РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Губської Я.В.,

при секретарі Балан Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом Харківського міського центру зайнятості (61013 м. Харків, вул. Шевченка, б.137а) до ОСОБА_1 (м. Харків, вул. Циркунівська, б.2) про стягнення матеріального забезпечення на випадок безробіття, -

ВСТАНОВИВ:

Представником Харківського міського центру зайнятості 12.10.2018 подано до суду з позовну заяву, в якому позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь суму матеріального забезпечення на випадок безробіття у розмірі 6297,51 грн. та судовий збір.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19.10.2018 року було відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 07.02.2012 ОСОБА_2 (далі-Відповідач) звернувся за сприянням у працевлаштуванні до Харківського міського центру зайнятості, де був зареєстрований, як такий що шукає роботу з відкриттям персональної картки № 00017.

Згідно поданої заяви від 14.02.2012, де відповідач зазначив та підписав власним підписом, що не працює як найманий працівник, в тому числі за договором підряду чи іншим, цивільно - правового характеру, за сумісництвом, не зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності, наказом директора від 14.02.2012 № НТ120214 ОСОБА_1, було надано статус безробітного з 14.02.2012 та відповідно Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та «Про надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для одноразової іі вплати для організації безробітними підприємницької діяльності» йому була призначена виплата допомоги по безробіттю з 14.02.2012 по 07.02.2013, у розмірі встановленому законодавством.

Під час реєстрації в службі зайнятості та подальших відвідувань Харківського міського центру зайнятості ОСОБА_1 було розяснено чинне законодавство України зайнятість, надані консультації з питань працевлаштування та порядку реєстрації в службі зайнятості.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, яка підтверджує факт підприємницької діяльності Відповідача, та в якій міститься інформація щодо припинення підприємцької діяльності 05.06.2012, та така, що вказувала на факт перебування в центрі зайнято отримання допомоги по безробіттю, Відповідач був зареєстрований як фізична підприємець з 10.10.2005.

На підставі виявленого факту, на виконання п. 5 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітних, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України 13.02.2009 р.№ 60/62, Постанова правління Пенсійного Фонду України 13.02.2009 р. № 7-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України12 березня 2009 р. за № 232/16248, було проведено розслідування достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку, як безробітної. За результатами розслідування було складено відповідний акт від 02.08.2018 за №55-ФОП.

В ході проведення розслідування страхового випадку було зясовано, що в заяві на отримання статусу безробітного від 14.02.2012, відповідач зазначив, що не зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, тощо.?Таким чином, на день реєстрації та в період перебування на обліку в статусі безробітного, Відповідач приховав дані про свою реєстрацію як фізичної особи - підприємця. Крім цього, листом №31196/10/05-99-13-06 від 26.07.2018, Головне управління ДФС у Донецькій області повідомило, що за даними інформаційної системи ДФС України ОСОБА_1 у період з 18.08.2000 по 19.01.2006 перебував на податковому обліку як фізична особа - підприємець в колишній Торезькій ОДПІ ГУ ДФС Донецької області, державну реєстрацію підприємницької діяльності ОСОБА_1 припинено 05.06.2012 за спрощеною процедурою.

В судове засідання представник позивача не зявилася, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання повторно не зявився, будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи.

Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно ч.4 ст.223 ЦПК України та, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до змісту ст. 16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, відповідно персональної картки № 00017, 07.02.2012 ОСОБА_2 звернувся за сприянням у працевлаштуванні до Харківського міського центру зайнятості, де був зареєстроване такий що шукає роботу.(а.с. 5)

Згідно поданої заяви від 14.02.2012, де відповідач зазначив та підписав власним підписом, що не працює як найманий працівник, в тому числі за договором підряду чи іншим цивільно - правового характеру, за сумісництвом, не зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності, (а.с.6 ), наказом директора від 14.02.2012 № НТ120214 ОСОБА_1, надано статус безробітного з 14.02.2012 та відповідно Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та «Порядок надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності» йому була призначена виплата допомога по безробіттю з 14.02.2012 по 07.02.2013, у розмірі встановленому законодавством.(а.с. 7)

Однак, листом №31196/10/05-99-13-06 від 26.07.2018, Головне управління ДФС у Донецькій області повідомило, що за даними інформаційної системи ДФС України ОСОБА_1 у період з 18.08.2000 по 19.01.2006 перебував на податковому обліку як фізична особа - підприємець в колишній Торезькій ОДПІ ГУ ДФС Донецької області, державну реєстрацію підприємницької діяльності ОСОБА_1 припинено 05.06.2012 за спрощеною процедурою.(а.с. 10)

Таким чином, твердження ОСОБА_1, що міститься в його заяві від 14.02.2012 спростовується листом Головного управління ДФС у Донецькій області №31196/10/05-99-13-06 від 26.07.2018.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, яка підтверджує факт підприємницької діяльності відповідача, та в якій міститься інформація щодо припинення підприємцю діяльності 05.06.2012, та така, що вказувала на факт, перебування в центрі зайнято отримання допомоги по безробіттю, Відповідач був зареєстрований як фізична підприємець з 10.10.2005.(а.с.8-9)

На підставі виявленого факту, на виконання п. 5 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України 13.02.2009 р.№ 60/62, Постанова правління Пенсійного Фонду України 13.02.2009 р. № 7-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України березня 2009 р. за № 232/16248 було проведено розслідування достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку безробітної. За результатами розслідування було складено відповідний акт від 02.082018 за №55-ФОП Директором Харківського міського центру зайнятості ОСОБА_3 прийнятий наказ № 692 від 03.08.2018 про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю за період з 14.02.2012 по 27.04.2012 у сумі 6297 грн. 51 коп.(а.с. 11-14)

Згідно п.7 вищезазначеного Порядку №60/62 наказ Харківського міського центру зайнятості № 692 від 03.08.2018 разом з листом-претензією №ХМЦЗ-02-8039 від 06.08.2018 з вимогою в добровільному порядку сплатити суму боргу в розмірі 6297 грн. 51 коп. направлені відповідачу, рекомендованим листом з повідомленням про вручення.(а.с.15)

Сума коштів, виплачених як матеріальне забезпечення на випадок безробіття відповідачем на рахунок Харківського міського центру зайнятості не повернута на час розгляду справи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» зайнятість - це діяльність громадян, повязана із задоволенням особистих та суспільних потреб і така, що як правило, приносить їм дохід у грошовій або іншій формі. До зайнятого населення належать громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю та ін.

У відповідності ст. 42 Господарського Кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється субєктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно з ч. З ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем є датою державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою- підприємцем.

Таким чином, підприємець не може бути зареєстрований як безробітний, оскільки відноситься законодавством до категорії зайнятого населення.

Частиною 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно зі ст. 39 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що спори, які виникають із правовідносин за цим законом, вирішуються в судовому порядку.

Відповідно до постанови Верховного суду України від 22.09.2015 у справі № 811/3781/14, згідно з якої щодо вимог про відшкодування шкоди, завданої субєктом владних повноважень підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, в інших випадках - в порядку цивільного.

Частиною ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На підставі викладеного, суд вважає, що своїми діями відповідач порушив вимоги законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, що, в свою чергу, потягло спричинення майнової шкоди позивачу.

Розмір нарахованого та перерахованого матеріального забезпечення, яке підлягає поверненню підтверджується довідкою, наданою Харківським міським центром зайнятості за період з 14.02.2012 та 27.04.2012 та складає в загальному розмірі 6297,51 грн. (а.с. 13)

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1762 грн.

Керуючись ст.ст. 4,5,13,141,258,263,265,280 ЦПК України, ст. 1166 ЦК України, ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Харківського міського центру зайнятості (61013 м. Харків, вул. Шевченка, б.137а) - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (м. Харків, вул. Циркунівська, б.2, ІПН НОМЕР_1) на користь Харківського міського центру зайнятості (61013 м. Харків, вул. Шевченка, б.137а, р/р 2007 в ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО 851011, ОКПО 36224721) вартість матеріального забезпечення на випадок безробіття в сумі 6297 грн. 51 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (м. Харків, вул. Циркунівська, б.2, ІПН НОМЕР_1) на користь Харківського міського центру зайнятості (61013 м. Харків, вул. Шевченка, б.137а, р/р 2007 в ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО 851011, ОКПО 36224721) судовий збір в сумі 1762,00 грн.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України (в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя : Я.В. Губська