ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року

м. Харків

Справа № 639/5796/18

Провадження № 22-ц/818/ 749 /19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів - Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Сватенко Н.В.,

сторони справи:

боржник - ОСОБА_1,

стягувач - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

особа, дії якої оскаржуються - Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 листопада 2018 року, постановлену у складі судді Єрмоленко В.Б.,

УСТАНОВИВ:

16 жовтня 2018 року ОСОБА_2, який діяв в інтересах ОСОБА_1, звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі ВДВС), у якій просив поновити строк на подання скарги, зобов'язати державного виконавця ВДВС скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 24.10.2017 р. та винести постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п. 5 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», зі скасуванням усіх арештів, що були накладені в рамках виконавчого провадження № 46074934.

Скарга обґрунтована тим, що 15.01.2015 було відкрито виконавче провадження № 46074934 з примусового виконання рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.12.2014 р. про стягнення на користь публічного акціонерного товариства (ПАТ) «Дельта Банк» боргу в сумі 850 930 грн. 78 коп. В рамках виконавчого провадження винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої накладено арешт на все майно ОСОБА_1 Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 15 лютого 2017 року зазначене рішення скасовано, провадження у справі закрито. Заявник стверджує, що відповідно до вимог п. 5 ч.1 ст. 39 та ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» скасування судового рішення є підставою для закриття виконавчого провадження зі скасуванням арештів. Всупереч вимог закону 24.10.2017 року державний виконавець ВДВС замість закриття виконавчого провадження повернула виконавчий документ стягувачу через відсутність майна боржника, на яке можливо звернути стягнення. З матеріалами виконавчого провадження ОСОБА_2 ознайомився лише 11.10.2018 року, тому строк для подання скарги було пропущено з поважних причин.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 листопада 2018 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 було відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу винесена у відповідності до ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 листопада 2014 року, зміненим ухвалою та рішенням Апеляційного суду Харківської області від 15 лютого 2017 року, з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» стягнута заборгованість за кредитним договором у розмірі 83 452 грн. 35 коп., тому підстави для закриття виконавчого провадження відсутні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, просить ухвалу скасувати, ухвалити нове рішення, яким скаргу задовольнити в повному обсязі. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно рішення Апеляційного суду Харківської області від 15 лютого 2017 року та ухвали Апеляційного суду Харківської області від 15 лютого 2017 року по справі № 639/6984/14-ц боржником перед ПАТ «Дельта Банк» у ВП № 46074934 залишився лише ОСОБА_1 з розміром боргу 83 452 грн. 35 коп. Рішення суду першої інстанції про стягнення заборгованості з інших боржників: ОСОБА_3 та ТОВ «Ігнат» скасоване, у задоволені позову банку до них відмовлено. Крім цього, суд не врахував, що 20 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до ВДВС із заявою про повернення виконавчого документу у зв'язку з відкриттям Апеляційним судом Харківської області провадження за його апеляційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.11.2014 року. Проте в супереч вимог ст.38 Закону України «Про виконавче провадження (в редакції на час звернення до ВДВС) державний виконавець не повернув виконавчий документ до суду, який його видав.

У відзиві на апеляційну скаргу ВДВС заперечує проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 Посилається на те, що Апеляційним судом Харківської області рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.11.2014 року скасовано, а провадження у справі закрито лише в частині позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «Ігнат» та в частині позовних вимог до боржника ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 826/06-КВ від 24.11.2006 р. за період з 24.11.2006 р. по 26.03.2010 року. В частині стягнення на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості по процентам за користування кредитом рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.11.2014 року залишено без змін. Закон України «Про виконавче провадження» не містить підстав для закінчення виконавчого провадження та зняття арештів у зв'язку зі зміною рішення.

Також ВДВС у відзиві просить постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з адвоката ОСОБА_2 штраф за зловживання процесуальними правами.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.11.2014 була задоволена позовна заява ПАТ «Дельта Банк» у цивільній справі № 639/6984/14-ц та стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ТОВ «Игнат» на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 850 930 грн. 78 коп. і судовий збір по 1 218 грн. з кожного.

17.12.2014 Жовтневим районним судом м. Харкова за заявою ПАТ «ДельтаБанк» було видано виконавчий лист № 639/6984/14-ц, який пред'явлено до виконання.

Постановою державного виконавця Червонозаводського ВДВС Харківського міського управління юстиції від 15.01.2015 було відкрито виконавче провадження № 46074934 за вказаним виконавчим листом (а.с. 5). Одночасно з відкриттям виконавчого провадження, за заявою стягувача, постановою державного виконавця від 15.01.2015 у ВП № 46074934 накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми стягнення 850 930 грн. 78 коп., заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить ОСОБА_1 (а.с. 6).

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 15 лютого 2017 року рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.11.2014 року в частині вирішення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «ИГНАТ» скасовано, провадження у справі в цій частині закрито. Цією ж ухвалою суду апеляційної інстанції було скасовано рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором за період з 24.11.2006 по 26.03.2010, провадження у справі в цій частині закрито (а.с. 8-9).

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 15 лютого 2017 року було змінено рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.11.2014 року у цивільній справі № 639/6984/14-ц в частині вирішення позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 83 452 грн. 35 коп. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено (а.с. 21-27).

Постановою заступника начальника ВДВС від 24.10.2017 виконавчий лист № 639/6984/14-ц, виданий 17.12.2014 Жовтневим районним судом м. Харкова у цивільній справі № 639/6984/14-ц у ВП № 46074934 повернутий стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» з наступних підстав: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (а.с. 7).

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 39 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 «Про виконавче провадження» (надалі Закон), у редакції чинній на час винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови, виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно п.2 ч.1 ст. 37 Закону виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Ухвалою та рішенням Апеляційного суду Харківської області від 15 лютого 2017 року рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 листопада 2014 року було фактично змінено, з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» було стягнуто 83 452 грн. 35 коп. В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 не заперечував, що боржником перед банком фактично залишився лише його довіритель. Рішення суду не виконане.

У разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження (ч.1 ст. 40 Закону).

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду Жовтневого районного суду м. Харкова про відсутність у державного виконавця передбачених п.5 ч.1 ст. 39 Закону підстав для закінчення ВП № 46074934.

Інших обставин, які б свідчили про незаконність постанови державного виконавця ВДВС від 24 жовтня 2017 року, скаржником не наведено.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Посилання в апеляційній скарзі на звернення ОСОБА_1 до державного виконавця ВДВС із повідомленням про відкриття апеляційного провадження на рішення суду від 25 листопада 2014 року та ігнорування останнім вказаної заяви не може бути підставою для скасування ухвали суду від 06 листопада 2018 року. В поданій до суду скарзі ОСОБА_2, діючи в інтересах ОСОБА_1, дії державного виконавця в цій частині не оскаржував. Тому і предметом апеляційного перегляду вони бути не можуть.

ОСОБА_2 діє виключно в інтересах ОСОБА_1, тому доводи апеляційної скарги про неправомірність дій державного виконавця стосовно інших боржників у виконавчому провадженні - ТОВ « Ігнат» та ОСОБА_3 не можуть бути взяті судом до уваги. Зазначені особи дії державного виконавця не оскаржували.

Ухвала суду є законною та обґрунтованою, постановленою із додержанням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, належить залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Заявлене ВДВС у відзиві на апеляційну скаргу клопотання про стягнення з ОСОБА_2 в дохід державного бюджету штрафу за зловживання процесуальними правами задоволенню не підлягає. Зазначене клопотання належним чином не обґрунтовано. Матеріали справи не містять даних, що б свідчили про зловживання ОСОБА_2 процесуальними правами в розумінні ст. 44 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 січня 2019 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний