Постанова

Іменем України

02 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 362/2043/17

провадження № 61-34829 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2017 року у складі судді Кравченко Л. М. та постанову Апеляційного суду Київської області від 19 березня 2018 року у складі колегії суддів Суханової Є. М., Мережко М. В., Мельника Я. С.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю.

На обгрунтування позовних вимог зазначала, що вона з відповідачем проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство з 2010 року за адресою: АДРЕСА_1 . В 2011 році на новорічні свята вони разом їздили на відпочинок до Автономної Республіки Крим.

18 січня 2011 року шлюб ОСОБА_2 з ОСОБА_4 було розірвано, а

08 жовтня 2011 року було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем.

Посилаючись на те, що сторони мають намір розірвати шлюб та здійснити поділ майна, яке набуте під час шлюбу та до укладення шлюбу, просила встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та факт ведення спільного господарства ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період з

31 січня 2011 року по 08 жовтня 2011 року.

Рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області

від 13 вересня 2017 року позов задоволено.

Встановлено факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу й факт ведення спільного господарства ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 у період з 31 січня 2011 року по 08 жовтня 2011 року.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що факт проживання сторін однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу підтверджується ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 січня 2017 року, показами свідка, спільними фотознімками, а тому позовні вимоги є обгрунтованими.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Постановою Апеляційного суду Київської області від 19 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2017 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції повно та всебічно встановив обставини справи на підставі об`єктивно досліджених доказів в їх сукупності, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстави для скасування судового рішення відсутні.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги та аргументів інших учасників справи

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_2 просив скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована посиланням на порушення норм процесуального права, а саме на те, що про розгляд справи його належним чином не було повідомлено, в зв`язку з чим він не мав можливості подавати докази та заперечення, оскільки ОСОБА_1 навмисно в позові зазначила адресу своїх батьків, де відповідач не проживає, та сама отримувала повістки адресовані йому, що підтверджується листом-відповіддю з Укрпошти від серпня 2017 року № 01-Х-100, де зазначено, що повістка була вручена дружині

ОСОБА_2 .

У жовтні 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , у якому вона зазначала, що суди попередніх інстанцій повно та всебічно з`ясували обставини справи та ухвалили законні і обгрунтовані рішення, підстави для їх скасування відсутні.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Судуу складі судді Касаційного цивільного суду

від 02 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу.

Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК Україниу суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Висновки Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Судами встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Сімферополя від 18 січня 2011 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано.

08 жовтня 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу встановлено, що сторони з 2010 року проживали однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу.

Відповідно до частини другої статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно із частинами першою-другою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судового рішення.

Судом установлено, що ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 червня 2017 року було призначено справу до розгляду на

12 год. 00 хв. 20 липня 2017року.

20 липня 2017 року слухання справи було відкладено на 10 год. 30 хв. 22 серпня 2017 року, про розгляд справи сторони були належно повідомлені.

22 серпня 2017 року розгляд справи відкладено у зв`язку з розглядом наступної справи на 14 год. 15 хв. 13 вересня 2017 року.

Позивач та представник позивача були повідомлені про відкладення судового засідання на вказану дату, доказів на підтвердження отримання відповідачем повістки про відкладення судового розгляду на 13 вересня 2017 року, матеріали справи взагалі не містять.

Частиною першою статті 158 ЦПК України 2004 року передбачено, що розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов`язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини третьої статті 74 ЦПК України 2004 року,судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов`язковою.

Згідно із частиною четвертою вказаної статті судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно.

Частиною п`ятою статті 74 ЦПК України 2004 року визначено, що судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

За змістом пункту 1 частини першої статті 169 ЦПК України 2004 року (чинної на час розгляду справи в суді першої інстанції), суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі неявки в судове засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких нема відомостей, що їм вручені судові повістки.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушенням права на справедливий суд та вимог статей 74-76, 169 ЦПК України 2004 року.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

У рішеннях від 27 червня 2017 року у справі «Лазаренко та інші проти України» і від 03 жовтня 2017 року у справі «Віктор Назаренко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що національне законодавство містить спеціальні норми щодо забезпечення інформування сторін про ключові процесуальні дії і дотримання, таким чином, принципу рівності сторін, та зберігання відповідної інформації. Відповідні норми вимагають, щоб у випадку надсилання судових документів поштою вони надсилались рекомендованою кореспонденцією. Більше того, особа, яка вручає документ, має повернути до суду розписку про одержання, а національне законодавство чітко вимагає, щоб таку розписку було долучено до матеріалів справи.

Суд першої інстанції, порушень якого не усунув апеляційний суд, на зазначені вимоги законодавства уваги не звернув, розглянув справу за відсутності ОСОБА_2 щодо якого відсутні відомості про належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи 13 вересня 2017 року, розгляд справи не відклав, причини неявки позивача у судове засідання не з`ясував, чим порушив його конституційне право на участь у судовому розгляді та вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини четвертої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судового рішення.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд є наявність розгляду справи за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

ОСОБА_2 обґрунтовує касаційну скаргу тим, що суд не повідомив його про розгляд справи, зазначена обставина підтверджується матеріалами справи, а тому оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. При новому розгляді суду належить звернути увагу, чи є ефективним обраний спосіб захисту порушеного права позивача.

Керуючись статтями 400, 401, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області

від 13 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду Київської області

від 19 березня 2018 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак