У Х В А Л А

28 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № 171/1584/18

Провадження № 14-432цс19

Велика Палата Верховного Суду у складі

судді-доповідача Гудими Д. А.,

суддів Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю.

ознайомилася з матеріалами справи за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Апостолівського районного управління праці та соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (далі - Управління праці та соціального захисту населення), Міністерства соціальної політики України, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - держава Україна в особі Державної казначейської служби України, про визнання дій, бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди

за касаційною скаргою позивача на ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 6 грудня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 березня 2019 року і

в с т а н о в и л а:

у серпні 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив:

- «визнати протиправною діяльність комісії та керівництва Управління праці та соціального захисту населення, органу державної влади та зроблені нею необґрунтовані висновки та, можливо, рішення, зокрема, вчинені свавільні протиправні дії, щодо скрутного матеріальною становища позивача, в якому він перебуває з незалежних від нього причин та обставин, непроведення комісією належного фахового обстеження житлових та інших важливих чинників і умов, необхідних для встановлення підстав повного права на задоволення потреб з надання матеріальної допомоги та соціального забезпечення і субсидії у повному її фінансовому обсязі у зв`язку з перебуванням у статусі малозабезпеченості, що мало забезпечити достатній та належний рівень життя»;

- «визнати протиправною діяльність комісії та керівництва Управління праці та соціального захисту населення щодо свідомої відмови визначеної державою суми грошових коштів (матеріальної державної допомоги) та необхідних видів послуг для реабілітації, в тому числі щодо надання субсидії з оплати комунальних послуг в період часу з 13 грудня 2010 року по теперішній час, і протиправної відмови у призначенні інших видів матеріальної допомоги у зв`язку з перебуванням в статусі малозабезпеченості та маючи ІІ групу інвалідності по зору, умисне створених перепон, щодо неотримання призначеної матеріальної допомоги у повному обсязі в зазначений період часу відповідно до вимог чинного законодавства»;

- «визнати протиправною діяльність комісії та керівництва Управління праці та соціального захисту населення щодо належного забезпечення громадян з інвалідністю засобами комунікації та пересування і реабілітації, яке повністю відсутнє»;

- «визнати протиправною діяльність комісії та керівництва Управління праці та соціального захисту населення щодо забезпечення санаторно-курортного лікування, яким мають забезпечувати осіб з інвалідністю, а також надання грошової компенсації за невикористані санаторно-курортні путівки»;

- «визнати протиправною діяльність комісії та керівництва Управління праці та соціального захисту населення щодо надання вмотивованої відповіді за рішенням чи його відсутності про призначення субсидії, відмови або подання документів на розгляд комісії, що приймаються структурним підрозділом з питань соціального захисту населення протягом 10 календарних днів з дня подання заяви чи звернення, а субсидія призначається в єдиному порядку: починаючи з місяця звернення - до дати закінчення опалювального (неопалювального) сезону»;

- «визнати протиправною діяльність комісії та керівництва Управління праці та соціального захисту населення щодо надання вмотивованої відповіді з належного ведення бази даних об`єктів соціально-культурного призначення для осіб з обмеженими фізичними можливостями»;

- «визнати протиправною діяльність комісії та керівництва Управління праці та соціального захисту населення щодо надання відповідних пільгових проїзних талонів для проїзду у транспорті, про що вони не мали особливого бажання повідомляти, не вважаючи за доцільне»;

- «визнати протиправною діяльність комісії та керівництва Управління праці та соціального захисту населення щодо здійснення персоніфікованого обліку громадян пільгових категорій, ведення Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги,навіть не намагаються його належно моніторити»;

- «визнати протиправною діяльність комісії та керівництва Управління праці та соціального захисту населення щодо опрацювання за державною програмою «Соціальна допомога на догляд», отримання матеріальної допомоги на ліки та інше»;

- «визнати протиправною діяльність комісії та керівництва Управління праці та соціального захисту населення щодо належної компенсації в рамках державної програми фізичним особам з надання субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу рідкого та твердого пічного побутового палива, обумовлених законодавством»;

- «зобов`язати комісію, керівництва Управління праці та соціального захисту населення повернути позивачу безпідставно ненараховані грошові кошти у розмірі заподіяної матеріальної шкоди та відшкодувати їх в сумі 28 800,00 грн, що мали би бути використані як субсидіарні асигнування при оплаті комунальних послуг, а відтак примусово зобов`язати оформити субсидію особі з обмеженими можливостями з інвалідністю по зору»;

- «визнати протиправною діяльність комісії та керівництва Управління праці та соціального захисту населення щодо належного забезпечення програми інклюзії: включення процесу збільшення ступеня участі осіб з інвалідністю у соціумі та належне виконання реабілітаційних засад, спрямованих на зменшення фізичних обмежень осіб з інвалідністю по зору»;

- «визнати за позивачем як особою з обмеженими фізичними можливостями з ІІ групою інвалідності по зору в зв`язку з перебуванням у статусі малозабезпеченості право отримати визначену державою суму грошових коштів (матеріальну державну допомогу, субсидію з оплати комунальних послуг), інші види соціального захисту й інші вказані в прохальній частині відповідні послуги реабілітації, в тому числі за державною програмою «Соціальна допомога на догляд осіб з інвалідністю по зору» та державну допомогу на ліки, у період часу з 13 грудня 2010 року по теперішній час включно»;

- «визнати протиправною діяльність і вжити заходи з припинення протиправних дій, якіпорушують моє особисте право, керівництва Управління праці та соціального захисту населення щодо свідомої відмови в забезпеченні всіма видами матеріальної допомоги, визначеною державою сумою грошових коштів (у тому числі матеріальної державної допомоги), щодо надання субсидії з оплати комунальних послуг в період часу з 13 грудня 2010 року по теперішній час і протиправної відмови у призначенні інших видів матеріальної допомоги у зв`язку з перебуванням в статусі малозабезпеченості та ІІ групою інвалідності по зору, умисного створення перепон щодо отримання призначеної матеріальної допомоги в повному обсязі в зазначений період часу відповідно до вимог чинного законодавства»;

- «винести окрему ухвалу та направити відповідне подання до керівництва Міністерства соціальної політики України, порушивши питання відповідно до законодавства, в тому числі нормативно-правових актів та дисциплінарного статуту посадовців, про накладення дисциплінарного стягнення щодо організації службового розслідування та вжиття заходів дисциплінарного впливу до винних осіб з приводу свідомої, протиправної відмови упродовж тривалого часу, щодо протиправних дій, які порушують моє особисте право, діяльністю керівництва Управлінням праці та соціального захисту населення щодо свідомої відмови, визначеною державою суми грошових коштів (матеріальної державної допомоги) щодо надання субсидії з оплати комунальних послуг в період часу з 13 грудня 2010 року по теперішній час та протиправної відмови у призначеної матеріальної допомоги в зв`язку з перебуванням у статусі малозабезпеченості та маючи другу групу інвалідності по зору, умисне створення перепон, вчинення зухвалих протиправних дій, недбалості, зловживання владою та службовим становищем, умисно вчинених протиправних дій, фальсифікації, спрямованих на свідомо вчинене протиправне дошкуляння та зведення рахунків, які однозначно суперечать нині діючому закону про соціальний захист, щодо неотримання призначеної матеріальної допомоги в повному обсязі в зазначений період часу у відповідності до вимог чинного законодавства, поставивши питання про відповідність причетних посадових осіб їх займаним посадам»;

- «внести окреме подання, зобов`язавши керівництво Мінсоцполітики з`ясувати, з яких особистих спонукань, вказаних мною посадових осіб влаштовано безпідставну протиправну необґрунтовану дію щодо свідомо протиправної відмови у призначеної матеріальної допомоги з оплати комунальних послуг (субсидії) в зв`язку з перебуванням в статусі малозабезпеченості та маючи другу групу інвалідності по зору, умисне створення перепон, вчинення зухвалих протиправних дій, недбалості, зловживання владою та службовим становищем, умисне вчинення протиправних дій, фальсифікацій, спрямованих на дошкуляння та зведення рахунків, які суперечать нині діючому закону про соціальний захист, і чому належно до вимог закону не проведено її належну виплату»;

- «винести окрему ухвалу та направити до правоохоронних органів та прокуратури, зобов`язавши належного слідчого, прокурора або іншу уповноважену особу на прийняття та реєстрацію повідомлення про вчинений злочин, органом досудового слідства Апостольського ВП Нікопольського ВП ГУНП та Апостолівського відділення Нікопольського відділу прокуратури в Дніпропетровській області відповідно до вимог статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, невідкладно зареєструвавши та внісши до ЄРДР відповідні дані за моїм повідомленням (заявою) про вчинення злочину, та розпочати відповідно досудове розслідування у формі досудового слідства за вчинення дій, що мають ознаки складу злочину, передбаченого статтями 190, 358, 364 Кримінального кодексу України»;

- «стягнути з держави Україна за рахунок Державного бюджету (державні органи Міністерства соціальної політики України та Управління праці та соціального захисту населення) на користь позивача в рахунок відшкодування заподіяної моральної (немайнової) шкоди 100 000,00 грн по день фактичного ухвалення рішення суду по суті спору».

Мотивував позов такими обставинами:

- дружина позивача 16 квітня 2018 року звернулася до керівництва Управління праці та соціального захисту населення з інформаційним запитом про: роз`яснення відмови у наданні субсидії; захист порушених прав та інтересів позивача для звернення з позовом до суду; порушення законодавства щодо належного забезпечення соціального захисту населення; безпідставне позбавлення матеріальної допомоги; протиправну (через зловживання посадовим становищем) відмову у передбаченому законодавством повному соціальному захисті та відповідному матеріальному забезпеченні;

- 27 вересня 2017 року надійшла відповідь відповідача від 29 серпня 2017 року;

- відповідач вчиняє протиправні дії, які позивач просить усунути;

- внаслідок таких дій відповідача позивач зазнав матеріальної та моральної шкоди.

18 вересня 2018 року Апостолівський районний суд Дніпропетровської області постановив ухвалу про відкриття провадження у справі.

6 грудня 2018 року Апостолівський районний суд Дніпропетровської області постановив ухвалу про закриття провадження у справі.

Суд вважав, що підставою для звернення позивача до суду стали дії, бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення як суб`єкта владних повноважень, що полягали у такому: непризначенні житлової субсидії; ненаданні матеріальної допомоги; незабезпеченні ліками, технічними та іншими засобами реабілітації; незабезпеченні санаторно-курортним лікуванням; невиплаті грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки та вартості самостійного санаторно-курортного лікування; ненаданні пільгового проїзду; неналежному веденні баз даних щодо об`єктів соціально-культурного призначення для осіб з обмеженими фізичними можливостями, персоніфікованого обліку громадян пільгових категорій; неналежному виконанні реабілітаційних програм. Тому спір є публічно-правовим, і його має розглядати адміністративний суд.

13 березня 2019 року Дніпровський апеляційний суд прийняв постанову, якою залишив без змін ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 6 грудня 2018 року.

Апеляційний суд вважав, що характер спірних правовідносин, які пов`язані із оскарженням рішення суб`єкта владних повноважень, виключає розгляд справи за правилами цивільного судочинства. Тому суд першої інстанції обґрунтовано закрив провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 19 КАС України.

У квітні 2019 року позивач подав до Верховного Суду касаційну скаргу. Просить скасувати ухвалу Апостолівського суду Дніпропетровської області від 6 грудня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 березня 2019 року, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції «для розгляду по суті за іншим більш кваліфікованим складом суду». Скаржиться на порушення норм процесуального права.

Касаційну скаргу мотивував так:

- висновки судів щодо юрисдикції адміністративного суду для розгляду цього спору є помилковими, оскільки спір стосується захисту порушеного майнового права та має приватноправовий характер;

- оскільки позивач заявив вимогу про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а КАС України не передбачає «достатніх правових підстав для всебічного захисту порушеного права позивача», справу слід розглядати за правилами цивільного судочинства;

- незаконність рішень судів першої й апеляційної інстанцій підтверджують висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 30 січня 2019 року у справі № 756/6441/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 803/413/18, від 3 липня 2018 року у справі № 821/873/17, а також в окремій думці від 6 лютого 2019 року у справі № 11-663апп18;

- суди необґрунтовано ухиляються від розгляду справи, а позивач через фізичні вади вважає, що йому у такий спосіб створюють перешкоди у доступі до суду, тобто порушують статтю 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція). Вказане підтверджують висновки Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), сформульовані у рішенні в справі «Омельченки проти України» (заява № 45965/08). Згідно з цими висновками суперечливі приписи щодо визначення юрисдикції у разі, якщо це призвело до неможливості розгляду справи, прирівнюються до відмови у здійсненні правосуддя, що порушує саму суть права на доступ до суду. Також звертає увагу на рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (заява № 28249/95);

- суди порушили статтю 1 Першого протоколу до Конвенції, втрутившись у право позивача на майно (звертає увагу на пункти 32-35 рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (заява № 44277/98), пункт 129 рішення ЄСПЛ у справі «Броньовський проти Польщі» (заява N 31443/96), пункт 31 рішення у справі «Ісмайлов проти Росії» (заява № 33947/05);

- справа не є малозначною, оскільки стосується питання права, що має значення для формування єдиної правозастосовної практики.

24 червня 2019 року Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду відкрив провадження у справі.

15 липня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду призначив справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.

У липні 2019 року відповідач подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить відмовити в її задоволенні з урахуванням таких мотивів:

- позивач звертався до відповідача 28 серпня 2017 року стосовно призначення субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, і 29 серпня 2017 року відповідач надав позивачеві листом № 265/03 відповідь про відмову у призначенні субсидії через те, що члени сім`ї позивача не зареєстровані за місцем проживання;

- у позивача відсутні юридичні підстави для отримання субсидії;

- про можливість отримання компенсації за самостійно придбаний технічний засіб реабілітації відповідач повідомив позивача листом від 8 жовтня 2018 року № 2876/05;

- щодо забезпечення санаторно-курортним лікуванням, то позивач має надати підтверджуючі документи про продовження групи інвалідності (про що відповідач вказував у листі від 8 жовтня 2018 року № 2876/05) та за відповідного фінансування з бюджету Апостолівської міської ради Дніпропетровської області отримає таке лікування;

- щодо отримання компенсації замість санаторно-курортної путівки, то позивач, порушуючи Порядок виплати деяким категоріям осіб з інвалідністю грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки та вартості самостійного санаторно-курортного лікування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2007 року № 150, станом на 8 жовтня 2018 року не подав відповідачу відповідну заяву та на обліку не перебуває.

24 липня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до частини шостої статті 403 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.

Оскільки позивач оскаржує ухвалу Апостолівського суду Дніпропетровської області від 6 грудня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 березня 2019 року з підстав порушення правил юрисдикції, Велика Палата Верховного Суду приймає справу до розгляду.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Отже, Велика Палата Верховного Суду розглядатиме справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами та без проведення судового засідання (у письмовому провадженні).

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення (частина одинадцята статті 272 ЦПК України).

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною першою статті 402, частиною шостою статті 403 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

у х в а л и л а :

1. Прийняти до розгляду справу за позовом ОСОБА_1 до Апостолівського районного управління праці та соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Міністерства соціальної політики України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - держава Україна в особі Державної казначейської служби України, про визнання дій, бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 6 грудня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 березня 2019 року.

2. Призначити справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами на 23 жовтня 2019 року у приміщенні Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8.

3. Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали до відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Д. А. Гудима
Судді:Т. О. АнцуповаО. Р. Кібенко
С. В. БакулінаВ. С. Князєв
В. В. БританчукН. П. Лященко
Ю. Л. ВласовО. Б. Прокопенко
М. І. ГрицівВ. В. Пророк
В. І. ДанішевськаЛ. І. Рогач
Ж. М. ЄленінаО. М. Ситнік
О. С. ЗолотніковО. С. Ткачук
В. Ю. Уркевич