Рівненський апеляційний суд
У Х В А Л А

10 вересня 2019 року м. Рівне

Справа № 567/740/17

Провадження № 22-ц/4815/1002/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач),Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

позивач- ОСОБА_4,

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю представника ОСОБА_2 - адвоката Хмарук Ю.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про затвердження мирової угоди у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ частки в натурі, по якій 22 квітня 2019 року Острозьким районним судом Рівненської області постановлено рішення

в с т а н о в и в:

5.07.2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ частки в натурі.

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 22 квітня 2019 року проведено поділ житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 варіанту розподілу №2 висновку №180817/1/С судової будівельно-технічної експертизи, шляхом виділення ОСОБА_4 . 342/1000 частки зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями, а для ОСОБА_2 та ОСОБА_3 658/1000 його частки, із зазначенням конкретних виділених приміщень, їх площі.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 2956 грн. 50 коп. в якості грошової компенсації різниці у вартості часток.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 2956 грн. 50 коп. в якості грошової компенсації різниці у вартості часток.

Зобов`язано сторони замурувати дверні прорізи між вказаними в експертизі приміщеннями, демонтувати піч в приміщенні 1-5, влаштувати сходову клітину з приміщення 1-5 та 1-6 до приміщення 1-13, реконструювати сходи в приміщенні 1-4 відповідно до вимог ДБН, в розділених частинах будинку влаштувати окреме інженерне забезпечення з покладенням на них витрат на проведення вказаних робіт відповідно до їх часток в будинковолодінні. Вирішено питання розподілу судових витрат.

9 вересня 2019 року на електронну пошту надійшла заява від сторін, в якій вони просять затвердити мирову угоду у справі, за умовами якої позивач зобов`язується продати для ОСОБА_2 , а остання купити 1/3 частку у житловому будинку з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 та ОСОБА_2 дійшли згоди, що продаж буде здійснено у найкоротший строк, але не пізніше 21.01.2020 року за ціною 6 тис. доларів США. При укладанні цієї мирової угоди сторони вийшли за межі позовних вимог. Однак, оскільки мирова угода встановлює процедуру розпорядження належним сторонам на праві власності нерухомим майном, вона не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. ОСОБА_3 надає згоду на відчуження позивачем та купівлю ОСОБА_2 1/3 частки у вказаному вище житловому будинку.

Мирова угода не підлягає затвердженню судом виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст. 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Таким чином, виходячи із змісту ст. 207 ЦПК України, укладена в цивільному процесі мирова угода породжує права та обов`язки для осіб не тільки процесуальні, а й матеріальні. Тому мирова угода має матеріальний зміст, укладається і затверджується судом відповідно до вимог не лише цивільного процесуального права, а й з урахуванням цивільного права.

Фактично за умовами мирової угоди, сторони уклали між собою попередній договір, який вони просять затвердити суд, що нормами ЦК України не передбачено.

Крім цього слід зазначити, що у статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Статтею 328 ЦК України закріплено презумпцію законності набуття права власності, тобто право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або якщо незаконність набуття права власності встановлена рішенням суду, а також встановлено відкритість переліку підстав набуття права власності з обмеженням їх виключно тими, що прямо передбачені в законодавстві.

Примусове виконання зобов`язання в натурі суперечить вимогам статті 635 ЦК України про правові наслідки порушення зобов`язання за попереднім договором і положенням статті 321 ЦК України про непорушність права власності.

Стаття 635 ЦК України не передбачає такого правового наслідку порушення взятого на себе в попередньому договорі зобов`язання щодо укладення основного договору, як спонукання до його укладення в судовому порядку.

Невиконання умов мирової угоди внаслідок не укладення сторонами договору купівлі - продажу протягом встановленого в ній строку унеможливлює спонукання їх до укладення основного договору в судовому порядку, виконання обов`язку в натурі чи виникнення основного договірного зобов`язання як правової підстави для виникнення в набувача права власності на майно.

За таких обставин, умови мирової угоди суперечать закону та є не виконуваними, а тому вона не підлягає затвердженню судом.

Керуючись ст.ст.207,368,373 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у затвердженні мирової угоди у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ частки в натурі.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: Бондаренко Н.В.

Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.