Справа №: 343/2242/18
Провадження №: 2/0343/124/19
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

17 січня 2019 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Керніцького І. І.,

секретаря Оленюк Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду в м.Долина справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшененя розміру аліментів, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка просить постановити рішення, яким:

збільшити розмір аліментів та щомісячно стягувати аліменти із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, визначивши аліменти у розмірі ј частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків, прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, з дня предявлення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

стягнути з відповідача судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23 квітня 2013 року, позов задоволено та стягнуто з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Коли відповідач проживав в м.Долина та працював у Долинському УБР, то з нього були стягнуті аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку. В 2017 році він розрахувався та переїхав на постійне проживання у ІНФОРМАЦІЯ_6. З вересня 2018 року знову працює у м.Полтава. 1 серпня 2018 вона подала документи до виконавчої служби м.Дрогобича на стягнення аліментів. На теперішній час отримує аліменти в розмірі 16,5% на молодшого сина ОСОБА_3, так як старший син досягнув 18 років. Станом на сьогоднішній день працює вчителем в Долинському науковому ліцеї-інтернаті на неповному навантаженні. Окрім неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, має повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, який з 01.08.2017 року навчається на платній магістратурі на денній формі навчання в Івано-Франківському національному технічному університеті нафти і газу. Син ОСОБА_5 має проблеми зі здоров'ям, яке потребує щопіврічної діагностики та корекції зору новими окулярами. У звязку з тим, що з 2013 року вона утримує двох дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_3, має скрутне матеріальне становище, її заробітної плати не вистачає для задоволення всіх потреб дітей. Батько ОСОБА_2 добровільно не допомагає у вихованні дітей. Він здоровий, має постійне місце роботи, недавно придбав новий автомобіль. Окрім того, з 20 серпня до 1 грудня 2018 року перебувала на лікуванні в Долинській лікарні, зломила ногу, що спричинило додаткові витрати.

Позивачка в судове засідання не прибула, від неї поступила заява про розгляд спрви у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Не заперечила проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання на повторний виклик не зявився, причину своєї неявки суд не повідомив , від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, хоч про дату, час і місце судового засідання повідомлений у встановленому Законом порядку, від нього не поступив відзив на позов.

Відповідно, до ст.ст. 223,280 ЦПК України, суд проводить розгляд справи у його відсутності та на підставі наявних у ній документів та доказів, ухвалює заочне рішення.

Суд, дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних для вирішення спору. Позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного:

Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України).

Згідно ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року №789ХІІ (78912) яка набула чинності для України 27.09.1991 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Про те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі і від спільного проживання у них 02.04.1996 року народився син ОСОБА_6 та 15.12.2004 року син ОСОБА_5 свідчать матеріали справи копія паспорта ОСОБА_1, СС 321165 (а.с.6-7), копія свідоцтва про народження ОСОБА_4 серії І-НМ № 089012 від 09.04.1996 року (а.с.11), копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії І-НМ № 028216 від 14.02.2006 року (а.с.10).

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області в справі № 343/458/13-ц від 11.04.2013 року вирішено: Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку щомісячно на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Стягнення аліментів розпочати з 22 лютого 2013 року і проводити до повноліття дітей.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання (а.с.5).

В судовому засіданні встановлено, що стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9, припинено в звязку з досягненням останнім повноліття.

Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до переконання , що на даний час розмір раніше визначених аліментів є недостатнім, оскільки в силу свого віку, потреби сина ОСОБА_5 значно виросли природно та потребує в звязку з цим більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері, з якою він проживає. З часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Матеріальне становище позивачки також погіршилося у звязку з інфляційними процесами у державі, подорожчанням продуктів харчування та товарів загального вжитку, що є загальновідомим фактом. Також покращився матеріальний стан відповідача, внаслідок припинення стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_6 в звязку з досягненням ним повноліття.

Крім того, законодавством передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відтак, стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у меншому за мінімальний розмір, встановлений ст. 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення.

Таким чином, визначений судом розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, є недостатнім для задоволення всіх потреб його: калорійного харчування та забезпеченням одягом відповідно до їх віку та витрат на навчання, тобто не забезпечує навіть мінімальні потреби дитини, і є не достатніми для повноцінного його розвитку, а тому є підстави для збільшення розміру аліментів.

З урахуванням положень статті 182 СК України щодо встановлення мінімального гарантованого розміру аліментів відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», враховуючи сімейний стан, матеріальне становище позивачки і відповідача, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивачки на утримування неповнолітньої дитини слід змінити.

При цьому, керуючись роз'ясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд вважає, що стягнення аліментів в збільшеному розмірі слід розпочати з часу набрання законної сили даним рішенням, а не з часу звернення до суду з позовом, як просить позивачка.

Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 180-184, 192 СК України, керуючись ст.ст.141,258, 259, 263-265, 268, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Збільшити розмір аліментів, що стягуються згідно рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 11.04.2013 року по справі № 343/458/13-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 та щомісячно стягувати

аліменти із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, визначивши аліменти у розмірі ј частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків, прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Стягнення аліментів у збільшеному розмірі розпочати з часу вступу рішення у законну силу та продовжувати до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 768,40 гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Івано-Франківського апеляційного суд через Долинський районний суд.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1, що проживає за адресою: 77503 АДРЕСА_1, ІПН: НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10, ІПН: НОМЕР_2.

Суддя Долинського районного суду І. І. Керніцький