Справа №701/1346/18
Номер провадження2/701/96/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2019 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого - судді - В.Л. Маренюка

за участю секретаря - Н.В. Філіпчак

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права володіння, користування та розпорядження власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права володіння, користування та розпорядження власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

На підставу своїх вимог спирається на те, що позивач, є власником житлового будинку АДРЕСА_1.

Вказаний житловий будинок належить йому на праві особистої приватної власності згідно Свідоцтва про право особистої власності від 07.05.1982 року, виданого виконавчим комітетом Маньківської селищної ради Черкаської області. Право власності на майно зареєстровано в Уманському міжміському бюро технічної інвентаризації та записано в реєстрову книгу №8 стор.90 під реєстровим № 2080.

Крім позивача, у житловому будинку АДРЕСА_1 зареєстровано також місце проживання відповідача по справі - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач зареєстрований в даному житловому будинку, що підтверджується даними будинкової книги, довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, наданої Маньківською селищною радою Маньківського району, Черкаської області 18.12.2018 року за № 5527, довідкою Маньківської селищної ради Маньківського району, Черкаської області 18.12.2018 року за № 5528.

Разом з тим будинок не є власністю відповідача, фактично він не проживає в житловому приміщенні тривалий час.

Викладене підтверджується Актом обстеження домоволодіння, складеним 18.12.2018 року за участю депутата Маньківської селищної ради Вакуленко Р.І., та сусідів, жителів селища Маньківка Маньківського району Черкаської області - ОСОБА_4, ОСОБА_5

Як вбачається з результатів обстеження, відповідач не проживає у житловому будинку АДРЕСА_1 з лютого місяця 2001 року.

Відповідач відсутній у житловому приміщенні будинку, який є власністю позивача, не проживає в ньому, участі в утриманні будинку ніякої взагалі не приймає, зніматись із реєстрації самостійно не бажає.

Такий стан невизначеності змушує позивача звертатись за захистом до суду, оскільки наявність зареєстрованого в будинку місця проживання відповідача, який відсутній в ньому, створює постійні незручності та перешкоди в процесі права володіння та користування власністю та житлом, зумовлює постійні переживання, зумовлює нести самостійно витрати на утримання будинку, перешкоджає оформленню житлової субсидії.

Крім того, без заяви та особистої присутності самого відповідача зняття з реєстрації просто неможливе.

Відповідач за вказаною адресою фактично не проживає, будь-яких договірних зобов'язань між сторонами стосовно її права на проживання в будинку немає.

Реєстрація відповідача в належному позивачу на праві приватної власності жилому приміщенні суттєвим чином обмежує права щодо володіння, користування і розпорядження цим житловим приміщенням, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду.

Позивач в судове засідання не з'явився, але згідно письмової заяви просить справу розглядати у його відсутність та підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач, який згідно повідомлення Маньківської селищної ради, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, але за місцем реєстрації не проживає, що дає суду вважати, що місце перебування на даний час відповідач невідоме, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційній веб-сторінці Маньківського районного суду Черкаської області в розділі "Громадянам" в підрозділі "Оголошення про виклик сторін місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи яких невідоме" (порядок публікації оголошень до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи), в судове засідання не з'явився, причини неявки визнані поважними невідомі, заяв та клопотань про розгляд справи у його відсутність чи відкладення розгляду справи не надходило, але його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі зібраних доказів у його відсутність, оскільки суд, враховуючи вимоги ст. 128 ЦПК України, вважає, що відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи, тому справу розглянуто у його, відповідача, відсутність.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1, у якому постійно проживає. Вказаний житловий будинок належить позивачу на праві особистої приватної власності згідно Свідоцтва про право особистої власності від 07.05.1982 року, виданого виконавчим комітетом Маньківської селищної ради Черкаської області. Право власності на майно зареєстровано в Уманському міжміському бюро технічної інвентаризації та записано в реєстрову книгу №8 стор.90 під реєстровим № 2080. (а.с.8). Постійне місце проживання позивача в будинку зареєстровано у встановленому порядку.

Крім позивача, у житловому будинку АДРЕСА_1 зареєстровано також місце проживання відповідача по справі - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. (а.с.9-14).

Відповідач зареєстрований в даному житловому будинку, що підтверджується даними будинкової книги, довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, наданої Маньківською селищною радою Маньківського району, Черкаської області 18.12.2018 року за № 5527, довідкою Маньківської селищної ради Маньківського району, Черкаської області 18.12.2018 року за № 5528. (а.с.15-16).

Будинок не є власністю відповідача, фактично він не проживає в житловому приміщенні тривалий час.

Викладене підтверджується Актом обстеження домоволодіння, складеним 18.12.2018 року за участю депутата Маньківської селищної ради Вакуленко Р.І., та сусідів, жителів селища Маньківка Маньківського району Черкаської області - ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с.17).

Як вбачається з результатів обстеження, відповідач не проживає у житловому будинку АДРЕСА_1 з лютого місяця 2001 року.

Відповідач відсутній у житловому приміщенні будинку, який є власністю позивача, не проживає в ньому, участі в утриманні будинку ніякої взагалі не приймає, зніматись із реєстрації самостійно не бажає.

Наявність зареєстрованого в будинку місця проживання відповідача, який відсутня в ньому, створює постійні незручності та перешкоди в процесі права володіння та користування власністю та житлом, зумовлює нести самостійно витрати на утримання будинку, перешкоджає оформленню житлової субсидії.

У відповідності до ст. 71 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

У відповідності до ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Ч. 2 ст. 405 ЦК України, передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Інформації про наявність інших домовленостей між позивачем та відповідачем щодо його проживання за місцем реєстрації, в суді немає.

Без заяви та особистої присутності самого відповідача зняття з реєстрації, в позасудовий спосіб, неможливе.

Відповідач за вказаною адресою фактично не проживає, будь-яких договірних зобов'язань між сторонами стосовно його права на проживання в будинку немає.

Згідно із ст. ст. 317, 383 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Реєстрація відповідача в належному позивачу на праві приватної власності жилому приміщенні суттєвим чином обмежує права щодо володіння, користування і розпорядження цим житловим приміщенням.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.316 ч.1 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст. 317 ЦК України).

Як зазначено у ч.1 ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права.

Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Зазначений Закон регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, в т. ч. правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, а тому положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносини, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, в тому числі вимагати позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням, а тому позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 77, 78, 81, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 316, 317, 319, 321, 379, 383, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 71, 72, 150 ЖК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право користування житловим приміщенням в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Черкаської області через Маньківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя В.Л. Маренюк