Постанова

Іменем України

28 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 758/15757/15-ц

провадження № 61-33585св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Родовід Банк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 липня 2017 року в складі колегії суддів: Лапчевської О. Ф., Кравець В. А., Мазурик О. Ф.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») про визнання кредитного договору та договору застави припиненими.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що 17 липня 2008 року між нею та ПАТ «Родовід Банк» було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк їй надав кредит на умовах невідновлювальної кредитної лінії на загальну суму 27 550 дол. США, зі строком виконання до 17 липня 2015 року, зі сплатою процентів у розмірі 7,7 % річних та щомісячною платою за обслуговування кредиту в розмірі 0,25 % від суми виданого кредиту.

Протягом строку дії договору розмір процентної ставки не змінювався. На забезпечення виконання зобов`язань за указаним договором 17 серпня 2008 року було укладено договір застави транспортного засобу № 77.1/АК-01313.08.2-3, предметом якого є застава автомобіля марки «Mazda». За умовами кредитного договору позичальник зобов`язався повертати кредит шляхом внесення грошових коштів готівкою через касу банку або перераховувати безготівковим шляхом згідно з графіком зниження ліміту заборгованості. Починаючи з грудня 2008 року позивачем були допущені порушення умов кредитного договору в частині сплати основного боргу, процентів за користування кредитними коштами та щомісячної комісії. Указані порушення були тимчасовими через погіршення фінансового становища позивача в умовах економічної кризи. 18 листопада 2013 року позивачем було погашено кредит в повному обсязі, а саме сплачено заборгованість за кредитним договором у сумі 27 555,50 дол. США, нараховані проценти у сумі 7 781,60 дол. США та комісію за обслуговування кредиту у сумі 31 197,24 грн.

14 листопада 2013 року позивач звернулася до банку із заявою про дострокове виконання зобов`язань за договором та зняття обтяження із заставного майна. 18 листопада 2013 року позивач отримала від відповідача відповідь про те, що станом на 18 листопада 2013 року сума заборгованості за кредитним договором становить 1 261 431,11 грн, яка складається із пені за порушення строків повернення кредиту в сумі 1 050 720,86 грн, пені за порушення строків сплати процентів у сумі 31 411,59 грн, пені за порушення строків плати за проведення розрахунків в сумі 179 298,65 грн. Після цього 23 грудня 2013 року позивач звернулася до відповідача із заявою про надання розшифровки нарахованої пені за кредитним договором відповідно до наданої довідки про стан заборгованості від 18 листопада 2013 року за кожен день такого нарахування. У відповідь ОСОБА_1 отримала від банку лист від 11 січня 2014 року про те, що розрахунок пені вона може виконати самостійно відповідно до пункту 3.6 кредитного договору або звернутися до банку особисто і отримати виписки з позикових рахунків за кредитним договором, сплативши за це комісійну винагороду згідно з тарифами банку. Такі дії відповідача, на думку позивачка, суперечать положенням укладеного між сторонами кредитного договору, відповідно до пункту 3.6 якого за порушення позичальником строків повернення кредитів чи сплати процентів позичальник сплачує банку за кожен день прострочення пеню в розмірі 1,6 % від суми простроченої заборгованості. Нарахування пені за порушення строків плати за проведення розрахунків кредитним договором не передбачена. Позивач зазначала, що станом на день подачі даного позову до суду ПАТ «Родовід Банк» з позовом про стягнення з неї пені чи інших штрафних санкцій не зверталось. Тому позивач вважала, що її зобов`язання за кредитним договором припинено внаслідок його виконання, проведеного належним чином. З метою врегулювання спору мирним шляхом та зняття арешту з заставного автомобіля позивач звернулася до відповідача з відповідним листом, однак отримала відмову.

За таких обставин позивач вирішив звернутися до суду за захистом своїх прав та просив задовольнити позовні вимоги.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року позов задоволено.

Визнано припиненим кредитний договір від 17 липня 2008 року № 77.1/АК-01313.08.2, укладений між відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» та ОСОБА_1

Визнано припиненим договір застави транспортного засобу від 17 липня 2008 року № 77.1/АК-01313.08.2-3, укладений між відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» та ОСОБА_1 .

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції виходив із наявності підстав для застосування вимог статей 598, 599 ЦК України.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17 липня 2017 року рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, щовідсутні підстави для задоволення позовних вимог з підстав, заявлених позивачем, оскільки зобов`язання не виконано.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та помилкового скасування рішення суду першої інстанції.

Заперечення на касаційну скаргу не подано

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судами встановлено, що 17 липня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 77.1/АК-01313.08.2, відповідно до пункту 1.1 якого банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 27 550 дол. США терміном до 17 липня 2015 року включно. Відповідно до підпункту 1.2.1 договору кредитні кошти надаються виключно на купівлю автомобіля згідно з договором №4 48/2008М купівлі-продажу автомобіля від 31 травня 2008 року.

Процентна ставка за кредитами за цим договором встановлюється в розмірі 7,7% річних (пункт1.5), а щомісячна плата за обслуговування кредиту становить 0,25 % від суми виданого кредиту (пункт1.6).

Пунктом 3.6 кредитного договору передбачено, що за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів позивачка зобов`язана сплачувати банку за кожний день прострочення пеню в розмірі 1,6 % від суми простроченої заборгованості.

Також 17 липня 2008 року на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 17 липня 2008 року № 77.1/АК-01313.08.2 між сторонами було укладено договір застави транспортного засобу, за яким позивач передала в заставу автомобіль марки «Mazda», модель 3, 2008 року випуску (пункт1.1).

У зв`язку з реєстрацією 22 грудня 2015 року шлюбу позивач змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».

Встановлено, що через фінансові труднощі деякий час вона погашала кредит щомісячно, але не у повній сумі.

14 листопада 2013 року позивач звернулася до відповідача із заявою про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором та зняття обтяження із заставного майна.

18 листопада 2013 року ОСОБА_1 кредит погасила, сплативши заборгованість за кредитом, нараховані проценти та комісію за обслуговування кредиту.

У цей же день позивач отримала лист банку, у якому було зазначено, що станом на 18 листопада 2013 року сума заборгованості за кредитним договором становить 1 261 431,11 грн і складається з пені за порушення строків повернення кредитів - 1 050 720,86 грн, пені за порушення строків сплати процентів - 31 411,59 грн, пені за порушення строків плати за проведення розрахунків - 179 298,65 грн.

У матеріалах справи наявний детальний розрахунок заборгованості, наданий банком, з якого встановлено, що зобов`язання за кредитним договором позичальником виконано не у повному обсязі, наявна заборгованість з пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості у розмірі 3 407 689,15 грн, трьом відсоткам річних від суми простроченої кредитної заборгованості у розмірі 694,78 дол. США, та інфляційним втратам від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредитом у розмірі 392,17 грн, про яку ОСОБА_1 було попереджено після дострокового погашення заборгованості.

Також встановлено, що у провадженні Святошинського районного суду м. Києва знаходиться справа за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, а саме суми 3 % річних від суми простроченої кредитної заборгованості - 18 913,76 грн та загальної суми інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості за платою за користування кредитом у розмірі 392,17 грн, а всього 19 305,92 грн.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (стаття 531 ЦК України).

За приписами частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК Українипередбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Аналіз вищезазначених вимог закону дає підстави для висновку про те, що юридичним наслідком належного виконання зобов`язання відповідно до статей 598, 599 ЦК України є припинення зобов`язання. З моменту виконання боржником зобов`язань й прийняття їх кредитором, припиняється існування прав і обов`язків сторін, що складають зміст конкретного зобов`язального правовідношення.

У зв`язку з наведеним, встановивши факт неналежного виконання боржником основного зобов`язання за кредитним договором, апеляційний суд дійшов правильного висновку про ненастання у зв`язку з встановленими обставинами щодо кредитної заборгованості таких юридичних наслідків як припинення кредитного зобов`язання.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська