Постанова

Іменем України

29 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 761/22108/16-ц

провадження № 61-47283 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Київська міська рада,

треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Городисський та Партнери», Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації),

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року у складі судді

Шебуєвої В. А.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Городисський та Партнери», Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про визнання незаконним та скасування дозволу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 серпня 2018 року клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про призначення судової земельно-технічної експертизи залишено без задоволення.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, у листопаді

2018 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу про задоволення клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від

21 серпня 2018 року повернуто заявнику.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Оскільки ухвала про відмову у призначенні експертизи не входить до визначеного в частині першій статті 253 ЦПК України переліку ухвал, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду, апеляційний суд дійшов до висновку про повернення апеляційної скарги заявнику.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У листопаді 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 , у якій заявник, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга обгрунтована посиланням на те, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку, що ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, оскільки пунктом 12 частини першої статті 353 ЦПК України передбачено право оскарження ухвали суду, яка була постановлена за результатами розгляду клопотання про призначення експертизи, зокрема, як про призначення експертизи так і про відмову у її призначенні. Крім того, питання про повернення апеляційної скарги має вирішуватись усім складом суду апеляційної інстанції, а не суддею-доповідачем одноособово.

Згідно статті 388 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною третьою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалене з дотриманням вимог процесуального права, доводи касаційної скарги законність та обгрунтованість висновків суду не спростовують.

Установлені судами фактичні обставини справи

21 серпня 2018 року Шевченківським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відмову у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 -

ОСОБА_2 про призначення судової земельно-технічної експертизи.

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від

21 серпня 2018 року повернуто заявнику.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Постановляючи ухвалу про повернення апеляційної скарги заявнику, суд апеляційної інстанції виходив з того, що статтею 353 ЦПК України не передбачено право апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову у призначенні експертизи окремо від рішення суду.

Верховний Суд погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантії їх реалізації.

Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК Україниухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

У частині першій статті 353 ЦПК України передбачено перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду, зокрема щодо призначення експертизи.

Системне тлумачення положень частини першої статті 353 ЦПК Українидозволяє дійти висновку, що законодавець використав різні конструкції, визначаючи перелік ухвал, зокрема, в одних випадках вживається слово: «відмови» (пункти 1, 4, 7, 10 та ін.), а в інших - вказується на сутність процесуального рішення (пункти 3, 6, 11 та ін.).

В пункті 12 частини першої статті 353 ЦПК Українизаконодавець передбачив право оскаржувати в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише ухвали суду першої інстанції про призначення експертизи.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що неможливо припустити, щоб пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод детально описував процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не гарантував сторонам, що спір щодо їх прав та обов`язків цивільного характеру буде остаточно вирішено (рішення у справі «Балатський проти України» від 25 жовтня 2007 року). Також Суд неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення у справі «Шульга проти України» від 02 грудня 2010 року) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (рішення у справі «Мусієнко проти України» від 20 січня 2011 року).

Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 61-19138сво18 дійшов висновку, що право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від

04 липня 2018 року у справі № 623/3792/15ц.

Верховний Суд виходить з того, що заперечення учасників процесу щодо наявності підстав для відмови у проведенні експертизи підлягають розгляду судом при оскарженні рішення, ухваленого по суті спору. У зв`язку із цим право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до нього, в аспекті апеляційного оскарження ухвали про відмову у проведенні експертизи, підлягає обмеженню, яке застосовується з легітимною метою та зберігає пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК Україниапеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення.

Аналогічні правові висновки Великої Палати Верховного Суду щодо порядку оскарження окремо від рішення суду по суті спору ухвал суду першої інстанції викладені в ухвалах від 13 червня 2018 року у № 522/14750/16-ц (провадження № 14-205цс18), від 13 червня 2018 року у справі № 761/6099/15-ц (провадження № 14-184цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 623/3792/15-ц (провадження № 14-259цс18).

Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції, постановляючи ухвалу про повернення заявнику апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи від 21 серпня 2018 року, обгрунтовано виходив з того, що цивільним процесуальним законом не передбачено право апеляційного оскарження такої ухвали окремо від рішення суду.

Доводи касаційної скарги про те, що згідно з частиною шостою статті 357 ЦПК України питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має вирішувати усім складу суду апеляційної інстанції є необгрунтованими, оскільки частиною шостою статті 357 ЦПК України визначено, що питання про залишення апеляційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги. Питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Зі змісту положень вказаної статті вбачається, що у тексті частини шостої статті 357 ЦПК України застосовуються поняття «суддя-доповідач» та «суд апеляційної інстанції», як суб`єкти здійснення правосуддя.

Враховуючи правову конструкцію зазначеної норми, на підставі системного, послідовного, логічного тлумачення змісту цієї норми необхідно дійти висновку, що передбачений нею підхід до правового регулювання питання про залишення апеляційної скарги без руху та повернення апеляційної скарги є однаковим, а відтак зазначені процесуальні питання вирішує суддя-доповідач одноособово.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно із частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак