уповноважені ними.

При цьому ст. 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

Частиною 7 ст. 7 СК України встановлено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обтяжують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей від 14 до 18 років). За відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів, піклувальників) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Пунктом 4 вищевказаних Правил передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, у т.ч. рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину України, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Виїзд та в`їзд з (на) територію проведення антитерористичної операції врегульовано Тимчасовим порядком контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей (затвердженим наказом від 12.06.2015 року №415ог).

Пунктом 5.1.1 Тимчасового порядку передбачено, що в`їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57.

Відповідно до п. 5.1.2 Тимчасового порядку, виїзд з неконтрольованої території громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред"явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного ст. 5 Закону України «Про громадянство України» або ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи.

Таким чином, виїзд дитини з непідконтрольній території та подальший в`їзд до такої території можливий також за умови надання згоди другим з батьків.

Вказані приписи нормативно-правових актів унеможливлюють переміщення дитини у супроводі позивача на тимчасово окуповану територію України через лінію зіткнення в зону проведення операції об`єднаних сил та подальше повернення на територію, підконтрольну Україні без згоди батька дитини ОСОБА_2 .

Крім того, з наданої відповідачем заяви про визнання позову, вбачається, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача(а.с.31), що не не суперечить вимогам ч.1 ст.206 ЦПК України.

При таких обставинах, враховуючи те, що в`їзд дитини у супроводі позивача на тимчасово окуповану територію України через лінію зіткнення в зону проведення операції об`єднаних сил, пов`язані з забезпеченням дитині безпечних умов життя та розвитку, а також те, що це повністю відповідає інтересам дитини, права якої гарантовані Конвенцією про права дитини, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: відділ опіки та піклування Старомайорської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись 12, 13, 76, 78, 81, 89, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 280-283, 353, 355, 356 ЦПК України, ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР N 789-XII від 27.02.91, ст.ст. 141, 150, 155 СК України, Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995р. № 57, Законом України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: відділ опіки та піклування Старомайорської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька- задовольнити.

Надати дозвіл малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на тимчасовий виїзд на тимчасово окуповану територію України через лінію зіткнення в зону проведення операції об`єднаних сил у місто Донецьк, Донецької області, Україна, з обов`язковим поверненням на територію підконтрольну Україні у супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком від дня набрання рішенням законної сили на один рік.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 05.09.2019.

Суддя -