КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/8819/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 вересня 2019 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва, постановленого під головуванням судді Шевченко Т.М. 08 квітня 2019 року,у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання дій протиправними та спонукання до вчинення певних дій,

У С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до відповідача ПАТ «Укрсоцбанк», з урахуванням уточнень якого, просив суд: - визнати дії ПАТ «Укрсоцбанк» щодо подання інформації до ДПІ у Печерському районі ДФС у м. Києві про анулювання заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 39.29.-50/824кк від 04.07.2007, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Урсоцбанк», та отримання внаслідок цього позивачем доходу у вигляді додаткового блага та скасувати відносно ОСОБА_2 інформацію, яка включена в звіт форми 1ДФ за 3 квартал 2014 року; - зобов?язати ПАТ «Укрсоцбанк» надати позивачу підтвердження погашення боргу за кредитним договором № 39.29-50/824к від 04.07.2007, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк», шляхом виконання зобов?язання за договором, із зазначенням розміру заборгованості, розміру погашення заборгованості, з розбивкою сум, з яких складалась заборгованість (тіло кредиту, відсотки за користування, пені, штрафи).

На обґрунтування позовних вимог вказував, що листом ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 12 червня 2015 року, позивача було повідомлено про наявність факту, що останній в 2014 році отримав дохід у виді додаткового блага та не задекларував його. У зв?язку із цим, ОСОБА_2 було запропоновано надати пояснення та документи на підтвердження отриманого доходу.

У 2014 році позивачем здійснено погашення заборгованості за кредитним договором № 39.29-50/824кк від 04.07.2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк», шляхом перерахування суми заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті після продажу нерухомого майна, що підтверджує довідка банку від 08.08.2014.

Вказував, що ПАТ «Укрсоцбанк» повідомив ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві, що Банком здійснено анулювання заборгованості за вищевказаним договором (що включає заборгованість по нарахованим процентам) в сумі 2 739 204,83 грн.

За таких обставин, на думку позивача, зазначені дії Банку щодо повідомлення ДПІ у Печерському району ГУ ЛФС у м. Києві про анулювання заборгованості позивача за кредитним договором № 39.29.-50/824кк від 04.07.2007 року та отримання останнім доходу у вигляді додаткового блага є протиправними.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08 квітня 2019 року у задоволені позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання дій протиправними та спонукання до вчинення певних дій - відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення було постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин що мають значення для справи.

На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом не враховано, що у ОСОБА_2 відсутнє анулювання (прощення) боргу кредитором, що в свою чергу, не утворює бази оподаткування.

Вказує, що відсотки за користування кредитом, нараховані банком відповідно до умов договору та анульовані за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні Податкового Кодексу України, який підлягає оподаткуванню в порядку абз. «д» пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового Кодексу України, оскільки залишок боргу за кредитним договором було погашено та не було анульовано банком.

Звертає увагу суду на те, що Банк, як податковий агент повинен нарахувати, утримати та перерахувати до бюджету податок із суми анульованого (списаного) боргу.

У випадку невиконання зазначених вимог Податкового кодексу України Банком, який виконує функції податкового агента, для нього (а не для платника податку з доходу фізичних осіб) настають наслідки у вигляді нарахування податкового зобов`язання та застосування штрафних санкцій, передбачених п.123.1 ст.123 ПК України. Платник податку, який отримує дохід від податкового агента, не несе відповідальність за не нарахування податковим агентом податкового зобов`язання.

Крім того вказує, що в Договорі про внесення змін №2 до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №39.29.50/824к від 04.07.2007 року від02.08.2013 на внесення коштів позичальником на поточний рахунок № НОМЕР_1 коштів, відповідно Умовами договору про обслуговування поточного рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_2 передбачалося договірне списання коштів з поточного рахунку на погашення кредитної заборгованості по Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №39.29.50/824к від 04.07.2007.

Відтак, договірне списання коштів з поточного рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_2 підтверджує погашення заборгованості по Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №39.29.50/824к від 04.07.2007 року позивачем самостійно.

Однак, Відповідач договір про обслуговування поточного рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_2 до суду не надав, чим утаємничив від суду докази погашення кредиту Позивачем самостійно.

Звертає увагу суду на те, що судом першої інстанції не застосовано вимоги Закон України «Про внесення змін до ПК України щодо кредитних зобов`язань» № 321-УІІІ від 9 квітня 2015 року.

Представник позивача в суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з підстав, що викладені в ній.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причину неявки суду не повідомив.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з`явились.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що проценти за користування сумою позики, які мав сплатити позивач за договором кредиту та які були анульовані Банком, є додатковим благом, яке ОСОБА_2 повинен був задекларувати у податковій декларації та сплатити податок.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом установлено, що відповідно до Договору про внесення змін № 2 від 02 серпня 2013 року до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 39.29-50/824к від 04.07.2017, ОСОБА_2 та ПАТ «Украсоцбанк» було погоджено, що в разі сплати встановленої суми заборгованості до 01.08.2014, Банком буде прийнято рішення про анулювання залишкової заборгованості за процентами по кредиту (Том І а.с.218).

23 липня 2012 року згідно із Витягом з протоколу Правління №11 засідання Правління ПАТ «Укрсоцбанк» було прийнято рішення про анулювання залишкової заборгованості за процентами по кредиту (Том І а.с. 214).

Як убачається із довідки № 10.1-186/96-8417 від 22.05.2017 анулюванню підлягала сума 228 967,71 дол. США, що в еквіваленті становить 2 739 204,83 грн.

Листом з повідомленням про вручення від 08 серпня 2014 року № 08.305-87/21892 ПАТ «Украсоцбанк» повідомив ОСОБА_2 про здійснення анулювання кредитної заборгованості по кредитному договору № 39.29-50/824к від 04 липня 2017 року в сумі 2 739 204,83 грн. (що включає заборгованість по нарахованим процентам) та відобразив зазначену суму у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платника податку і сум утриманого з них податку за 2014 рік.

Одночасно ПАТ «Укрсоцбанк» у вказаному повідомленні роз?яснив ОСОБА_2 положення п.п.164.2.17 п.164.2.7 Податкового Кодексу України, відповідно до якого анульована сума заборгованості є доходом позивача, отриманим як додаткове благо, а тому останньому необхідно самостійно сплатити податок з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб.

Вказане повідомлення ОСОБА_2 отримав 08.08.2014 (Том І а.с.221).

Як убачається із листа ДПІ у Печерському району ГУ ДФС у м. Києві від 12 червня 2015 року ОСОБА_2 було повідомлено про виявлення факту, що останній в 2014 році отримав дохід у вигляді додаткового блага та не задекларував його та запропоновано йому надати пояснення та документи підтвердження стосовно отриманого доходу (Том І а.с.7).

Як убачається із висновку судово - економічної експертизи за № 8289/18-45 від 30.01.2019, що виконання в повному обсязі ОСОБА_2 зобов?язань за Договором про внесення змін № 2 від 02.08.2013 до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 39.29.-50/824к від 04.07.2007 документально підтверджуються. У зв?язку із повним погашенням ОСОБА_2 зобов?язань за Договором про внесення змін № 2 від 02.08.2013 до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 39.29.-50/824к від 04.07.2007 анулювання/прощення боргу, здійснене ПАТ «Укрсоцбанк», передбачене та відповідає пп.2.5.2 та 2.10 вищезазначеного договору та дорівнює 2739204,08 грн./228967,71 Дол. США. Відповідно до пп. 164.2.17 (д) п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу, сума боргу ОСОБА_2 в розмірі 228967,71 Доларів США анульована (прощена) кредитором ПАТ «Укрсоцбанк», згідно п. 2.10 Договору про внесення змін № 2 від 02.08.2013 у разі не закінчення строку позовної давності, є додатковим благом (Том ІІ а.с. 104).

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ст. 598 ЦК України зобов?язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до положень ст. 605 ЦК України зобов?язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов?язків, якщо це не порушує права третіх осіб щодо майна кредитора.

Статтею 15 Податкового Кодексу України (далі по тексту - ПК України), передбачено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об?єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об?єктом оподаткування, згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладений обов?язок із сплати податків та зборів.

Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.

Відповідно до п.163.1 ст.163 ПК України об?єктами оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно п.164.1 ст.164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп.164.1.2 .164.1 ст.164 ПК України).

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п.164.2 ст.164 ПК України.

Відповідно до п. п. «д» п. п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо.

Додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов?язаний з виконанням обов?язків трудового найму або не є винагородою за цивільно - правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (п. п. 14.1.47, п. п. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Підпунктом 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року; сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Основна сума боргу (кредиту) платника податку прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням є доходом такого платника.

Визначальною ознакою доходу платника податку, як об?єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку.

При прощенні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов?язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.

Боржник (платник податків), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми основного боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов?язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідних сум податку, в тому числі і військового збору.

Такі висновки викладені у висновку Верховного Суд у постанові від 26 червня 2018 року у справі № 802/1108/17-а.

Платник податку - боржник відповідно до п. п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 ПК України зобов?язаний до 1 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу державної податкової служби, в якому останній перебуває на обліку, відобразити в ній дохід та самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов?язання, зазначену в декларації.

Отже, банк, маючи статус податкового агента, зобов?язаний подавати у строки, які встановлені ПК України для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до органу державної податкової служби за місцем свого розташування.

З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин, колегія суддів дійшла до висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки відповідач, на виконання вимог Податкового кодексу України, подав до органу державної податкової служби розрахунок форми № 1 ДФ за 3 квартал 2014 року у якому правомірно відобразив суми прощеного (анульованого) боргу у розмірі 2 739 204,83 грн до податкового розрахунку за ознакою доходу «126» (додаткове благо), оскільки ОСОБА_2 отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми основного боргу за кредитом.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не застосовано вимоги Закон України «Про внесення змін до ПК України щодо кредитних зобов`язань», оскільки, відповідно до «Перехідних положення» вказаного Закону № 321-УІІІ від 09.04.2015 Підрозділ 1 Розділу XX, було доповнено пунктом 8 наступного змісту: «Не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 5 ЦК України, акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом?якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що викладені в рішенні суду висновки відповідають обставинам справи та зібраним доказам. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва, постановленого під головуванням судді Шевченко Т.М. 08 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття , але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 9 вересня 2019 року.

Суддя - доповідач:

Судді: