Провадження № 2/127/3348/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2019 року м. Вінниця
Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Романюк Л.Ф., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -
ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ФОП ОСОБА_2 про стягнення реальних збитків за договором та моральної шкоди.
Представник позивачки ОСОБА_3 . у поданій до суду заяві про забезпечення позову просить суд накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві повної або часткової власності ОСОБА_2 на суму позовних вимог 103 404, 71 грн. Заборонити державним реєстраторам прав на рухоме та нерухоме майно та будь яким іншим особам здійснювати будь які реєстраційні дії, пов`язані із подальшою реєстрацією та перереєстрацію права власності рухомого та нерухомого майна, майнових прав ОСОБА_2 на будь яких інших фізичних або юридичних осіб до вирішення справи по суті.
Вивчивши матеріали заяви та позову, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви за наступних підстав.
Згідно із ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Стаття 150 ЦПК України, передбачає, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.
Статтею 150 ч. 3 ЦПК України визначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Крім того, Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Як роз`яснено в постанові №9 Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Так, вбачається, що в даному випадку позивач просить накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно на суму позовних вимог 103 404, 71 грн., в рахунок погашення наявної у відповідача заборгованості, при цьому, не надаючи інформації про належне майно, оцінки майна, яка б підтверджувала, що його вартість не перевищує вказаної ціни позову.
Крім того, враховуючи, що з 2012 року діє реєстр прав на нерухоме майно, позивач не надав суду актуальної інформації про право власності відповідача на об`єкти нерухомості.
В заяві про забезпечення позову зазначено, що позивачці відомо, що у відповідача у власності є автомобіль та квартира.
Враховуючи наведене, суть спірних правовідносин, суддя вважає, що вжиття саме таких заходів забезпечення позову, запропонованих позивачем, є не співмірним позовним вимогам. Крім того, суддя приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що невжиття саме таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулась.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суддя, -
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення реальних збитків за договором та моральної шкоди - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя: