Справа № 367/1575/19
Провадження №2/367/3707/2019
10 вересня 2019 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:
головуючої судді Оладько С.І.
за участі секретаря Герус Н
позивача Білякова П.В
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ,3-і особи ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання таким,що втратив право користування житловим приміщенням
в с т а н о в и в:
Позивач звернувся до суду із позовом,відповідно до якого зазначив,що він є співвласником квартири АДРЕСА_1 .
У зазначеній квартирі зареєстровані,він-позивач, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 П та ОСОБА_6
Відповідач ОСОБА_3 у зазначеній квартирі зареєстрований ,однак із 2009 року не проживає,має постійне місце проживання у Росії.
Позивач просить визнати відповідача таким,що втратив право користування житловою площею у квартирі АДРЕСА_1 та примусово зняти його з реєстраційного обліку з даної квартири .
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився,про день та час розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст. 128,130 ЦПК України,заяву про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності до суду не подав,а також не подав відзив на позовну заяву,у зв`язку з чим суд відповідно до ст. 280 ЦПК України проголосив по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
3-я особа ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити.
3-я особа ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився,до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності,позов просить задовольнити.
Суд,заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що підлягає до часткового задоволення.
Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.»
Відповідно до ст.. 5 ЦПК України «Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.»
Відповідно до ч 2,3 ст. 12 ЦПК України «Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»
Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.»
Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України « Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У судовому засіданні встановлено,що позивач по справі є співвласником квартири АДРЕСА_1 ,що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло (а.с.14).Співвласником зазначеної квартири є також 3-я особа по справі ОСОБА_1 .
Також,у судовому засіданні встановлено,що у зазначеній квартирі зареєстровані позивач, ОСОБА_1 ,відповідач ОСОБА_7 ,3-я особа ОСОБА_5 П та неповнолітній ОСОБА_6 ,що підтверджується довідкою (а.с.15).
Крім того,у судовому засіданні встановлено,що відповідач по справі ОСОБА_3 з 2009р у квартирі не проживає,житловою площею не користується, перешкоди у користуванні житловим приміщенням йому не чиняться. Наведені обставини справи підтверджуються у судовому засіданні актом депутата (а.с.16)
Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України від 12.04.1985 року № 2» підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах.
Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).
Статті 61-70 ЖК України передбачають і встановлюють порядок користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду.
Поряд з цим нормами глави 59 ЦК України встановлюється порядок користування житлом за договором найму (оренди).
Особливим інститутом житлового права є збереження житла за тимчасово відсутніми. Порядок збереження житла за тимчасово відсутніми членами сім`ї наймача житла державного, комунального житлового фонду визначено ст. 71 ЖК України, а їхні права та обов`язки - ст. 78 ЖК України, які встановлюють випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадинами. У той же час, умови збереження житла за цивільним законодавством визначаються строками встановленими за згодою сторін, абсолютне право власності на житло не обмежується ні строками, ні територією.
Відповідно до ч 1 ст.. 317 ЦК України « Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.»
Відповідно до ч 1 ст. 319 ЦК України «Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд».
Відповідно до ч 1 ст.. 321 ЦК України «Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.»
Частиною першою статті 383 ЦК України передбачено ,що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч 2 ст. 405 ЦК України «член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.»
Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 р. „Про застосування Конституції України при звершенні правосуддя наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування житловим приміщенням за особою, яка там проживала.
Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України„ вирішуючи питання про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, зокрема, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з позивачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.
Враховуючи,що відповідач без поважних причин не проживає у квартирі АДРЕСА_1 більше року,суд вважає за необхідне відповідача визнати таким,що втратив право користування житловою площею у зазначеній квартирі.
В іншій частині позовних вимог суд відмовляє позивачу ,поскільки виконання рішення суду в частині визнання відповідача таким,що втратив право користування житловою площею у квартирі АДРЕСА_1 є підставою для зняття відповідача із реєстрації за вказаною адресою .
На підставі ст. 317,319,321,391,405 ЦК України, керуючись ст.ст. 4,10,76,259,264-265,268 , 273 ,365 ЦПК України суд,
Позовну заяву задовольнити частково.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати таким,що втратив право користування житловою площею у квартирі АДРЕСА_1 .
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача.Заяву про перегляд заочного рішення суду може бути подано протягом 30 днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів з дня проголошення даного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги ,відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І. Оладько