ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 року

м.Суми

Справа №592/9762/18

Номер провадження 22-ц/816/4103/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Хвостика С. Г.

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 травня 2019 року в складі судді Костенка В.Г., ухваленого у м. Суми,

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», мотивуючи вимоги тим, що він перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання». 22.06.2018 року був звільнений з роботи за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Проте, при звільненні з ним не було проведено повного розрахунку. Просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість із заробітної плати в розмірі 47141,64 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 71473,71 грн та судові витрати.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.05.2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у сумі 46 670,22 грн, з яких 18 188,96 грн вихідної допомоги без відрахувань податків і зборів.

Стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 42 403,34 грн без відрахувань податків і збору.

Відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» про відшкодування судових витрат у сумі 400 грн, стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі понад 46 670,22 грн, середньої заробітної плати понад 42 403,34 грн.

Стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» судовий збір на користь держави у розмірі 704,80 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині визначення розміру заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, просить його в цій частині змінити та ухвалити нове про стягнення з підприємства на користь позивача заборгованості по заробітній платі в розмірі 47141,64 грн та 71473,71 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом невірно обраховані вказані суми, оскільки відповідачем незаконно, без його згоди вирахувано із заробітної плати 1% як профспілковий внесок, тому сума заборгованість становить 47141,64 грн, а не 46670,22 грн. Крім того, враховуючи заробітну плату за квітень, травень 2018 року 6082,91 грн та 6293,31 грн відповідно, 8-годинний робочий день та 5-дений робочий тиждень, середньоденна заробітна плата становить 309,41 грн, а кількість днів затримки розрахунку при звільненні становить 231 день. Вказує, що відповідачем не було доведено про встановлення для позивача триденного робочого тижня.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, тому на підставі ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не направлено.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання». 22.06.2018 року його було звільнено з роботи у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

В обґрунтування своїх вимог позивачем було надано суду копії розрахункових листів за березень, квітень, травень, червень 2018 року, відповідно до яких заборгованість із заробітної плати становить 46670,22 грн (а.с. 68).

Також, відповідно до наданої ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» довідки сума заробітної плати на день звільнення ОСОБА_1 становить 46670,22 грн, в тому числі сума нарахованої вихідної допомоги 18188,96 грн, а розмірі середньоденної заробітної плати становить 305,06 грн (а.с. 65).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у день звільнення позивача з роботи не провів з ним повний розрахунок, внаслідок чого виник борг з невиплаченої заробітної плати та є підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку. Визначаючи розмір заборгованості із заробітної плати, місцевий суд виходив з наданих позивачем та відповідачем доказів, а саме копії розрахункового листа за червень 2018 року та довідки підприємства, в яких сума такої заборгованості становить 46670,22 грн. При обрахуванні розміру середнього заробітку позивача суд виходив із 139 робочих днів за період затримки розрахунку при звільненні року та розміру середньоденної заробітної плати позивача 305,06 грн, відповідно до довідки наданої підприємством та триденного робочого тижня, встановлено в товаристві відповідно до наказу №75 від 21.03.2014 року.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 12, ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, судом першої було вирішено спір в оскарженій частині на підставі наявних в матеріалах справи доказів, наданих стороною як позивача, так і відповідача, та правильно визначено, що розмірі заборгованості із заробітної плати становить 46670,22 грн (відповідно до наданих позивачем копією розрахункового листа за червень 2018 року та довідки товариства), а розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає 42 403,34 грн, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати позивача 305,06 грн (відповідно до довідки наданої підприємством), кількості днів за період затримки розрахунку 139, виходячи з триденного робочого тижня, встановленого наказом підприємства №75 від 21.03.2014 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що сума заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає збільшенню не заслуговують на увагу колегії суддів апеляційного суду, оскільки ОСОБА_1 , в порушення вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, належними доказами не було доведено, що він не є членом профспілки, а з наданих позивачем копій розрахункових листів не можливо встановити незаконність певних відрахувань із заробітної плати, на що він посилається в апеляційній скарзі. Крім того, ОСОБА_1 не було доведено та надано докази про встановлення для нього п`ятиденного робочого тижня та про розмір середньоденної заробітної плати в сумі 309,41 грн, оскільки такі твердження спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Вирішуючи питання касаційного оскарження, апеляційний суд керувався висновками ЄСПЛ, який у справі «Азюковська проти України» (заява № 2693/18) який визнав неприйнятною заяву про оскарження відмови Верховного Суду переглянути рішення попередніх судів через малозначність справи, що виникла з трудових правовідносин. Суд не знайшов порушення процесуальних гарантій п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки спір стосується саме виплат у трудових правовідносинах, тому, відповідно ч. 6 ст. 19 ЦПК України, апеляційний суд визнає дану справу малозначною через незначну її складність.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 травня 2019 року в оскарженій частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: В.І. Криворотенко

С.Г. Хвостик