Справа № 740/1303/19
Провадження № 2/740/745/19
Р І Ш Е Н Н Я

з а о ч н е

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2019 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої -судді Ковальової Т.Г.,

за участю секретаря Кононяко С.А.,

представника позивача адвоката Салій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування житлом, а саме: будинком АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він є власником 1/2 частки вищевказаного нерухомого майна на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданного державним нотаріусом Ніжинського міської державної нотаріальної контори 16 жовтня 2009 року та витягом з державного реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20 жовтня 2009 року.

Співвласником іншої 1/2 частки названого житлового будинку є його рідна сестра, яка після смерті батьків також отримала у спадок дану частку будинку, проте їх частки у спільній власності виділені в натурі, тому в кожного з них є окремий вихід і вхід до будинку, та кожному з них окремо надаються комунальні послуги з газопостачання, водопостачання та освітлення.

Його сестра не користується своєю часткою будинку, не проживає та не зареєстрована в ньому. Він постійно проживає та зареєстрований у спірному будинку з жовтня 2004 року, разом з ним зареєстрована його дружина - третя особа по справі ОСОБА_3

ОСОБА_2 , 1982 року народження, є рідним сином його дружини, якого у 1999 році він усиновив. З 20 грудня 2011 року відповідач зареєстрований у належній йому частці будинку, але фактично не проживає за місцем своєї реєстрації протягом трьох років, а саме: з 2016 року. Він самостійно забрав свої речі і залишив спірне житлове приміщення, ніяких перешкод у користуванні житлом йому ніхто не вчиняв. Спірним житлом відповідач не цікавиться і не утримує його, постійної роботи не має через зловживання спиртними напоями та жебракування. Його реєстрація у спірній частці будинку перешкоджає йому в оформленні субсидії.

Представник позивача адвокат Салій О.О. в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи, який разом із дружиною ОСОБА_3 , - третьою особою по справі, не можуть отримати субсидію через реєстрацію відповідача у спірному будинку. Факт непроживання ОСОБА_2 у їх будинку підтверджується матеріалами справи, а саме: довідкою Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області, актом про непроживання від 18 березня 2016 року. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, надавши до суду письмову заяву про підтримку позову, розгляд справи за її відсутності.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні показав, що ОСОБА_2 не проживає у будинку АДРЕСА_1 більше одного року. Він зловживає спиртними напоями.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показав, що відповідач протягом декількох років з 2016 року в будинку АДРЕСА_1 не проживає, зловживає спиртними напоями.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, будучи повідомленим належним чином через оголошення на сайті суду і не подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд вважає, що відповідач не з`явився без поважних причин, не подав відзив на позовну заяву, що є умовою відповідно до ст.280, 281 ЦПК України для ухвалення заочного рішення, враховуючи, що позивач проти цього не заперечує.

Заслухавши пояснення представника позивача, свідків та дослідивши усі докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, а тому зняти особу з реєстрації за місцем проживання можна лише за умови втрати нею права користування цим житлом чи у зв`язку з її виселенням (добровільно чи у примусовому порядку).

Частиною 1 ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником 1/2 частки будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданним державним нотаріусом Ніжинського міської державної нотаріальної контори 16 жовтня 2009 року, та витягом з державного реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20 жовтня 2009 року (а.с.10-11).

Разом з позивачем у вищевказаному будинку зареєстрований ОСОБА_2 , але не проживає в ньому без поважних з 2016 року, що підтверджується довідкою Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області від 30 жовтня 2018 року та актом про непроживання від 18 березня 2019 року.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.319, 321 ЦК України власник не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у цьому праві.

Частиною 1 ст.317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За таких обставин, враховуючи відсутність домовленостей відповідача з позивачем, як власником будинку, відсутність юридично визначених у встановленому порядку правомочностей відповідача щодо володіння та користування ним, наявні підстави для задоволення позову та визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом,- будинком АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.41 Конституції України, ст.405 ЦК України, ст.263-265, 280-284, 289 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , таким, що втратив право на користування житлом, -будинком АДРЕСА_1 .

Копію заочного рішення направити відповідачу в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, - протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте Ніжинським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуюча суддя Т.Г. Ковальова