Житомирський апеляційний суд
Справа №291/1078/18 Головуючий у 1-й інст. Митюк О. В.
Категорія 48 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 291/1078/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 07 листопада 2018 року, ухваленого під головуванням судді Митюк О.В. у смт. Ружині,

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом та просив припинити стягнення аліментів з нього на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з дати усиновлення - 10.09.2010 та визнати виконавчий лист №2-523, виданий 27.10.2008 Ружинським районним судом Житомирської області про стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню з дати усиновлення - 10.09.2010.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що із 13.08.205 по 23.10.2008 перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою, від якого у них народилася дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 27 жовтня 2008 року із нього стягнуто аліменти на користь відповідачки на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.10.2008 року і до досягнення повноліття сина ОСОБА_4 до ІНФОРМАЦІЯ_1 року. В подальшому, тим же судом було видано виконавчий лист №2-523, на підставі якого Голосіївським районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві відкрито відповідне виконавче провадження.

Зазначив, що рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 15.09.2009 його позбавлено батьківських прав відносно спільної із відповідачкою малолітньої дитини.

Вказав, що 26.12.2008 відповідачка ОСОБА_2 уклала шлюб із ОСОБА_5, а за рішенням Ружинського районного суду Житоимрської області від 31.08.2010 останній усиновив ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та було внесено зміни до актового запису про народження дитини, змінивши його прізвище з ІНФОРМАЦІЯ_7 на ІНФОРМАЦІЯ_7 та по-батькові - із ІНФОРМАЦІЯ_7 на ІНФОРМАЦІЯ_7 та записано батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3

Зазначив, що всупереч вказаним обставинам аліменти на утримання ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_7), ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, стягнуті із нього рішенням суду, державна виконавча служба продовжує утримувати із його заробітної плати до теперішнього часу. Вважав, що в силу приписів сімейного законодавства та з огляду на зазначені вище обставини у нього відсутній обов'язок із утримання малолітнього ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_7), ІНФОРМАЦІЯ_1 народження та припинився він із дати усиновлення - 10.09.2010. Виходячи із наведеного просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 07 листопада 2018 року позов задоволено частково. Припинено стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м.Київ, індивідуальний ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що стягуються на підставі рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 27 жовтня 2008 року, з 10.09.2010 року. В решті вимог відмовлено. Вирішено питання про відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених вимог та ухвалити нове судове рішення в цій частині про відмову у задоволенні позову. Зокрема зазначає, що рішення суду про усиновлення ухвалено Ружинським районним судом Житомирської області 31.08.2010. Із даним позовом ОСОБА_1 звернувся у вересні 2018 року, а відтак існують підстави для застосування строків позовної давності. Вказує, що посилання позивача на те, що він дізнався про існування рішення про усиновлення лише у 2018 році є безпідставними та спростовуються показаннями свідків, які були допитані в суді першої інстанції. В решті рішення суду першої інстанції не оскаржується.

До апеляційного суду від адвоката ОСОБА_1 - ОСОБА_6 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До того ж позивач не був обізнаний щодо факту усиновлення, оскільки ним 26.03.2018 було здійснено сплату заборгованості по аліментах, яка утворилася станом на 01.01.2018 у розмірі 93 016,30грн. У відзиві наголошується на тому, що якби позивачу було відомо про факт усиновлення на 26.03.2018, то він звернувся б з позовом про припинення стягнення аліментів замість сплати заборгованості по аліментах.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що з 13.08.2005 по 23.10.2008 позивач перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою, від якого у них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 27 жовтня 2008 року із ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь відповідачки на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.10.2008 року і до досягнення повноліття сина ОСОБА_4 - до ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 11).

На виконання рішення суду же судом 27.10.2008 було видано виконавчий лист №2-523.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 15.09.2009 року у справі №2-282/2009 ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження (а.с. 13).

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 31.08.2010 року вирішено усиновити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження та внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, зробленого відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції м.Києва за №372 від 07.03.2008 року змінивши його прізвище з ОСОБА_3 на ІНФОРМАЦІЯ_7, по-батькові з ІНФОРМАЦІЯ_7 на ІНФОРМАЦІЯ_7, та записавши його батьком - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 15). Рішення суду набрало законної сили 10.09.2010.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно постанови державного виконавця Голосіївського РВДВС у м. Києві від 22.02.2018 звернуто стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 в рахунок примусового виконання рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 27 жовтня 2008 року про стягнення аліментів (а.с. 16-18).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того що з моменту усиновлення дитини щодо позивача припинені батьківські обов'язки, а тому у нього відсутній обов'язок із утримання дитини до досягнення нею повноліття з дати усиновлення. Також, при вирішенні клопотання відповідачки щодо застосування строків позовної давності суд першої інстанції вказав, що він не може послатись на покази свідків, оскільки вони перебувають в родинних відносинах з відповідачкою, тому можуть свідчити на її користь, крім того жоден із свідків не зазначив про обізнаність позивача про те, що його син усиновлений згідно рішення суду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив вимоги позивача в цій частині з огляду на таке.

Відповідно до ст. 225 СК України усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення.

Згідно ст. 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов'язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов'язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням.

З врахуванням встановлених судом першої інстанції обставин та фактів районний суд дійшов правильного висновку, що усиновлення є юридичним фактом, внаслідок якого виникають, змінюються та припиняються правовідносини. Після здійснення усиновлення виникає новий комплекс правовідносин, прав та обов'язків між суб'єктами цих правовідносин.

Внаслідок факту усиновлення виникають відносини не тільки між усиновлювачем та особою, яку усиновляють, але й з іншими членами сім'ї та родичами усиновлювача.

Окрім цього, внаслідок усиновлення припиняється правовий зв'язок (а відповідно й правовідносини) між батьками та особою, яка усиновлена.

За таких обставин, відповідно до положень ст.232 СК України з моменту здійснення усиновлення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, між останнім та позивачем як батьком припиненні особисті та майнові права і обов'язки, які існували між ними.

Як доводи апеляційної скарги так і пояснення представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції зводяться лише до того, що судом першої інстанції безпідставно не було застосовано позовну давність згідно заяви відповідачки.

Доводи сторони відповідачки не можуть бути враховані, виходячи з такого.

Спірні правовідносини регулюються сімейним законодавством.

Відповідно до ч. ст. 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч.2 ст. 72, ч.2 ст.129, ч. 3 ст. 138, ч. 3 ст. 139 цього Кодексу.

Отже, доводи відповідачки про застосування позовної давності у цій справі є безпідставними.

Окрім того, матеріали справи не містять доказів того, що позивач дійсно був обізнаний з рішенням суду про усиновлення. Ці обставини також конкретно не підтвердили свідки, на що зіслався суд першої інстанції.

До того ж факт погашення заборгованості по аліментах у березні 2018 року в сумі 93 016,30грн. також свідчить про те, що позивачу не було відомо про усиновлення дитини.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 07 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31.01.2019.

Головуючий Судді