Справа № 344/1537/17
Провадження № 22-ц/4808/1015/19
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючої Пнівчук О.В.

суддів : Матківського Р.Й., Ясеновенко Л.В.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю апелянта ОСОБА_1

представника ПАТ КБ «ПриватБанк» Рокетської С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 13 березня 2019 року, в складі судді Антоняка Т.М., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У лютому 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 39435,01 грн.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що відповідач ОСОБА_1 03 грудня 2012 року як фізична особа-підприємець підписав заяву про відкриття поточного рахунку відповідно до якої приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг», Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, які разом із заявою складають Договір банківського обслуговування №б/н від 03.12.2012 року та взяв на себе зобов`язання виконувати умови Договору.

Відповідно до Договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта (система клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших), що визначено і врегульовано «Умовами та правилами надання банківських послуг».

04 січня 2017 року відповідач припинив господарську діяльність.

Позивач, посилаючись на те, що банк надав відповідачу кредитний ліміт у розмірі 8500 грн, натомість відповідач не виконав взяті на себе зобов`зання за договором, внаслідок порушення графіку сплати коштів допустив заборгованість у сумі 39435,01 грн, яку просить стягнути з останнього.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 13 березня 2019 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 39 435,01 грн заборгованості за договором б/н від 03.12.2012 року та 1600 грн витрат по оплаті судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, вважає його незаконним та необґрунтованим, просить скасувати заочне рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ПАТ КБ ПриватБанк.

Апелянт зазначив, що оскільки суд розглянув справу у його відсутності, то судом не було досліджено суттєві факти, які впливають на постановлення законного рішення.

Суд не взяв до уваги, що сума відсотків - 16769,62 грн та пені - 12423,24 грн. суттєво перевищують суму основного боргу, який становить 8500 грн.

Крім того, суд не врахував загальні та спеціальні строки позовної давності які слід застосувати до вимог позивача.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - Рокетська С.В. заперечила вимоги апеляційної скарги, посилаючись на обгрунтованість висновків суду обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Постановляючи заочне рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив із того, що не зважаючи на взяті на себе за договором зобов`язання, відповідач систематично порушував строки сплати кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором, відповідачем будь-яких доказів на спростування проведеного позивачем розрахунку заборгованості не представлено.

З таким висновком суду колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 03 грудня 2013 року як фізична особа-підпрємець звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про відкриття поточного рахунку.

Згідно умов заяви у разі відсутності або недостатності коштів на рахунку клієнта банк може встановити клієнту на рахунок кредитний ліміт. Банк за наявності вільних грошових ресурсів здійснює обслуговування кредитного ліміту клієнта за рахунок кредитних коштів у межах ліміту про розмір якого банк повідомляє клієнта, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентуються Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, які разом із заявою складають Договір банківського обслуговування.

Кредитний ліміт на поточний рахунок (кредит) відповідно до п.п. 3.2.1.1.1, 3.2.1.1.3 Умов та Правил надання банківських послуг (далі Правил) надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів клієнта в межах кредитного ліміту. Банк здійснює обслуговування ліміту клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на потончому рахунку клієнта при наявності вільних грошових ресурсів за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, шляхом дебетування поточного рахунку. Кредит надється в обмін на зобов`язщання клієнта з повернення кредиту, сплаті відсотків та винагороди.

Згідно п. 3.2.1.1.8. Правил - проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до «Умов та правил надання банківських послуг». При порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених правилами, банк на свій розсуд має право змінити умови кредитування, встановивши інший термін повернення кредиту. При належному виконанні клієнтом зобов`язань, передбачених Правилами за відсутності заперечень за місяць до закінчення терміну обслуговування Ліміту, проведення платежів клієнта у порядку обслуговування ліміту може бути продовжено банком на той самий строк.

Згідно довідки ПАТ БК «ПриватБанк» підприємцю ОСОБА_1 було встановлено наступні кредитні ліміти: 07.12.2012 -0,00грн, 25.01.20121000 грн, 04.02.20131500 грн, 04.03.20134500 грн, 13.03.2013-6500 грн, 26.03.2013-8500 грн (а.с. 25).

Із представленого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 03.12.2012 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ФОП ОСОБА_1 . вбачається, що останній платіж по погашенню процентів мав місце 20.05.2013 року у сумі 36,02 грн., а починаючи з 27.05.2013 року мало місце прострочення заборгованості за тілом кредиту (а.с. 26).

Матеріали справи не містять даних про те, що банком у зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань було змінено порядок проведення платежів клієнта у порядку обслуговування ліміту, а також що було продовжено банком строк обслуговування ліміту.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, після настання терміну внесення чергового платежу за договором і після спливу строку кредитування зобов`язання простроченого боржника за договором не припиняється. Так, зобов`язання може бути належно виконане простроченим боржником і після спливу позовної давності. Згідно з частиною першою статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності.

У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини друга та четверта статті 267 ЦК України).

Судом встановлено, що відповідач належим чином не виконував взяті на себе зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним лімітом, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 06.01.2017 року становить 39435,01 грн., з яких: 8500 грн. заборгованість за кредитом, 16769,62 грн заборгованість по процентах за користування кредитом, 12423,24 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором, 17432,15 грн заборгованість по комісії за користування кредитом (а.с.26).

Разом з тим, апелянт ОСОБА_1 , який не брав участі у розгляді справи у суді першої інстанції, в апеляційній скарзі ставить питання про застосування позовної давності.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

З огляду на те, що проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до «Умов та правил надання банківських послуг», однак підписавши заяву про про відкриття поточного рахунку 03.12.2012 року та отримавши 26.03.2013 року кредитний ліміт ліміт у сумі 8500 грн відповідач ОСОБА_1 з травня 2013 року не здійснював оплат по погашенню заборгованості за кредитом, то починаючи з червня 2013 року позивач дізнався про порушення його прав і саме з цього часу слід обчислювати початок перебігу позовної давності.

Із позовом до суду позивач звернувся 03.02.2017 року, тобто із пропуском позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки відповідач в апеляційній скарзі та у засіданні апеляційного суду заявив про застосування наслідків спливу позовної давності, то постановлене судом першої інстанції рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового ріщшення про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом за спливом позовної давності.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 13 березня 2019 року скасувати та постановити нове рішення.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, у випадках передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 вересня 2019 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Р.Й. Матківський

Л.В. Ясеновенко