КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 760/17039/18

провадження №22-ц/824/6780/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБолотова Є.В., Музичко С.Г.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасники справи: представник позивача ОСОБА_7 ,

представники відповідачів Куліковський В.В . , Нечипоренко Т . О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м. Києва» - Климова О .С . на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 28 січня 2019 року /суддя Букіна О.М./

у справі за позовом ОСОБА_4 до комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району міста Києва», Київської міської ради про стягнення матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з вимогами про стягнення солідарно з КП «Шляхово - експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м. Києва» та Київської міської ради матеріальної шкоди в розмірі 118 395, 07 грн.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 28.01.2019 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з КП «Шляхово - експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м. Києва» на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 118 395, 07 грн. та судовий збір у розмірі 1 183, 96 грн. /а.с. 60-62/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м. Києва» - Климов О .С. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 28.01.2019 року, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що причиною дорожньо-транспортної пригоди стала відкрита кришка каналізаційного люка оглядового колодязя, який згідно довідки КП «ШЕУ Солом`янського району м. Києва» не перебуває на балансі та під їх технічним наглядом . Зазначає, що 11.02.2019 року та повторно 21.02.2019 року направив лист до ПрАТ «Київводоканал» стосовно балансової належності та обслуговування камери водоводу 700 мм, яка розташована на проїжджій частині за вказаною адресою, однак станом на дату подання апеляційної скарги відповідь не надійшла. Вказує, що суд першої інстанції не здійснив розмежування інженерних споруд у розумінні ЗУ «Про автомобільні дороги», оскільки кожен окремий вид інженерних споруд відноситься до відання окремих організацій, які у свою чергу несуть відповідальність за нагляд, безпечне використання та їх цілісність. Невірно також застосовано судом першої інстанції ЗУ «Про дорожній рух», оскільки дорожнє покриття знаходилось у задовільному стані, а відсутня кришка люка є відокремленою частиною інженерної споруди, яка не перебуває на балансі КП «ШЕУ Солом`янського району м. Києва». Крім того, просив суд апеляційної інстанції долучити топографо-геодезичне вишукування, здійснене на його замовлення, що не було предметом розгляду судом першої інстанції внаслідок тривалого здійснення вишукування.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7 звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на необґрунтованість її доводів. Вказував, що належний позивачу автомобіль отримав пошкодження саме в результаті неналежного утримання вулично-дорожньої мережі, балансоутримувачем є КП «ШЕУ Солом`янського району м. Києва», яке у відповідності до Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою КМ України №198 від 30.03.1994 р., несе відповідальність за ремонт і утримання дороги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з відмовою у задоволенні позовних вимог на підставі наступного.

Судом встановлено, що 11.10.2017 близько 21.20 год, рухаючись по вул. Борщагівській у м. Києві на транспортному засобі Volkswagen моделі Polo Sedan, д.н.з. НОМЕР_1 , позивачем було здійснено наїзд на відкриту кришку люка,яка знаходилась напроти будинку №171/18 по АДРЕСА_1 , що підтверджується рапортом інспектора патрульної поліції УПП ДПП України у м. Києві Лісачова В.В. /а.с.17/.

Внаслідок вказаної ДТП, автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень, що підтверджується звітом про визначення вартості матеріального збитку № 6723 від 29.01.2018 згідно якого вартість матеріального збитку складає 118395,07 грн./а.с.12-13/.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався ст. 1 ЗУ «Про автомобільні дороги» якою передбачено, що автомобільна дорога це лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безпечного, безперервного та зручного руху транспортних засобів. Відповідно до ст. 16 цього ж Закону, вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю; ст. 9 ЗУ «Про дорожній рух» якою передбачено, що до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить, у тому числі, компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів. Управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться; ст. 21 зазначеного Закону про те, що органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за: 1) стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; 2) якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; 3) розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об`єктів дорожнього сервісу та рекламоносіїв; 4) відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом; п. 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою КМ України № № 198 від 30 березня 1994 року (далі - Єдині правила) яким передбачено, що ремонт і утримання дорожніх об`єктів, що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору, а тих, що перебувають у комунальній власності - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями; п. 11 Єдиних правил встановлено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів. Вказані правила є обов`язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об`єктів і користувачів.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що належний позивачу автомобіль отримав ушкодження в результаті неналежного утримання вулично-дорожньої мережі, балансоутримувачем якої є КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м. Києва».

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Отже, для застосування положень ст. ст. 1166, 1167 ЦК України необхідно довести, що шкоду позивачу завдано саме неправомірними діями чи бездіяльністю особи, на яку покладається відповідальність відшкодувати шкоду, а саме необхідна наявність таких складових елементів як: а) протиправна поведінка; б) настання шкоди; в) прямий причинний зв`язок між першим та другим елементами та г) вина завдавача шкоди.

Підставою для визнання відповідача винним у скоєнні дорожньо-транпортної пригоди та покладання на нього обов`язку по відшкодуванню шкоди суд визнав невиконання відповідачем своїх обов`язків по утриманню в належному стані своїх балансових об`єктів, причиною дорожньо-транспортної пригоди та завдання шкоди відкритою кришкою каналізаційного люка, на яку було здійснено наїзд автомобілем позивача.

Зазначений люк є люком оглядового колодязя, який розташований на проїжджій частині навпроти будинку 171/18 та згідно довідки, виданої КП «ШЕУ Солом`янського району м. Києва» не перебуває на балансі та під технічним наглядом ШЕУ Солом`янського району.

А отже, судом першої інстанції не встановлено балансоутримувача оглядового колодязя, однак, покладено відповідальність на КП «ШЕУ Солом`янського району м. Києва» як на власника дороги.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги, колегією суддів встановлено, що згідно інвентаризаційної відомості зливоприймачів та оглядових колодязів станом на 01.01.2019 року по ШЕУ «Солом`янського району» м. Києва по вул. Борщагівській на балансі знаходяться 157 шт. зливоприймачів та 35 шт. оглядових колодязів.

Відповідно до листа ПАТ «АК «Київводоканал» від 12.03.2019 р. на проїжджій частині вул. Борщагівська в районі будинку №171/18 на трасі водоводу Д=700 мм розміщено дві камери, що перебувають у володінні та користуванні ПрАТ «АК «Київводоканал». /а.с. 122/

Відповідно до п. 1, п. 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно топографо-геодезичного вишукування, замовником якого є КК «Київавтодор», а виконавцем робіт ПрАТ НВК «Курс», на проїжджій частині за адресою: вул. Борщагівська навпроти будинку 171/18 знаходяться люки оглядових колодязів, які позначені на схемі відповідними умовними знаками. Відповідно до таблиці № 25 Універсальної десяткової класифікації (УДК) 528.97, такими умовними знаками у картографії позначаються колодязі оглядові (люки) на водопроводах.

Топографо-геодезичного вишукування було оглянуто в судовому засідання в тому числі і учасниками справи, представником КП «ШЕУ Солом`янського району» м. Києва було показано розміщення та відмежування оглядових колодязів, що знаходяться на балансі КП «ШЕУ Солом`янського району» м. Києва.

Відповідно до п. 3 ст. 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках. На момент розгляду справи у суді першої інстанції згадане топографічне вишукування не було завершене, тому не могло бути надано суду першої інстанції.

Судом першої інстанції невірно трактовано зміст статті 1 ЗУ «Про автомобільні дороги». Суд встановив, що автомобільна дорога - це комплекс інженерних споруд, призначений для безпечного та безперервного руху транспортних засобів.

Відповідно до Наказу № 507 від 17.08.2000 року, затвердженого Держстандартом (ДК 018-2000), поняття інженерної споруди визначено як об`ємні, вощинні або лінійні наземні, надземні або підземні будівельні системи, що складаються з несучих та в окремих випадках огороджувальних конструкцій і призначені для виконання виробничих процесів різних видів, розміщення устаткування, матеріалів та виробів, для тимчасового перебування і пересування людей, транспортних засобів, вантажів, переміщення рідких та газоподібних продуктів тощо. Інженерні споруди класифікуються в основному за інженерним задумом, що визначається цільовим призначенням об`єкта. До інженерних споруд відносяться: транспортні споруди (залізниці, шосейні дороги, злітно-посадкові смуги, мости, естакади тощо), трубопроводи та комунікації, дамби, комплексні промислові споруди, спортивні та розважальні споруди тощо.

Виходячи з вищевикладеного, судом першої інстанції не враховано, що кожен окремий вид інженерних споруд відноситься до відання окремих організацій, які в свою чергу і несуть відповідальність за нагляд, безпечне використання та їх цілісність.

Посилання суду на ЗУ «Про дорожній рух» є невірним з огляду на те, що була відсутня кришка люка оглядового колодязя, який є відокремленою частиною інженерної споруди нагляд за яким КП «ШЕУ Солом`янського району» м. Києва не проводиться, оскільки він не перебуває на балансі.

Зважаючи на викладене, колегія суддів доходить висновку, що КП «ШЕУ Солом`янського району» м. Києва не може нести відповідальність за кришку оглядового колодязя, що не відноситься до їх відання та не перебуває на балансі а отже і за шкоду, заподіяну позивачу в дорожньо-транспортній пригоді через відсутність вказаної кришки люка, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м. Києва» - Климова О . С. на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 28 січня 2019 року- задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 28 січня 2019 року -скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району міста Києва», Київської міської ради про стягнення матеріальної шкоди, - відмовити.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з ОСОБА_4 /реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 на користь комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району міста Києва» /, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 16/ 1 775, 94 грн. /одна тисяча сімсот сімдесят п`ять гривень дев`яносто чотири копійки/

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: