ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Київський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Нев'ядомського Д.В.
при секретарі Гончарові О.В.,
Позивач звернувся до суду з цивільним позовом, в якому просить: стягнути з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1, суму боргу за Договором позики від 09.12.2009 року в розмірі 27 930 020,00 грн. (двадцять сім мільйонів девятсот тридцять тисяч двадцять гривень 00 копійки), що є еквівалентом 1 000 000,00 (одного мільйону ) доларів США та судові витрати.
Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 09 грудня 2009 року між, ОСОБА_1 та відповідачем укладено договір позики. На підтвердження укладення договору позики відповідачем було видано розписку в отриманні коштів. Відповідно до умов договору позики позивачем було передано відповідачеві гроші кошти у сумі 1 000 000,00 (один мільйон) доларів США, які останній зобовязаний був повернути в строк до 10 лютого 2010 року. Станом на 17 жовтня 2018 року відповідач не виконав свого зобов'язання повернути грошові кошти у строк зазначений у вказаному договорі позики. Неодноразові звернення до відповідача про сплату боргу добровільно, в досудовому порядку, не призвели до позитивного результату. Відповідач всіляко уникає виконання свого зобов'язання повертати грошові кошти, що і стало підставою для звернення до суду за захистом свої прав.
Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання з»явилась, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити позов, а також зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2у судове засідання не зявився та не повідомив суд про причини неявки. Про дату, час та місце розгляду справи він повідомлений належним чином, відзив на позов не надав.
За згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, та докази, надані в їх обгрунтування, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково, з наступних підстав.
09 грудня 2009 року між, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено Договір позики, що підтверджується копією розписки яка міститься в матеріалах справи
Як вбачається з розписки від 09 грудня 2009 року позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти в сумі один мільйон доларів США , а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві отриману суму до 10 лютого 2010 року,проте до теперішнього часу борг не повернено.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Правова позиція з цього питання висловлена ВСУ у справі за № 6-2134цс15 від 21.12.2016 року.
Як зазначає позивач він не звертався до суду за захистом своїх порушених прав раніше , в звязку з тим, що відповідач не проживає на території України, що підтверджується інформацією наданою державною прикордонною службою України про постійне перетинання ОСОБА_2 державного кордону України.
Окрім того, згідно ч.1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.
Відповідно до ч.1 та 2 ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.
При цьому, відповідач частково сплатив заборгованість, що підтверджується розписками виданими позивачем на користь відповідача, а саме: 10.12.2012 року-3 000,00 доларів США; 09.08.2013 року - 2 000,00 доларів США; 30.05.2016-4 000,00 доларів США, копія розписок міститься в матеріалах справах.
У відповідності до частини третьої статті 264 ЦК України, після переривання перебіг позовної давності починається заново.
Враховуючи викладене суд визнає поважною причиною пропущення позовної давності по стягненню боргу за договором позики від 09 грудня 2009 року укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
Таким чином, в звязку з частковою сплатою заборгованості відповідачем по договору позики, строк позовної давності переривався та на даний час ще не закінчився, та позов підлягає задоволенню частково : у розмірі 27 789 511, 00 грн. (двадцять сім мільйонів сімсот вісімдесят дев"ять тисяч п"ятсот одинадцять гривень 00 копійок), з розрахунку Офіціального курсу НБУ гривні до долару США на 17.10.2018 року. 1000000*27,93002000 гривень.
Офіціальний курс НБУ гривні до долару США на 30.05.2016 року складав 2513,60 грн. за 1 долар США. 4000*2513,60 =10054400.
27 930 020,00 (10054400+1598600+2397900)= 27 789 511, 00 грн.
На підставі зазначеного, та оскільки судом встановлено, що між сторонами існували договірні зобов'язання, пов'язані з позикою грошей, то позивач правомірно просить стягнути борг, що є неповернутим, бо в цьому є вина відповідача та суд приходить до висновку, щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення суми боргу,проте відповідач частково виконав боргові забов»язання в розмірі 9000 тисяч доларів США, тому позовні вимоги підлягають до задоволення частково.
Судом встановлено, що в договорі позики грошових коштів встановлений еквівалент в іноземній валюті у доларах США, тому суд стягує з відповідача еквівалент вказаної суми у гривні.
Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 7, 10, 76, 141, 244-245, 259, 280 ЦПК України,-
В решті позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його оголошення та в порядку ст. 354 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача з додержанням вимог ст. 284 ЦПК України.
Повний текст заочного рішення складений 31.01.2019 року.
Суддя Д.В. Нев'ядомський