Справа № 645/6772/18
Провадження № 2/645/552/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2019 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Іващенко С.О.,

за участю секретаря судового засідання Новицької Я.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, а саме квартири № 43, в будинку № 264-Д по Салтівському шос. В м.Харкові.

Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що 11 червня 2004 року, між нею, ОСОБА_1 та відповідачем, ОСОБА_2, було укладено шлюб, який 10 вересня 2018 року був розірваний рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова. За час шлюбу сторони, придбали собі у власність однокімнатну квартиру загальною площею 44,6 кв. м., житловою площею 19,3 кв. м, що розташована за адресою: м. Харків, Салтівське шосеАДРЕСА_1, яка була зареєстрована на відповідача. Позивач звернулася до відповідача з проханням мирно поділити майно, яке знаходиться у їх спільній сумісній власності, але відповідач категорично відмовився від укладання будь-яких договорів та порадив їй звернутися до суду. Позивач була вимушена звернутися до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження за вищевказаним позовом.

У підготовче судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (Вх. № 2111, від 28.01.2019 року).

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не зявився надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, справу розглядати за його відсутності (Вх. № 2112 від 28.01.2019 року).

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, з наступних підстав:

Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували у шлюбі, якій було зареєстровано 11 червня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану м. Харків та розірвано рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2018 року.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 10.08.2016 року власником, на квартиру № 43 в будинку № 264-Д по Салтівському шос. в м. Харкові зазначено ОСОБА_2 розмір частки 1. Номер запису про право власності - 15826822.

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що спірна квартира є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст.141 ЦПК України.

Згідно квитанції №0.0..1 від 06 листопада 2018 року, позивачем під час звернення до суду з вказаним позовом сплачено судовий збір в розмірі 1750,00 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно квитанції до прибуткового ордера «2-11/18 від 06.11.2018 року позивачем сплачено 1000,00 грн. за складання позовної заяви.

Керуючись ст. ст.3, 4, 10, 12, 13, 76-81, 82, 141, 206,207,247, 258-259, 263-265, 272, 273, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Здійснити поділ майна подружжя, що є спільною сумісною власністю, а саме квартиру № 43 за адресою: м.Харків, Салтівське шос., буд.264-Д.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на 1/2 частку квартири № 43 за адресою: м.Харків, Салтівське шос., буд.264-Д.

Залишити за ОСОБА_2, право власності на 1/2 частку квартири № 43 за адресою: м.Харків, Салтівське шос., буд.264-Д.

Стягнути з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1, судовий збір в розмірі 1750,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1, витрати на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: м. Харків, Гімназійна набережнаАДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, місце проживання: м.Харків, Салтівське шос. АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2.

Повне судове рішення складено 28 січня 2019 року.

Головуючий суддя С.О. Іващенко