25.01.2019 Справа № 363/1131/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2019 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Котлярової І.Ю.,

за участі: секретаря - Палій Л.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Вишгородського районного суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 30.07.2017 року близько 17 год. 05 хв. в с. Катюжанка, Вишгородського району Київської області, на перехресті вул. Київська-Шевченка, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля НОМЕР_1 під керуванням відповідача та автомобіля НОМЕР_2, що належить позивачу. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 20.09.2017 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності ст. 124 КУпАП. Постановою апеляційного суду Київської області від 17.10.2017 року апеляційну скаргу відповідача було залишено без задоволення, а постанову Вишгородського районного суду Київської області від 20.09.2017 року без змін. Автомобіль «КІА» належить на праві власності позивачу та в результаті ДТП зазнав значних механічних пошкоджень. З метою визначення розміру завданого збитку, позивач звернувся до ФОП «ОСОБА_3А.». 02.10.2017 року ФОП «ОСОБА_3А.» було підготовлено звіт про оцінку вартості (розміру) збитків заподіяних пошкодженням автомобіля позивача, згідно якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу склала 142 877, 99 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля склала 65 604, 44 грн. Керуючись ст. 1188 ЦК України, звернувся до суду та просив стягнути з відповідача суму матеріальних збитків у розмірі 522 486, 57 грн. Крім того, оскільки у звязку із пошкодженням автомобіля позивачу було заподіяно моральних страждань просив суду стягнути з відповідача також і моральну шкоду у розмірі 10 000, 00 грн. Судові витрати покласти на відповідача. 24.10.2018 позивач подав до суду заяву про зменшення позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача на його користь суму матеріальних збитків у розмірі 52 486, 57 грн. та суму моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. Судові витрати покласти на відповідача.

У судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суму матеріальних збитків у розмірі 52 486, 57 грн. підтримав у повному обсязі, а в частині стягнення моральної шкоди зменшив її розмірі та просив стягнути з відповідача 4 170,00 грн.

Відповідач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги щодо стягнення з нього суми матеріальних збитків у розмірі 52 486, 57 грн. та моральної шкоди у розмірі 4 170,00 грн. визнав та просив їх задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зменшені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що постановою Вишгородського районного суду Київської області від 20 вересня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 9-10).

Постановою апеляційного суду Київської області від 17.10.2017 року постанову Вишгородського районного суду Київської області від 20 вересня 2017 року залишено без змін (а.с. 12-13).

З даних постанов вбачається, що 30 липня 2017 року, близько 17 год. 05 хв., ОСОБА_2 в Київській області, вишгородського району в с. Катюжанка на перехресті вулиць Київська-Шевченка, керуючи транспортним засобом автомобілем НОМЕР_3, при повороті ліворуч не надав переваги в русі автомобілю НОМЕР_2, який рухався в зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі прямо та скоїв з ним зіткнення в наслідок якого, автомобіль «КІА» відкинуло юзом в автомобіль НОМЕР_4, що призвело до механічних пошкоджень автомобілів.

Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля НОМЕР_5 є ОСОБА_1 (а.с. 14).

07.09.2017 року оцінювачем автотранспорту «ФОП «ОСОБА_3А.» на адресу ОСОБА_2 було направлено електронне повідомлення з прохання зявитися на огляд автомобіля НОМЕР_2, який відбудеться 09.09.2017 року о 10 год. 00 хв. за адресою: м. Обухів, вул. Каштанова, 25 (а.с. 42). Однак, останній на огляд автомобіля не зявився, що підтверджується протоколом огляду транспортного засобу (а.с. 20-22).

Відповідно до звіту № SOS_52 дод. від 02.10.2017 року про оцінку вартості (розміру) збитків заподіяних пошкодженням транспортного засобу «КІА» державний номер НОМЕР_6, складеного ФОП «ОСОБА_3А.», який діє на підставі сертифіката субєкта оціночної діяльності № 591/17 від 13.06.2017 року вартість відновлювального ремонту,з урахування ПДВ на запасні частини складає 142 877, 99 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складає 90 391, 42 грн. (а.с. 15-41).

За проведення оцінки вартості матеріального збитку та складення субєктом оціночної діяльності ФОП «ОСОБА_3А.» звіту позивачем було оплачено на його користь 1500, 00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 02 жовтня 2017 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 43)

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Як роз'яснив судам Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 4 постанови від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст.1166,1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Підставою для відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, є наявність наступних фактів: 1) факту, що позивач є власником автомобіля, який пошкоджено; 2) факту, що відповідач управляв цим автомобілем під час ДТП; 3) факту порушення відповідачем дорожнього руху, що призвело до ДТП; 4) факту пошкодження автомобіля позивача в результаті цього ДТП.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обовязкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно зі статтею 6 даного закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Верховним Судом України в постанові від 20 січня 2016 року у справі №6- 2808цс15 висловлена наступна правова позиція: «Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання. в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обовязок боржника (особи, яка завдала шкоди).

Деліктне зобовязання - первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобовязання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди».

Зважаючи на наявність та доведеність всіх зазначених вище фактів та визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача матеріальних збитків у розмірі 52 486, 57 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5) «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість та наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Разом з тим, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

З врахуванням того, що позивачем було зменшено розмір моральної шкоди, а в відповідачем визнано ці вимоги та виходячи із засад виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення моральної шкоди також підлягає задоволенню.

Оскільки позивач відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, в силу вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору на користь держави в розмірі 704, 80 грн. слід стягнути з відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 14, 22, 23, 511, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України,ст. ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81, 137, 141, 259, 265, 273, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Зменшені позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_7, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_8, суму матеріальних збитків у розмірі 52 486 (пятдесят дві тисячі чотириста вісімдесят шість) гривень 57 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_7, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_8, суму моральної шкоди у розмірі 4 170 (чотири тисячі сто сімдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_7, на користь держави судові витрати за сплату судового збору у розмірі 704 грн. 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (03.10.2017) до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_8, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4).

Відповідач: ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_7, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6).

СУДДЯ - І.Ю.КОТЛЯРОВА