КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/9132/17 Головуючий у 1 інстанції: Панченко О.М.
Провадження № 22-ц/824/833/2019 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Кредитної спілки «КС Володар» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Кредитної спілки «КС Володар», третя особа: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Українські резерви», про захист прав споживача шляхом стягнення суми внесків, процентів та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

В липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Кредитної спілки «КС Володар» (далі - КС «КС Володар»), третя особа: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Українські резерви» (далі - ПрАТ СК «Українські резерви»), про захист прав споживача шляхом стягнення суми внесків, процентів та відшкодування моральної шкоди. Зазначив, що 18 травня 2015 року між ним та КС «КС Володар» був укладений договір ДВ-№ 605.4 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Відповідно до умов договору він вніс на рахунок спілки вклад в сумі 346 280,38 грн. на строк дії договору 18 листопада 2015 року. Пунктом 2.2. договору передбачено, що на внесок нараховується щомісячно проценти в розмірі 26% річних. 18 листопада 2015 року між ним та КС «КС Володар» був укладений додатковий договір № 1 до договору ДВ-№ 605.4, яким передбачено, що строк дії договору закінчується 18 лютого 2016 року, збільшено щомісячне нарахування на внесок з 26 % до 27%. 18 лютого 2016 року між ним та КС «КС Володар» був укладений додатковий договір № 2 до Договору ДВ-№ 605.4 згідно якого визначено строк закінчення договору 19 травня 2016 року, зменшено щомісячне нарахування на внесок з 27 % до 25%. 19 травня 2016 року ними було укладено додатковий договір №3 до Договору ДВ-№ 605.4, відповідно до якого визначено строк закінчення договору 18 серпня 2016 року, щомісячне нарахування на внесок в розмірі 25%. Оскільки взяті на себе зобов'язання щодо щомісячної виплати відсотків виконувалися КС "КС Володар" із запізненням, він відмовився від укладення додаткової угоди на новий термін та звернувся із вимогою про повернення вкладу та відсотків. Оскільки КС «КС Володар» грошові кошти йому не повернула, ОСОБА_2 просив стягнути з КС «КС Володар» внесок у розмірі 386 280,38 грн., 33 567,26 грн., - заборгованості по виплаті нарахованих відсотків станом на 18.09.2016 року, 125 019 грн., - нарахованих відсотків з 19.09.2016 року по 26.03.2018 року з розрахунку 25 % річних, а всього 588 314 грн.; 897 грн. в рахунок невиплати коштів згідно графіку погашення заборгованості термін виплати 30.10.2016 року, - нарахованих відсотків (0,02% щомісячних) за користування коштами за Договором ДВ № 2354 від 19.10.2015 року, а також 60 000 грн. - у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з КС «КС Володар» на користь ОСОБА_2 внесок у розмірі 386 280,38 грн., внесений до каси Шулявської філії Кредитної спілки «КС Володар» 18 травня 2015 року, 33 567 грн., 26 коп., - заборгованості по виплаті нарахованих відсотків станом на 18.09.2016 року, 125 019 грн., - нарахованих відсотків з 19.09.2016 року по 26.03.2018 року (25 % відсотків щомісячних), за Договором ДВ №605.4 від 18 травня 2015 року, а всього 588 314 грн.; 897 грн. в рахунок невиплати коштів згідно графіку погашення заборгованості термін виплати 30 жовтня 2016 року - нарахованих відсотків (0,02% щомісячних) за користування коштами за Договором ДВ № 2354 від 19.10.2015 року.

Стягнуто з КС «КС Володар» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 20 000 грн.

Стягнуто з КС «КС Володар» в дохід держави судовий збір в сумі 6095,11 грн.

В апеляційній скарзі КС «КС Володар» просить скасувати вказане рішення суду та направити справу до розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю. Зазначає, що на спірні відносини не поширюється Закон України «Про захист прав споживачів», а тому суд першої інстанції безпідставно прийняв позов до свого провадження. Суд не надав належної оцінки наведеним позивачем розрахункам заборгованості за процентами, не врахував, що згідно п. 2.8. Договору після закінчення встановленого договором строку його дії на вклад нараховуються відсотки на умовах внеску "на вимогу". Вважає безпідставним стягнення на користь позивача моральної шкоди.

В судове засідання представник КС "КС Володдар" не з'явився, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у відсутність апелянта.

Представник ОСОБА_2 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 18 травня 2015 року між ОСОБА_2 та КС «КС Володар» був укладений договір ДВ-№ 605.4 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Відповідно до п. 1.1. договору позивач зобов'язався протягом трьох банківських днів з дня підписання Договору внести на рахунок спілки внесок у розмірі 346 280,38 грн., а кредитна спілка зобов'язалася повернути внесок позивачу разом з нарахованими на нього відсотками не раніше 18 листопада 2015 року.

Відповідно до п. 2.2. Договору на внесений членом спілки внесок нараховується щомісячно 26% річних (а .с. 11-12).

Пунктом 5.1 договору встановлено, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 18 листопада 2015 року.

19 жовтня 2015 року ОСОБА_2 та КС «КС Володар» уклали додаткову угоду №1 до договору №ДВ-2354.3 «до запитання» про залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 19 жовтня 2015 року, згідно якого сторони погодили графік повернення внеску за договором №ДВ-2354.3 (а .с. 16).

18 листопада 2015 року між ОСОБА_2 та КС «КС Володар» був укладений додатковий договір № 1 до Договору ДВ-№ 605.4 згідно якого визначено збільшену суму внеску (вкладу) - 386 280,38 грн., строк дії договору до 18 лютого 2016 року, а також визначено, що на внесений членом спілки внесок щомісячно нараховується 27% річних. (а. с. 13).

18 лютого 2016 року між ОСОБА_2 та КС «КС Володар» укладений додатковий договір № 2 до Договору ДВ-№ 605.4 згідно якого визначено строк дії договору до 19 травня 2016 року, а також визначено, що на внесений членом спілки внесок щомісячно нараховується 25% річних (а. с. 14).

19 травня 2016 року між ОСОБА_2 та КС «КС Володар» укладено додатковий договір №3 до Договору ДВ-№ 605.4, відповідно до якого визначено строк дії договору до 18 серпня 2016 року, а також визначено, що на внесений членом спілки внесок щомісячно нараховується 25% річних (а .с. 15).

Зобов'язання щодо щомісячної виплати відсотків КС «КС Володар» виконувала неналежним чином.

Відповідно до довідки КС «КС Володар» від 23 серпня 2016 року станом на 18 серпня 2016 року ОСОБА_2 має відкритий договір по залученню внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок на суму 386 280,38 грн., нараховані відсотки по даному договору станом на вказану дату становлять 33 567,26 грн.

ОСОБА_2 звернувся КС «КС Володар» і заявою про повернення йому коштів в розмірі 386 280,38 грн. а також відсотки по договору в сумі 33 567,26 грн.

Дана вимога КС «КС Володар» не була виконана.

Листом від 13 жовтня 2016 року КС «КС Володар» повідомила ОСОБА_2, що кредитна спілка не відмовляється від повернення коштів, проте, у зв'язку із складною економічною ситуацією, змушена здійснювати повернення коштів частинами згідно грошових надходжень за кредитним договорами (а. с. 21).

Суд першої інстанції частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 та стягнув з КС «КС Володар» на користь позивача внесок у розмірі 386 280,38 грн., 33 567 грн., 26 коп., - заборгованості по виплаті нарахованих відсотків станом на 18.09.2016 року, 125 019 грн., - нарахованих відсотків з 19.09.2016 року по 26.03.2018 року, а всього 588 314 грн.; 897 грн. в рахунок невиплати коштів згідно графіку погашення заборгованості термін виплати 30 жовтня 2016 року - нарахованих відсотків (0,02% щомісячних) за користування коштами за Договором ДВ № 2354 від 19.10.2015 року; а також моральну шкоду в сумі 20 000 грн.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Пунктом 3.4.1 Договору передбачено, що член кредитної спілки має право забрати внесений за даним Договором внесок повністю в порядку визначеному даним Договором.

Враховуючи, що КС «КС Володар» не повернула ОСОБА_2 внесений вклад, а також не сплатила йому нараховані проценти, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення вкладу та процентів за договором.

Колегія суддів відхиляє доводи скарги щодо порушення судом першої інстанції правил підсудності.

Апелянт посилався на те, що на спірні відносини не поширюються положення Закону України «Про захист прав споживачів». Проте, такі посилання не ґрунтуються на нормах Закону.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Преамбула Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначає метою цього Закону створення правових основ для захисту інтересів споживачів фінансових послуг, правове забезпечення діяльності і розвитку конкурентоспроможного ринку фінансових послуг в Україні, правове забезпечення єдиної державної політики у фінансовому секторі України.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 цього Закону фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (частина перша статті 1058 ЦК України).

Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Відповідно до частини п'ятої статті 10 цього Закону у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі.

Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк або кредитна спілка є їх виконавцем.

За результатами розгляду апеляційної скарги КС "КС Володар" колегія суддів дійшла висновку про неправильне вирішення позовних вимог ОСОБА_2 в частині стягнення процентів за договором. При вирішенні вказаної частини позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та положення договору.

Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку вкладника з інших підстав.

Закінчення строку дії договору банківського вкладу в разі невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні, що містять обов'язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом.

При цьому згідно із частиною другою статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Установлено, що договір ДВ-№ 605.4 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 18 травня 2015 року не містить визначеного розміру процентної ставки за користування грошовим вкладом у разі неналежного виконання зобов'язань за договором після закінчення терміну його дії.

Пунктом 2.8. Договору передбачено, що якщо член кредитної спілки не вимагає повернення суми строкового внеску (вкладу) у зв'язку із закінченням строку, встановленого цим Договором, то після настання визначеного в п.1.1. цього договору строку Договір уважається продовженим на умовах внеску (вкладу) до запитання (на вимогу).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що після закінчення терміну дії договору й у разі неналежного виконання його умов з банку на користь вкладника підлягають стягненню проценти за користування грошовим вкладом за процентною ставкою, передбаченою цим договором - у 25 % річних.

Суд безпідставно не застосував норму статті 1070 ЦК України та не врахував, що з відповідача підлягають стягненню проценти за процентною ставкою в розмірі, що зазвичай сплачується банком за вкладом на вимогу.

Відтак, після закінчення строку дії договору, установленого додатковим договором №3 до Договору ДВ-№ 605.4, проценти мають бути обраховані на умовах внеску (вкладу) до запитання (на вимогу).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з протоколу засідання спостережної ради КС «КС Володар» від 16 квітня 2015 року установлено процентну ставку за вкладом до запитання (на вимогу) в розмірі 0,2 % річних.

Відповідно до наявною у матеріалах справи довідки розмір заборгованості по процентам у КС «КС Володар» за Договором ДВ-№ 605.4 станом на 18 серпня 2016 року становить 33567,26 грн. Вказана сума сторонами не оспорюється.

Перерахунку підлягають проценти за період з 19.09.2016 року по 26.03.2018 року. Виходячи з процентної ставки 0,2% річних за розрахунком суду сума процентів, яка підлягає стягненню з відповідача становить 1172,00 грн.

Відповідно, сума процентів, яка підлягає стягненню з КС «КС Володар» на користь позивача за Договором ДВ-№ 605.4 становить 34 739,26 грн.

Всього за договором №ДВ-№ 605.4 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 18 травня 2015 року з КС «КС Володар» на користь позивача підлягає стягненню сума внеску (вкладу) в сумі 386 280,38 грн. та проценти за договором станом 26.03.2018 року в сумі 34 739,26 грн.

КС «КС Володар» не навело доводів щодо спростування висновків суду в частині стягнення заборгованості за договором №ДВ-2354.3 «до запитання» про залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 19 жовтня 2015 року в сумі 897,65 грн., а тому у колегії суддів відсутні підстави для перевірки рішення суду в цій частині.

Колегія суддів також не може погодитися рішенням суд першої інстанції в частині вирішення вимог ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Підставою для стягнення моральної шкоди є делікт, за порушення договору моральна шкода не стягується, в тому числі і при порушенні прав споживачів (ВСУ у справі № 6-1575цс16 від 9 листопада 2016р.).

Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законом.

Відтак, у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи викладене, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2018 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з КС «КС Володар» в дохід держави підлягає стягненню 4219,17 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «КС Володар» задовольнити частково.

Скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2018 року та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 до Кредитної спілки «КС Володар», третя особа: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Українські резерви», про захист прав споживача шляхом стягнення суми внесків, процентів та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Кредитної спілки «КС Володар» на користь ОСОБА_2 вклад за договором №ДВ-№ 605.4 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 18 травня 2015 року в сумі 386 280,38 грн., проценти за договором станом 26.03.2018 року в сумі 34 739,26 грн., кошти за договором №ДВ-2354.3 «до запитання» про залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 19 жовтня 2015 року в сумі 897,65 грн., а всього 421 917,29 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з Кредитної спілки «КС Володар» в дохід держави 4219,17 грн. судового збору.

Дані про учасників справи:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1,

Кредитна спілка «КС Володар», місцезнаходження: 03058, м. Київ, вул. Лебедєва-Кумача, 5,

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Українець Л.Д.