Постанова

Іменем України

29 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 645/6901/15-ц

провадження № 61-32571св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Кривцової Г. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

представники позивача: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідач - ОСОБА_4 ,

представники відповідача: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

відповідач - ОСОБА_7 ,

представник відповідача - Сахань Владислав ОСОБА_8 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_9 , ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою представника ОСОБА_9 - ОСОБА_5 , на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 вересня 2016 року у складі судді Бабкової Т. В. та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 19 жовтня 2016 року у складі колегії суддів: Черкасова В. В., Кокоші В. В., Пономаренко Ю. А.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIIIПерехідних положень ЦПК Україниу редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_9 , ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 28 липня 2008 року між закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_9 було укладено кредитний договір, зі змінами та доповненнями, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 20 769,57 доларів США на строк до 28 липня 2020 року зі сплатою 16,99 % за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 26 грудня 2008 року між закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_7 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого останнійзобов`язався солідарно із позичальником відповідати за виконання зобов`язань за кредитним договором.

Банк зазначав, що у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка відповідачами на вимогу банку не була виконана, а тому підлягає стягненню солідарно з них на користь банку.

Ураховуючи викладене, ПАТ «Альфа-Банк» просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_9 , ОСОБА_7 на користь банку заборгованість за кредитним договором від 28 липня 2008 року станом на 16 липня 2015 року у розмірі 338 819,55 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 315 430, 02 грн, заборгованості по відсоткам у розмірі 13 976,91 грн, пені у розмірі 9 412,62 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 388, 20 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 вересня 2016 року позов ПАТ «Альфа-Банк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на користь банку заборгованість за кредитним договором від 28 липня 2008 року у розмірі 338 819,55 грн. Вирішено питання по розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до статей 526, 530, 554 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору, тому, встановивши що основне зобов`язання за кредитним договором не виконано, суд стягнув заборгованість солідарно з позичальника і поручителя. Розмір заборгованості відповідає вимогам закону та умовам договору.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 19 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_9 залишено без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 вересня 2016 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, зазначивши, що позичальник, як і поручитель, належним чином умови кредитного договору не виконували, унаслідок чого утворилась заборгованість, розмір якої визначено відповідно до умов договору та вимог закону і відповідачами не спростовано.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2017 року представник ОСОБА_9 - ОСОБА_5 , подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі та витребувано цивільну справу з Фрунзенського районного суду м. Харкова.

Зупинено виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 вересня 2016 року до закінчення касаційного провадження у справі.

Згідно із статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

04 червня 2019 року системою автоматизованого розподілу визначено суддю-доповідача у вищевказаній справі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що вимоги банку про стягнення заборгованості є недоведеними, матеріали справи не містять первинних документів банку, які фіксують факти здійснення банком господарських операцій та підтвердження отримання коштів саме в іноземній валюті. Оскільки банком сума кредиту у гривні була перерахована товариству з обмеженою відповідальністю «Атлант-М Олексіївка» з метою оплати за транспортний засіб, ніяких поточних рахунків у банку вона не відкривала. Розрахунок суми заборгованості по кредиту грунтується на припущеннях та є одностороннім розрахуном банку, а тому сума заборгованості є недоведеною.

Доводи осіб, які подали заперечення на касаційну скаргу

У жовтні 2017 року ПАТ «Альфа-Банк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначено, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, суди правильно застосували норми матеріального та процесуального права відповідно до встановлених фактичних обставин справи, дали належну правову оцінку доказам долучених до матеріалів справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

28 липня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_9 укладено кредитний договір з наступними змінами та доповненнями, відповідно до умов якого, остання отримала кредит у розмірі 20 769,57 доларів США на строк до 28 липня 2020 року зі сплатою 16,99 % за користування кредитом (а.с. 5-10 ).

На забезпечення виконання кредитного зобов`язання 26 грудня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_7 укладено договір поруки, відповідно до умов якого останній зобов`язався солідарно із позичальником відповідати за виконання зобов`язань за кредитним договором(а.с.18).

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором станом на 16 липня 2015 рокувиникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 338 819,55 грн, з яких: 315 430,02 грн - заборгованість за кредитом; 13 976,91 грн - заборгованість по відсоткам; 9 412,62 грн. - пеня.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга представника ОСОБА_9 - ОСОБА_5 , задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

У частині першій статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, встановивши, що основне зобов`язання закредитним договором від 28 липня 2008 року позичальником належним чином не виконано, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку, що відповідачі несуть солідарну відповідальність за його невиконання. При цьому суд перевірив розрахунок кредитної заборгованості на дотримання вимог закону та умов договору.

Доводи касаційної скарги про те, що позивачем не надано первинних документів щодо наявності заборгованості у відповідачів, а у матеріалах справи є лише розрахунок заборгованості за кредитним договором безпідставні, так як відповідно до положень статей 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України»розрахунок заборгованості за кредитним договором є первинним документом. При цьому розрахунок кредитної заборгованості перевірено судом, він відповідає вимогам закону та умовам кредитного договору.

Посилання касаційної скарги представника ОСОБА_9 - ОСОБА_5 , - на укладення кредитного договору з порушенням положень статей 10, 11, 19 Закону України «Про захист прав споживачів»безпідставні, оскільки відповідачами такі вимоги не заявлялись, суди таких обставин не встановили, а відповідно до статті 204 ЦК Українидіє презумпція правомірності правочину.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, зводяться до незгоди з висновками судів стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

У частині третій статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Керуючись статтями 400, 401, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_9 - ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 19 жовтня 2016 року залишити без змін.

Поновити виконаннярішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 вересня 2016 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова