Постанова

Іменем України

21 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 175/2278/13-ц

провадження № 61-19608св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А., Лесько А. О., Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Колос»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2013 року в складі судді Бойко О. М. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2017 року в складі колегії суддів: Городничої В. С., Баранніка О. П., Лаченкової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2013 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку « Колос » (далі - ОСББ «Колос») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги.

Позов мотивований тим, що 01 серпня 2003 року ОСББ «Колос» зареєстровано як юридичну особу. Вказане об'єднання створене власниками квартир будинків АДРЕСА_2 з метою обслуговування, ремонту конструкції вказаних жилих будинків та надання комунальних послуг, зокрема з опалення.

Для реалізації цієї мети між ОСББ «Колос» та жителями обслуговуваних будинків, в тому числі і відповідачами, укладено договори про надання послуг.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_3 . Незважаючи на повне газопостачання до їхньої квартири з 01 листопада 2006 року до 30 квітня 2013 року вони не сплатили за отримані послуги, у зв`язку з чим утворилась заборгованості у розмірі 14 996,00 грн та 7 403,23 грн - заборгованість за послуги з утримання будинку і прибудинкової території.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2017 року, позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСББ «Колос» заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 22 399,23 грн, яка складається з: 14 996,00 грн - заборгованість за надані послуги з опалення за період з 01 листопада 2006 року до 30 квітня 2013 року та 7 403,23 грн - заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 січня 2007 року до 30 квітня 2013 року, а також судовий збір в розмірі 229,40 грн, всього 22 628,63 грн.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, мотивоване тим, що позивач надав належні докази на підтвердження неналежного виконання відповідачами своїх зобов`язань з оплати за отримані житлово-комунальні послуги.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, у якій просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

30 червня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

У серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення ОСББ «Колос» на касаційну скаргу ОСОБА_1 .

Згідно із статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 червня 2019 року вказану справу призначено судді-доповідачеві Петрову Є. В.

18 липня 2019 року ухвалою Верховного Суду вказану справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли неправильного висновку про стягнення з відповідачів заборгованості за надані комунальні послуги за останні вісім років, оскільки за вимогами ОСББ «Колос» сплив строк позовної давності.

Відповідачі були позбавлені можливості бути присутніми у судовому засіданні в суді першої інстанції та надати відповідні заперечення на позов і пояснення по суті спору, що свідчить про порушення приниципу змагальності сторін.

Порядок сплати комунальних послуг і тарифи цих послуг суперечать вимогам законодавства, що свідчить про необгрунтованість вимог ОСББ «Колос».

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

Заперечення на касаційну скаргу мотивовані тим, що суд апеляційної інстанції розглянув питання щодо застосування позовної давності та дійшов правильного висновку, що з моменту звернення до суду (травень 2013 року) вимоги про стягнення заборгованості у період з 01 листопада 2006 року до 30 квітня 2013 року заявлені без порушень статей 253, 256, 257, 261 ЦК України.

Доводи касаційної скарги були предметом дослідження в суді апеляційної інстанції, їм було надано належну оцінку, тому немає підстав для висновку про їх обгрунтованість.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_3 .

Пунктом 2.1 Статуту ОСББ «Колос» передбачено, що метою діяльності об`єднання є забезпечення належного утримання будинку та прибудинкової території, а також забезпечення мешканців будинку комунальними та іншими послугами.

Позивач у повному обсязі здійснює постачання опалення до квартири відповідачів, однак вони в період з 01 листопада 2006 року до 30 квітня 2013 року не здійснювали оплату за отримані послуги, через що за вказаний період утворилась заборгованість в розмірі 14 996,00 грн.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не здійснювали оплату за утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 січня 2007 року до 30 квітня 2013 року, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 7 403,23 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваних судових рішень, обговоривши доводи касаційної скарги, заперечення на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України в редакції, чинній на час розгляду справи).

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права, а судді - керуючись відповідним принципом (частина перша статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI в редакції, що була чинною на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій; частина перша статті 47 цього Закону в редакції, що була чинною на час розгляду справи судом першої інстанції; частина перша статті 48 вказаного Закону у редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI в редакції, що була чинною на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій; стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII).

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій) суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Згідно зі статтею 10 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони й інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Верховний Суд вважає, що рішеннями судів першої й апеляційної інстанцій у цій справі не порушені принципи рівності учасників цивільного процесу та змагальності сторін, які є складовими права на справедливий суд як частини верховенства права.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).

Суд апеляційної інстанції, залишаючи заочне рішення суду першої інстанції без змін, вказав, що серед основних доводів апеляційної скарги відповідачів є посилання на порушення судом норм процесуального права, зокрема, щодо ухвалення оскаржуваного рішення за відсутності відповідачів, а також, на сплив позовної давності за вимогами ОСББ «Колос» про стягнення заборгованості з оплати за надані комунальні послуги.

Надаючи оцінку вказаним доводам, суд апеляційної інстанції розглянув питання щодо спливу позовної давності стосовно позовних вимог, зазначив про відсутність підстав її застування, оскільки з часу звернення до суду (травень 2013 року), вимоги про стягнення заборгованості заявлені без порушень статей 253, 256, 257, 261 ЦК України.

Верховний Суд також бере до уваги таке.

Частинами другою, третьою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного з кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України 2004 року є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Ураховуючи те, що судовий захист про стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України 2004 року, перериває перебіг строку позовної давності.

Саме до цього зводиться правовий висновок Верховного Суду України викладений у постанові від 21 січня 2015року у справі № 6-214цс14 та правовий висновок Верховного Суду викладений у справі № 16-13753св18 у постанові від 23 травня 2018 року.

Відповідно до матеріалів справи ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2012 року скасовано судовий наказ від 17 жовтня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Колос» заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 13 186,25 грн (а. с. 45), що свідчить про переривання позовної давності.

У статтях 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що порядок оплати комунальних послуг і тарифи цих послуг визначені договорами і протоколом загальних зборів членів ОСББ «Колос», копії яких наявні в матеріалах справи, тому доводи про їх необгрунтованість підлягають відхиленню.

Обов`язком суду під час розгляду справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність і повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Згідно із статтею 400 ЦПК України установлення фактичних обставин у справі, дослідження доказів і надання їм правової оцінки не належить до компетенції касаційного суду.

Верховний Суд зауважує, що суди першої та апеляційної інстанцій встановили наявність заборгованості за послуги з утримання будинку і прибудинкової території, тому дійшли обгрунтованого висновку про задоволення позову.

З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди ОСОБА_1 із ухваленими у справі судовими рішеннями.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій містять вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування стосовно доводів сторін по суті позову, що є складовою вимогою частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Сімоненко

Судді: А. А. Калараш

А. О. Лесько

Є. В. Петров

В. В. Сердюк