Справа № 648/1773/19
Провадження № 2/648/664/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року смт.Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Рибас А.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравченко В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, яким просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «МТБ БАНК» заборгованість за кредитним договором № 01863/RX від 10.09.2018 року по сплаті тіла кредиту в сумі 125 000,00 грн., по сплаті відсотків в сумі 21 233,82 грн., по пені в сумі 4 090,80 грн., по штрафу в сумі 2 798,63 грн. В рахунок погашення вказаної заборгованості просив звернути стягнення на предмет іпотеки:

-житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку загальною площею 66,3 кв.м., житловою площею 43,1 кв.м. стіни бут, позначеного на плані літ. А; літньої кухні стіни бут., позначена на плані літ. Г; туалету стіни дерево, позначеного на плані літ. Д; огорожі, 1, 2; водопроводу 3;

-земельну ділянку, загальною площею 1458,00 кв.м., цільове призначення-для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,

які належать відповідачам, шляхом реалізації предмету іпотеки на прилюдних торгах за початковою вартістю визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Судові витрати просив покласти на відповідачів.

Представник позивача мотивував позов тим, що 10.09.2018 року між ПАТ «МТБ БАНК» та відповідачем-1 було укладено кредитний договір № 01863/RX, за яким позивач зобов`язався надати відповідачу-1 кредитні кошти у вигляді непоновлювальної кредитної лінії в сумі 129 301,70 грн., а також в сумі 4 307,70 грн. на сплату страхових платежів, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 22,99 % річних, строком користування по 09.09.2019 року з щомісячним погашенням заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитом у відповідності до умов кредитного договору. Позивачем, відповідно до умов вказаного договору, було надано відповідачу-1 кредитні кошти в сумі 125 000,00 грн., що підтверджується заявою про видачу готівки № 5 від 13.09.2018 року.

10.09.2018 року, в якості забезпечення виконання відповідачем-1 зобов`язань за кредитним договором № 01863/RX від 10.09.2018 року, між ПАТ «МТБ БАНК» та відповідачем-2 було укладено договір поруки № 0266rХ, згідно умов якого ОСОБА_2 поручилася перед кредитором за виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань в повному обсязі.

В якості забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем-2 було укладено договір іпотеки від 10.09.2018 року, зареєстрований в реєстрі за № 700, за яким відповідачами було передано в іпотеку житловий будинок та земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1 , які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу-1 кредит в розмірі, встановленому договором, відповідач-1 в свою чергу не надав банку грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, відповідно до умов договору. Таким чином, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем-1 взятих на себе зобов`язань, станом на 05.06.2019 року заборгованість по сплаті тіла кредиту складає 125 000,00 грн., заборгованість по сплаті відсотків складає 21 233,82 грн., крім того, станом на 05.06.2019 року пеня по простроченим платежам складає 4 090,80 грн. та заборгованість по штрафу складає 2 798,63 грн. Добровільно відповідач-1 розрахуватись не бажає.

Ухвалою судді від 20.06.2019 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.

08.08.2019 року підготовче провадження у вказаній справі закрито, справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідачі в призначений час в судові засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, відзиву на позовну заяву не надали, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів відповідно до ст.280 ЦПК України.

Зважаючи на те, що сторони в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.09.2018 року між ПАТ «МТБ БАНК» та відповідачем-1 було укладено кредитний договір № 01863/RX, за яким позивач зобов`язався надати відповідачу-1 кредитні кошти у вигляді непоновлювальної кредитної лінії в сумі 129301,70 грн., а також в сумі 4307,70 грн. за сплату страхових платежів, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 22,99 % річних, строком користування по 09.09.2019 року з щомісячним погашенням заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитом у відповідності до умов кредитного договору. Видача коштів, згідно п. 1.1 договору відбувається траншами (частинами) на підставі письмових повідомлень (заявок) позичальника.

Відповідно до ст.ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивачем, відповідно до умов вказаного договору, було надано відповідачу-1 кредитні кошти в сумі 125 000,00 грн., що підтверджується заявою про видачу готівки № 5 від 13.09.2018 року.

Пунктом 4 кредитного договору передбачено забезпечення виконання зобов`язань позичальника наступною іпотекою житлового будинку загальною площею 66,3 кв.м., житловою площею 43,1 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1458 га., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; порукою фізичної особи ОСОБА_2 .

10.09.2018 року, в якості забезпечення виконання відповідачем-1 зобов`язань за кредитним договором № 01863/RX від 10.09.2018 року, між ПАТ «МТБ БАНК» та відповідачем-2 було укладено договір поруки № 0266rХ, згідно умов якого ОСОБА_2 поручилася перед кредитором за виконання ОСОБА_5 своїх зобов`язань в повному обсязі.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 01863/RX від 0.09.2018 року, який надано банком, вбачається, що станом на 05.06.2019 року заборгованість ОСОБА_1 по сплаті тіла кредиту складає 125 000,00 грн., заборгованість зі сплати відсотків складає 21 233,82 грн., пеня за простроченими платежами складає 4 090,80 грн. та заборгованість по штрафу складає 2 798,63 грн.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст.ст. 527, 530 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлене договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню, у цей строк (термін).

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. При цьому, і пунктом 3.2.5. кредитного договору визначено право Банку вимагати від Позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому, сплати процентів за користування кредитом, інших платежів, що належать до сплати за цим договором у випадку невиконання чи неналежного виконання будь-яких зобов`язань за цим договором.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем надано достатньо доказів укладеного між ним та відповідачем-1 кредитного договору, наявність заборгованості по ньому, і з урахуванням того, що відповідачем-1 заборгованість за кредитним договором у добровільному порядку не сплачена, то в силу умов кредитного договору № 01863/RX від 0.09.2018 року, ст.ст. 526, 527, 530, 1049 ЦК України, вона підлягає стягненню у судовому порядку.

10.09.2018 року, в якості забезпечення виконання відповідачем-1 зобов`язань за кредитним договором № 01863/RX від 0.09.2018 року, між ПАТ «МТБ БАНК» та відповідачем-2 було укладено договір поруки № 0266rХ, згідно умов якого ОСОБА_2 поручилася перед кредитором за виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань в повному обсязі.

Положеннями ст. 554 ч.1, 2 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Зважаючи на те, що зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором були забезпечені порукою ОСОБА_2 на підставі договору поруки № 0266rХ від 10.09.2019 року, а відтак, вимога ПАТ «МТБ БАНК» щодо солідарного стягнення заборгованості з відповідачів-1,2, в силу вимог ст. 554 ЦК України, є законною та обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Розглядаючи вимогу позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, суд керується наступним.

Пунктом 4 кредитного договору забезпечено виконання зобов`язання відповідачем-1 наступною іпотекою житлового будинку загальною площею 66,3 кв.м., житловою площею 43,1 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1458 га., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

10.09.2018 року в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 01863/RX від 0.09.2018 року, між ПАТ «МТБ БАНК» та відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір (наступна застава), зареєстрований в реєстрі за № 700, за яким відповідачами було передано в іпотеку житловий будинок та земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1 , які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . За умовами договору іпотеки, позивач набуває право на задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки у випадку порушення боржником будь-яких зобов`язань, що випливають з кредитного договору, при цьому, іпотекодержатель має право на власний розсуд обирати спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки.

З Інформаційної довідки № 168211321 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_1 та житловий будинок, загальною площею 66,3 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та належать відповідачам на праві спільної часткової власності, передані в іпотеку ПАТ «МТБ БАНК».

Положеннями ст.ст. 572, 575 ЦК України визначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про Іпотеку» № 898-IV від 5 червня 2003 року, у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 33 цього Закону визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, направлені ПАТ «МТБ БАНК» на адресу відповідачів вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором та дострокове погашення всієї заборгованості залишилися без задоволення, добровільно відповідачі свої зобов`язання не виконують.

За приписами статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; чинне законодавство (частина перша статті 598, статті 599 - 601, 604 - 609 ЦК України) не пов`язує припинення зобов`язання з прийняттям судового рішення.

Також суд бере до уваги положення ст. 1 Закону України «Про іпотеку» від 5 червня 2003 року № 898-IV, згідно якої іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону про іпотеку).

Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Відповідне регулювання наведено також у статті 593 ЦК України.

Постановою Верховного Суду від 18.09.2018 року по справі № 921/107/15-г/16 визначено, що наявність самого судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором за наведеними вище положеннями законодавства не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством.

Згідно Постанови Верховного Суду України від 03.02.2016 року по справі № 6-1080цс15, право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суди повинні розглядати питання про можливість застосування звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений у позовній вимозі. При цьому здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту.

Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням відсутня.

Такий самий правовий висновок щодо застосування норм статті 33 Закону України «Про іпотеку» міститься й у постанові Верховного Суду України від 9 вересня 2014 року, який відповідно до статті 3607 ЦПК України є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, а також має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні цієї норми права.

Отже, стягнення заборгованості за основним зобов`язанням не виключає можливості задоволення вимог кредитора за рахунок забезпечувального зобов`язання.

Підсумовуючи вищевикладене, зважаючи на позицію Верховного Суду, викладену в Постанові від 18.09.2018 року по справі № 921/107/15-г/16, суд дійшов висновку, що задоволена вимога позивача про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором за наведеними вище положеннями законодавства не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє ПАТ «МТБ БАНК» права задовольнити свої вимоги за зобов`язанням за кредитним договором № 01863/ RX від 10.09.2018 року шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством.

Згідно із частиною першою статті 7 Закону про іпотеку за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Відповідно до статті 33 Закону про іпотеку у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Як вже було встановлено судом, позивач, звернувшись до суду про стягнення солідарно з відповідачів1,-2 заборгованості за кредитним договором, реалізував своє право вимоги до боржників, при цьому, кінцевою метою його звернення до суду є саме звернення стягнення на предмет іпотеки у межах забезпечення відповідачами виконання основного зобов`язання, а отак, застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права не є подвійним стягненням заборгованості. Аналогічну позицію висловив ВС у Постанові від 18.09.2018 року по справі № 921/107/15-г/16.

Пунктом 4 іпотечного договору (наступної застави) від 10.09.2019 року сторонами був визначений порядок звернення стягнення і реалізація предмету іпотеки, зокрема, шляхом його реалізації на прилюдних торгах за початковою вартістю визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Згідно ст. 39 Закону України «Про Іпотеку» № 898-IV від 5 червня 2003 року, у разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

При цьому, суд бере до уваги положення п. 42 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», згідно якої резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов`язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

При цьому, суд зважає на практику ЄСПЛ, згідно якої майном визнаються, зокрема, права на речі та майно; існуючі володіння або фактично існуючі права власності; вимоги, борги та звернення на певне майно; економічні, комерційні, підприємницькі та професійні інтереси. Так, існування заборгованості, підтверджене обов`язковим та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено,

"легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Скасування

такого судового рішення прирівнюється до втручання у його чи її право на мирне володіння майном (див., серед інших, "Брумареску проти Румунії" (Brumarescu v. Romania) [GC], заява N 28342/95, п. 74).

Зважаючи на вищевикладене, оцінивши та дослідивши всі надані суду докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 01863/RX від 10.09.2018 року по сплаті тіла кредиту в сумі 125 000,00 грн., по сплаті відсотків в сумі 21 233,82 грн., по пені в сумі 4 090,80 грн., по штрафу в сумі 2 798,63 грн., шляхом реалізації предмету іпотеки, на прилюдних торгах за початковою вартістю визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, є законною та обґрунтованою і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 2191,99 грн., розмір якого документально підтверджений позивачем. При цьому, суд покладає на відповідачів оплату належного до сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 554 ч.1,2, 572, 575, 593, 598, 625, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 141, 215, 247 ч.2, 263-265, 277-279, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 1, 3, 12, 7, 17, 33, 39 Закону України «Про Іпотеку» № 898-IV від 5 червня 2003 року, з урахуванням Постанови Верховного Суду України від 03.02.2016 року по справі № 6-1080цс15, Постанови Верховного Суду від 18.09.2018 року по справі № 921/107/15-г/16, п. 42 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суд, -

у х в а л и в:

Позов Публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК» - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бурлик Белявського району Оренбурзької області, РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Мичурінське Рузаєвського району Кокчетавської області, РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ПАТ «МТБ БАНК» (, пр-т. Миру, 28, м. Чорноморськ Одеська область) заборгованість по кредитному договору №01863/RX від 10.09.2018 року по сплаті тіла кредиту в сумі 125000,00 грн., по сплаті відсотків в сумі 21233,82 грн., по пені в сумі 4090,80 грн., по штрафу в сумі 2798,63 грн.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 01863/RX від 10.09.2018 року по сплаті тіла кредиту в сумі 125000,00 грн., по сплаті відсотків в сумі 21233,82 грн., по пені в сумі 4090,80 грн., по штрафу в сумі 2798,63 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки:

-житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку загальною площею 66,3 кв.м., житловою площею 43,1 кв.м. стіни бут, позначеного на плані літ. А; літньої кухні стіни бут., позначена на плані літ. Г; туалету стіни дерево, позначеного на плані літ. Д; огорожі, 1, 2; водопроводу 3;

-земельну ділянку, загальною площею 1458,00 кв.м., цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,

які належать ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , шляхом реалізації предмету іпотеки на прилюдних торгах за початковою вартістю визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бурлик Белявського району Оренбурзької області, РНОКПП НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с.Мичурінське Рузаєвського району Кокчетавської області, РНОКПП НОМЕР_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь ПАТ «МТБ БАНК» (, пр-т. Миру, 28, м.Чорноморськ Одеська область, к/р. № НОМЕР_4 в Національному банку України, МФО 300001) в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору по 1096,00 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бурлик Белявського району Оренбурзької області, РНОКПП НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с.Мичурінське Рузаєвського району Кокчетавської області, РНОКПП НОМЕР_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м.Херсон, РНОКПП НОМЕР_5 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м.Херсон, РНОКПП НОМЕР_6 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Держави витрати по оплаті судового збору по 548,00 грн. з кожного.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом 30 днів безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Рибас А.В.