Справа № 185/3507/19
Провадження № 2/185/2633/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Павлограді Дніпропетровської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Служба у справах дітей Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, суд

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Служба у справах дітей Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в якій просив суд визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що він та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Відповідач була дружиною ОСОБА_5 . Після розірвання шлюбу відповідач разом з неповнолітньою дитиною: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , переїхали проживати в інше житло. Однак, його онук ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишився бути зареєстрованим узазначеній квартирі, однак фактично у квартирі не проживає з 2007 року, його особистих речей у квартирі немає. Відповідач не є членом його сім`ї, не несе тягар утримання спірної квартири, тоді як факт реєстрації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зазначеній квартирі створює перешкоди власниками квартири у реалізації їх прав щодо даної квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, а також заперечення на позов, відповідно до змісту яких просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, так як після розірвання шлюбу з ОСОБА_5 , вони домовилися, що неповнолітня дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , буде залишатися зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 .

Треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Павлоградської міської ради Дніпропетровської області у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, при ухваленні рішення просить врахувати інтереси дитини.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, прийшов до наступного.

До основних засад (принципів) цивільного судочинства відноситься верховенство права і змагальність сторін (ст.2 ЦПК України). Принцип змагальності сторін визначає обов`язок суду, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснювати у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності (по 1/4 частині кожному) належить квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.12.2002 року, виданого Відділом по обліку комунального майна та житлової площі Павлоградської міської ради.

ОСОБА_5 є батьком неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

Відповідно до довідки КП "Міський інформаційно-розрахунковий аналітичний центр" Павлоградської міської ради № 2900 від 04.04.2019 року про реєстрацію та склад сім`ї, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно акту від 23.03.2019 року, складеного комісією ОСББ "Сташкова, 23", ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , однак фактично не проживає, починаючи з листопада 2007 року.

Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За умовами ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Крім того, у судовому засіданні встановлено та не заперечувалося сторонами, що після розірвання шлюбу відповідача з ОСОБА_5 , неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишився зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно ч. 2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлені законом (1382-15).

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, що проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у належній ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності квартирі не проживає, особистих речей у ній немає, комунальні послуги та витрати по утриманню квартири (поточний ремонт) відповідач не несе, так само як і інших витрат, а також не приймає участі у спільному побуті, доказів які б спростували дані обставини сторонами надано не було.

З вищезазначеного акту від 23.03.2019 року, складеного комісією ОСББ "Сташкова, 23", вбачається, що неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , однак фактично не проживає, починаючи з листопада 2007 року.

Отже, неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи зареєстрованими у квартирі позивача, порушує його право та законні інтереси на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном, що передбачені законодавством України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідач під час розгляду справи не надала доказів поважності причин непроживання у житлі власника-позивача, право на користування спірним житлом не відшукувала, неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично мешкає разом з матір`ю, а його реєстрація у квартирі позивача носить суто формальний характер.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягаю розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Служба у справах дітей Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити у повному обсязі.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , понесені судові витрати по справі, а саме: суму сплаченого судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Бондаренко