КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 754/2045/18

Апеляційне провадження 22-ц/824/11220/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

при секретарі Гойденко Д.В.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 червня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Грегуль О.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її виховання, встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною,

в с т а н о в и в :

у лютому 2018 рокуОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому, з урахуванням збільшення позовних вимог просив зобов`язати відповідача не чинити перешкоди в спілкуванні з дитиною, встановити порядок участі у спілкуванні та вихованні дитини без присутності матері дитини: кожного тижня з понеділка по п`ятницю з 18:30 год. до 20:00 год.; кожної суботи щотижня з 11:00 год. до 18:00 год.; з можливістю ночувати в ніч з суботи на неділю через тиждень з 18:00 год. суботи до 11:00 год. неділі з урахуванням розпорядку дня дитини, стану здоров`я та особистого бажання; двічі на рік по 14 діб для проведення сумісного відпочинку в літній період без супроводу матері.

В обґрунтування позову зазначав, що з 03.11.2007 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 30.09.2014 рішенням Деснянського районного суду м. Києва шлюб розірвано. Вказував, що з припиненням проживанням однією сім`єю син залишився проживати з матір`ю, яка чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином та прийнятті участі у його вихованні.

Рішенням Деснянського районного суду від 04.06.2019 позов задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з дитиною: ОСОБА_3 та у його вихованні. Встановлено наступний графік спілкування ОСОБА_1 з ОСОБА_3 ,: щовівторка та щочетверга з 18:00 год. до 19:00 год. без присутності матері дитини; першої та третьої суботи кожного місяця з 11:00 год. до 19:00 год. без присутності матері дитини; другої та четвертої неділі кожного місяця з 11:00 год. до 19:00 год. без присутності матері дитини. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, рішення суду ґрунтується лише на висновку Деснянської районної в м. Києві держаної адміністрації, як органу опіки та піклування. Вважає, що при вирішенні спору, суд виходив не з інтересів дитини, а з інтересів відповідача по справі. Син підростає та потребує більшого часу для контакту з батьком.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 03.11.2007 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

30.09.2014 рішенням Деснянського районного суду м. Києва шлюб між сторонами розірвано. З часу припинення спільного проживання однією сім`єю, дитина залишилась проживати із матір`ю.

Згідно з висновком Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 19.10.2018 № 112/03/31-3525 визнано за доцільне встановити наступний графік спілкування батька з дитиною, а саме: щовівторка та щочетверга з 18:00 год. до 19:00 год. без присутності матері; першої та третьої суботи кожного місяця з 11:00 год. до 19:00 год. без присутності матері; другої та четвертої неділі кожного місяця з 11:00 год. до 19:00 год. без присутності матері.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що сторони не змогли дійти згоди щодо регламенту спілкування батька з дитиною, а висновок органу опіки і піклування відповідає інтересам дитини.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального права.

Відповідно до ст. ст. 141, 150 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини та зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Умовами повноцінного виховання дитини є постійний контакт з батьками, які згідно зі ст. 153 СК Українимають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 157 СК Українитой із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У статті 158 СК Українипередбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Відповідно до ст. 159 СК Україниякщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтями 15, 16 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини дитина для повного і гармонійного розвитку його особистості потребує любові і розуміння. Він повинен, коли це можливо, зростати на піклуванні і під відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Суд першої інстанції керуючись вимогами зазначених норм дійшов правильних висновків про те, що регламент побачень ОСОБА_1 з малолітнім сином, який визначений у висновку органу опіки та піклування відповідає інтересам дитини з урахування її віку та умов, у яких проживає дитина.

Доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують.

Позивач вказує, що після розірвання шлюбу 30.09.2014 син залишився проживати з матір`ю. Будь - яких доказів про те, що відповідач чинила йому перешкоди у спілкуванні з дитиною позивач не надав. До органу опіки і піклування протягом більш як трьох років про визначення порядку у спілкуванні з диною ОСОБА_1 не звертався. Зазначені обставини також враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення. Враховуючи тривалий період відсутності спілкування батька з сином, суд правильно визнав, що саме регламент побачень ОСОБА_1 з малолітнім сином, який визначений у висновку органу опіки та піклування відповідає інтересам дитини.

Позивач не позбавлений права в подальшому подати позов чи звернутися до органу опіки і піклування про встановлення іншого порядку спілкування з сином, за наявності бажання дитини проводити більше часу з батьком, та з урахуванням інших обставин, які будуть відмінні від обставин, встановлених у даному рішенні.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 червня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 03.09.2019.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

О. Ф. Мазурик