Номер провадження: 22-ц/813/7245/19
Головуючий у першій інстанції Аліна С.С.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про відкриття апеляційного провадження

21 серпня 2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Дрішлюка А.І., дослідивши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 липня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Регіональний сервісний центр МВС в Одеській області про визнання права власності, про визнання недійсним договору купівлі-продажу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Регіональний сервісний центр МВС в Одеській області про визнання права власності, про стягнення грошової компенсації, -

ВСТАНОВИВ:

14.09.2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Регіональний сервісний центр МВС в Одеській області, який неодноразово уточнював та доповнював, зокрема 21.10.2016 року, 24.11.2016 року, 22.12.2016 року, 10.02.2017 року, 20.05.2019 року, 22.05.2019 року, та проси суд - визнати за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на нежитлове приміщення, машиномісце АДРЕСА_1 ; - скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на машиномісце АДРЕСА_1 ; - визнати за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_2 ; - скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 ; - стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 кошти у розмірі 197 390 гривень, отриманих ОСОБА_1 в якості страхового відшкодування за автомобіль BMW X1; - стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 інфляційні витрати на суму боргу в розмірі 201 142, 26 грн; - стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 3% річних у розмірі 17 465, 84 грн; - стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 Ѕ частину ринкової власності, відчуженого без згоди ОСОБА_3 транспортного засобу «TOYOTA VENZA», 2010 р.в., кузов - 4 НОМЕР_1 ., у розмірі 313 125, 61 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилався на те, що не надавав ОСОБА_1 ні письмову, ні усну згоду на відчуження автомобіля «TOYOTA VENZA», 2010 р.в., кузов -4 НОМЕР_1 , номерний знак - НОМЕР_2 . Позивач зазначав, що відповідачка ОСОБА_1 здійснила відчуження автомобіля «TOYOTA VENZA», 2010 р.в., на свій розсуд проти його волі як чоловіка, і не в інтересах їх сім`ї, або вона приховала таке майно чи вартість майна, що не було враховано при поділі. Тому позивач вказував на те, що він має право на стягнення з ОСОБА_1 Ѕ частини вартості відчуженого автомобіля «TOYOTA VENZA», 2010 р.в., кузов -4 НОМЕР_1 , а саме у розмірі 313 124 грн 61 коп. Крім іншого позивач вказував на те, що кошти, які отримала ОСОБА_1 , а саме страхове відшкодування за автомобіль «BMW X1», 2013 р.в., кузов - НОМЕР_3 , номерний знак - НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ - НОМЕР_9 , видане ВРЕР №2 м. Одеси, є спільним сумісним майном ОСОБА_3 та ОСОБА_1 і повинні бути поділені, так як ОСОБА_1 після отримання відшкодування не була передана ОСОБА_3 половина набутих коштів. Вказані кошти ОСОБА_1 отримувала від страхової компанії особисто, тому позивач зазначав, що ОСОБА_1 повинна сплатити на користь ОСОБА_3 половину від отриманих нею від страхової компанії коштів у розмірі 197 390 гривень, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 201 142 грн 26 коп, а також три проценти річних від простроченої суми у розмірі 17 465 грн 84 коп. Окрім того позивач посилався на те, що в період спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 набули квартиру АДРЕСА_2 та нежитлове приміщення, машиномісце АДРЕСА_1 . При цьому позивач вказував, що вищевказане майно придбано за його особисті кошти, а тому з цих підстав просив суд визнати за ним право власності на вищевказане майно (т. 1, а.с. 6-11, 46-50, 144-149, т. 2, а.с. 73-79, 166-176, т. 3, а.с. 81-91, 100-110).

17.11.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Регіональний сервісний центр МВС в Одеській області, який 01.12.2016 року уточнила. Позивач за зустрічним позовом просила суд: - визнати за ОСОБА_1 право особистої власності на 58,5 % об`єкту нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 ; - визнати за ОСОБА_1 право спільної сумісної власності на 20,75 % об`єкту нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 ; - виділити відповідні частини квартири АДРЕСА_2 , відповідно до одного із запропонованих експертом варіантів поділу квартири, а в разі неможливості стягнути компенсацію частини; - визнати за ОСОБА_1 право спільної сумісної власності на 1/2 частину об`єкту нерухомого майна - машиномісця АДРЕСА_1 ; - виділити ОСОБА_1 відповідні частини, машиномісця АДРЕСА_1 , відповідно до одного із запропонованих експертом варіантів поділу, а в разі неможливості стягнути компенсацію частини; - стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1/2 частину ринкової вартості, відчужених без згоди ОСОБА_1 наступних транспортирних засобів: Lexus GX 470 4664», 2008 року випуску, кузов - НОМЕР_5 ; «HONDACRV 2354», 2007 року випуску, кузов - НОМЕР_6 ; «MERCEDES-BENZ 300», 1988 року випуску, кузов - НОМЕР_7 . Свої вимоги позивач за зустрічним позовом обґрунтовувала тим, що вона має право стягнути з ОСОБА_3 1/2 частину вартості відчужених ОСОБА_3 транспортних засобів: «Lexus GX 470 4664», 2008 року випуску, кузов - НОМЕР_5 , « НОМЕР_10, 2007 року випуску, кузов - НОМЕР_6 , «MERCEDES-BENZ 300», 1988 року випуску, кузов - НОМЕР_7 . Також ОСОБА_1 вказувала, що спільним сумісним майном також є машиномісце АДРЕСА_3 та зареєстровані на ім`я ОСОБА_1 Зокрема, позивач зазначила, що частину грошових коштів за придбану квартиру АДРЕСА_2 - у розмірі 13 000 доларів США (що станом на 28.10.2005 року складало 65 650 гривень) вона оплатила з власних коштів виручених від продажу майна, яке належало їй особисто до шлюбу та до проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Враховуючи те, що вартість спірного об`єкту нерухомого майна на момент його придбання складала у розмірі 111 123 грн 74 коп., розмір особистої частки ОСОБА_1 повинен складати 58,5 %, інші 41,5 % є об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Тому на думку ОСОБА_1 у вищевказаній спірній квартирі належить їй 58,5 % - як особиста власність (у розумінні ст.57 СК України) та 20,75 % - спільна сумісна власність (у розумінні ст.ст. 60, 74 СК України), а всього їй належить - 79,25 % (т. 1, а.с. 235-239, т. 2, а.с. 7-10).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси (суддя Аліна С.С.) від 22.12.2016 року було прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Регіональний сервісний центр МВС в Одеській області про визнання права власності, про стягнення грошової компенсації в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Регіональний сервісний центр МВС в Одеській області про визнання права власності, про визнання недійсним договору купівлі-продажу (т. 2, а.с. 83).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси (суддя Аліна С.С.) від 11 липня 2019 року вирішено позов ОСОБА_3 - задовольнити. А саме, визнати за ОСОБА_3 , право власності на нежитлове приміщення, машиномісце АДРЕСА_1 Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на машиномісце АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_2 . Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 . Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1/2 частину ринкової власності, відчуженого транспортного засобу «TOYOTA VENZA», 2010 р.в., кузов - НОМЕР_11 у розмірі 313 125,61 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 197 390 грн, отриманих ОСОБА_1 в якості страхового відшкодування, стягнути інфляційні витрати у розмірі 201 142, 26 грн, стягнути три проценти річних у розмірі 17 465, 84 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 2 476 грн. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Регіональний сервісний центр МВС в Одеській області про визнання права власності, про стягнення грошової компенсації суд вирішив відмовити (т. 3, а.с. 139-154).

Не погоджуючись з вказаним рішенням представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 30.07.2019 року звернувся до суду з апеляційною скаргою. Обґрунтовуючи свою скаргу апелянт вказує на те, що ОСОБА_3 не надано будь-яких доказів того, що він особисто сплачував грошові кошти або надавав їх ОСОБА_1 за машиномісце № АДРЕСА_4 та квартиру АДРЕСА_2 . Тому апелянт вважає, що суд при задоволенні відповідної позовної вимоги ОСОБА_3 , вдався до припущень. Щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача половини ринкової вартості відчуженого транспортного засобу TOYOTA VENZA, апелянт зазначив, що позивачем не було надано доказів того, що у період шлюбу він вимагав та не отримав від ОСОБА_1 половину вартості вказаного авто. Крім того, на думку апелянта, до вказаних правовідносин мають бути застосовані правила позовної давності. Також апелянт зауважив, що в рішенні суду не зазначається, коли саме ОСОБА_1 отримала страхову виплату та взагалі не зазначається про подання відповідачкою клопотання про застосування позовної давності та мотиви її не застосування. Апелянт вказує на те, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що в період розгляду справи ОСОБА_1 та її представники не подавали до суду заяву про визнання поважними причин пропуску строків позовної давності за первісними позовними вимогами та доказів, які б їх обґрунтовували. На думку апелянта суд в такий спосіб відступив від таких основних засад судочинства як рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, по-різному застосовуючи до позовних вимог сторін, які мають однакову правову природу, одні ті ж самі норми матеріального права. Тому апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить апеляційний суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні первісних позовних вимог відмовити, зустрічні позовні вимоги - задовольнити, а також стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові втрати (т. 3, а.с. 156-164).

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи оскаржуване рішення ухвалено 11.07.2019 року, повний текст рішення виготовлено 19.07.2019 року, про що безпосередньо зазначено в резолютивній частині рішення. З апеляційною скаргою представник апелянта звернувся до суду 30.07.2019 року, що підтверджується відповідними відмітками суду першої інстанції. Отже, апелянт звернувся до суду з апеляційною скаргою у встановлений законом строк. Судовий збір апелянтом сплачено, про що свідчить відповідна квитанція від 30.07.2019 року (т. 3, а.с. 155).

Так, апеляційна скарга відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України, перешкоди для відкриття апеляційного провадження у справі відсутні, тому на підставі ч.1 ст. 359 ЦПК України, тому суд вважає за необхідне відкрити апеляційне провадження.

Відповідно до ст. 360 ЦПК України, учасники справ, мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі.

Відзив на апеляційну скаргу має містити:

-найменування суду апеляційної інстанції;

-ім`я (найменування), поштову адресу особи, яка подає відзив на апеляційну скаргу, а також номер засобу зв`язку, адресу електронної пошти, за наявності;

-обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги;

-у разі необхідності - клопотання особи, яка подає відзив на апеляційну скаргу;

-перелік матеріалів, що додаються.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. До відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 185, 352-354, 357, 359, 361 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 липня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Регіональний сервісний центр МВС в Одеській області про визнання права власності, про визнання недійсним договору купівлі-продажу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Регіональний сервісний центр МВС в Одеській області про визнання права власності, про стягнення грошової компенсації.

Копію апеляційної скарги з поданими матеріалами направити особам, які беруть участь у справі та запропонувати надати суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу протягом десяти календарних днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

21.08.2019 року м. Одеса