Дата документу 03.09.2019 Справа № 312/104/16-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №312/104/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Рогоза А.Ю.
Провадження № 22-ц/807/2215/19 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«03» вересня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на ухвалу Великобілозерського районного суду Запорізької області від 06 травня 2019 року про відмову в перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Управління Держгеокадастру в м. Енергодарі Запорізької області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, який уточнював протягом розгляду справи, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Управління Держгеокадастру в м. Енергодарі Запорізької області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Рішенням Великобілозерського районного суду Запорізької області від 10 березня 2017 року позов задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_4 земельною ділянкою площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1 та житловим будинком, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу самовільно побудованих споруд, а саме: металевої нежитлової (навісу), позначеної № 3 на схемі висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, металевої нежитлової (сараю), позначеної № 4 на схемі висновку експерта, нежитлової (сараю "курятника"), позначеної № 5 на схемі висновку експерта, нежитлової (гаражу), позначеної № 6 на схемі висновку експерта, металевої нежитлової (сараю), позначеної № 7 на схемі висновку експерта, металевої сітки (огорожі), які розташовані на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , та на межі земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 19, привести земельну ділянку в належний для її цільового використання стан.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 27 липня 2017 року рішення Великобілозерського районного суду Запорізької області від 10 березня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_4 у задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду від 12 грудня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено. Рішення Апеляційного суду Запорізької області від 27 липня 2017 року скасовано. Рішення Великобілозерського районного суду Запорізької області від 10 березня 2017 року залишено в силі.

В квітні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 звернулись до суду з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування вимог зазначили, що після ухвалення рішення суду та набрання ним законної сили їм стали відомі обставини, які є істотними для справи, і які не були і не могли бути відомі під час розгляду цієї справи.

28 березня 2019 року ними було замовлено у ТОВ «Козацькі землі» встановлення межових знаків земельної ділянки № НОМЕР_2 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,75 га, власником якої є ОСОБА_2 Того ж дня представником ТОВ «Козацькі землі» ОСОБА_5 в присутності заступника голови громади Бовтути СМ., начальника відділу земельних відносин ОСОБА_6 , членів комісії/депутатів сільської ради було встановлено межі земельної ділянки, закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками у кількості 6 штук, про що складено Акт та Список. Після закріплення межі було виявлено, що всі будівлі та споруди, щодо яких виник спір у 2016 році, знаходяться на земельній ділянці, що належить ОСОБА_2 , та між ними та межею земельної ділянки, що належить ОСОБА_4 є відстань від 3,5 до 4 метрів в бік ділянки №21, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 .

На підставі зазначеного просили задовольнити заяву, скасувати рішення Великобілозерського районного суду Запорізької області від 10 березня 2017 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Ухвалою Великобілозерського районного суду Запорізької області від 06 травня 2019 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про перегляд рішення Великобілозерського районного суду Запорізької області від 10 березня 2017 року за нововиявленими обставинами.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на зазначення ними в заяві нововиявлених обставин, порушення судом першої інстанції норм ст. 107 ЗК України, ст. 423 ЦПК України, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову про задоволення заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, скасувати рішення Великобілозерського районного суду Запорізької області від 10 березня 2017 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені заявником обставини не є нововиявленими та були предметом розгляду у цій справі.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Великобілозерського районного суду Запорізької області від 10 березня 2017 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 , зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_4 земельною ділянкою площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1 та житловим будинком, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 шляхом демонтажу самовільно побудованих споруд, а саме: металевої нежитлової (навісу), позначеної № 3 на схемі висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, металевої нежитлової (сараю), позначеної № 4 на схемі висновку експерта, нежитлової (сараю «курятнику»), позначеної № 5 на схемі висновку експерта, нежитлової (гаражу), позначеної № 6 на схемі висновку експерта, металевої нежитлової (сараю), позначеної № 7 на схемі висновку експерта, металевої сітки (огорожі), які розташовані на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 та на межі земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 19, привести земельну ділянку в належний для її цільового використання стан. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 27 липня 2017 року рішення Великобілозерського районного суду Запорізької області від 10 березня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог. Ухвалюючи нове рішення апеляційний суд дійшов висновку про те, що земельні ділянки сторін за розмірами і конфігурацією відповідають технічній документації, але при виділенні в натурі на місцевості відбулося їх зміщення. При цьому апеляційним судом приймались і досліджувались нові докази, отримані при апеляційному перегляді.

Постановою Верховного суду від 12 грудня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено, рішення апеляційного суду Запорізької області від 27 липня 2017 року скасовано, рішення Великобілозерського районного суду Запорізької області від 10 березня 2017 року залишено в силі.

За приписами ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до п. З Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами" від 30.03.2012 року № 4, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених ЦПК України є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно з п. 4 вказаної Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами" вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Не можуть бути визнані нововиявленими обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, касаційній скарзі або які могли бути встановлені при виконанні судом вимог ст.10 ЦПК України щодо з`ясування обставин справи на засадах змагальності сторін в редакції, що діяла на час ухвалення рішення суду, яке переглядається за нововиявленими обставинами.

Таким чином у разі, якщо обставини справи, на які особа посилається, як на нововиявлені були чи могли бути їй відомими на час розгляду справи до ухвалення судом рішення, про перегляд якого за нововиявленими обставинами подана відповідна заява, такі обставини не є нововиявленими.

Як вбачається із змісту заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 фактично не погоджувались з висновком судової земельно-технічної експертизи від 21 жовтня 2016 року №190-16, посилались на висновки технічного звіту з виконання геодезичної зйомки земельної ділянки 2017 року, згідно з яким у 1995 році після виділу комплексу земельних ділянок по вул. Суворова відбулось зміщення ділянок.

Судом першої інстанції встановлено, що при зверненні до суду з апеляційною скаргою на рішення Великобілозерського районного суду Запорізької області від 10 березня 2017 року та запереченнями на касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Запорізької області від 27 березня 2017 року відповідачі вже посилались на вказані обставини (т. 2 а.с. 63-70, 168-175), а тому вже враховані Апеляційним судом Запорізької області та Верховним Судом при перегляді рішення суду першої інстанції в апеляційному та касаційному порядку.

А отже, зазначені обставини не є такими, які не були відомі відповідачам під час розгляду справи.

Встановлення ТОВ «Козацькі землі» межових знаків земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_2 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , замовлено 28 березня 2019 року, тобто після ухвалення рішення, яке заявник просить переглянути, тому не є нововиявленою обставиною у розумінні ст. 423 ЦПК України.

Таким чином, суд першої інстанції, перевіряючи обґрунтованість заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, вірно виходив із загальних положень про істотні для справи обставини, які можуть бути підставою для перегляду рішення, та дійшов обґрунтованого висновку, що обставини, на які посилаються заявники, не є нововиявленими обставинами.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Великобілозерського районного суду Запорізької області від 06 травня 2019 року про відмову в перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 05 вересня 2019 року.

Головуючий

Судді: