ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 липня 2018 року про забезпечення позову по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР-ІНВЕСТ 2005" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР-ІНВЕСТ 2005" (далі - ТОВ "ЦЕНТР-ІНВЕСТ 2005") звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, одночасно з позовом було подано заяву про його забезпечення, шляхом накладання арешту на все майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у межах розміру суми позовних вимог на суму 711.153 грн.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 липня 2018 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Не погодившись з такою ухвалою, відповідач ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просила ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 липня 2018 року про забезпечення позову скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що у суду першої інстанції не було правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а дана ухвала порушує їх права.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду в частині забезпечення позову відносно ОСОБА_1 скасуванню з наступних підстав.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним щодо застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає непередбачуваності закону. Сумніви щодо тлумачення закону, які залишаються, враховуючи зміни у повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.

Втручання держави у право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися "значною свободою (полем) розсуду". Втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправдано за наявності об'єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської І діяльності.

Згідно з п.п.1,4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду, у разі задоволення позову, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Відповідно заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача,щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Сукупний аналіз даних положень законодавства дає підстави вважати, що при вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову, суд повинен, крім іншого, з'ясувати відомості про особу відповідача та про належність йому майна, про накладення арешту на яке просить інша сторона.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "ЦЕНТР-ІНВЕСТ 2005" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову та просили стягнути з відповідачів заподіяні їм збитки у розмірі 711.153 грн.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив заяву про забезпечення позову, врахувавши при цьому лише інтереси позивача.

З тексту оскаржуваної ухвали не наведено жодного доказу існування реального ризику невиконання рішення.

Отже, суд першої інстанції, при постановленні оскаржуваної ухвали не встановив дійсні обставини справи, які мають істотне значення, не вирішив питання про те, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, а також докази на їх підтвердження чи спростування.

Крім того, судом не конкретизовано на яке саме майно накладено арешт та його вартість.

Колегія суддів звертає увагу на те, що точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Підстав для скасування ухвали суду в частині забезпечення позову саме відносно відповідача ОСОБА_2 в апеляційній скарзі не наведено.

Крім того, ОСОБА_2 не наділяла ОСОБА_1 повноваженнями стосовно оскарження судових рішень відносно неї, відповідної довіреності на захист її інтересів та представництво у суді не надавала.

За таких обставин ухвалу суду в частині забезпечення позову відносно апелянта ОСОБА_1 не можна визнати обґрунтованою, оскільки вона не відповідає вимогам процесуального закону, а тому підлягає скасуванню на підставі ст.376 ЦПК України з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову в обраний ними спосіб відносно відповідача ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.255,367,374,376,380-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 липня 2018 року про забезпечення позову в частині накладення арешту на все майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_1, у межах розміру суми позовних вимог на суму 711.153 грн. скасувати і в цій частині заяви товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР-ІНВЕСТ 2005" про забезпечення позову відмовити.

В решті ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 липня 2018 року про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.