Справа 556/2159/13-ц
Номер провадження 2-п/556/1/2019
УХВАЛА

про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення

07.02.2019 .

Володимирецький районний суд Рівненської області

в складі судді Іванків О.В.,

з участю секретаря судового засідання Кньовець Н.П.,

відповідача заявника ОСОБА_1,

представника відповідача адвоката ОСОБА_2,

представника позивача адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Володимирець заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Володимирецького районного суду від 17 грудня 2013 року у справі №556/2159/13-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди,-

встановив:

17 грудня 2013 року Володимирецьким районним судом постановлено заочне рішення про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 20000 грн.

Відповідач по справі подав до суду заяву про перегляд заочного рішення в порядку ст.284 ЦПК України. Вказана заява відповідає вимогам чинного законодавства і підлягає розгляду судом, у звязку з чим 26.12.2018 року заява ОСОБА_1 прийнята до розгляду у відповідності до ст.286 ЦПК України.

17.01.2019 року судове засідання, призначене в режимі відеоконференції з Тернопільським міськрайонним судом, відкладено через технічну неможливість встановлення відеозвязку.

В судовому засіданні 07.02.2019 року заявник та його представник підтримали заяву та пояснили, що ОСОБА_1 не приймав участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди, не отримував судових викликів, і про наявність оскаржуваного рішення дізнався лише в грудні 2018 року. Внаслідок цього ОСОБА_1 був позбавлений можливості навести суду свої аргументи та докази на їх підтвердження з приводу позовних вимог ОСОБА_4, які відповідач вважає безпідставними та необґрунтованими. В той же час, заперечення ОСОБА_1 проти позову ОСОБА_4 є істотними та вагомими і могли би вплинути на вирішення судом спору. Враховуючи ці аргументи, просили задовольнити заяву, скасувати заочне рішення Володимирецького районного суду від 17 грудня 2013 року у справі №556/2159/13-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, та призначити справу до нового судового розгляду в порядку загального позовного провадження.

Представник позивача заперечила проти доводів ОСОБА_1, пояснила, що відповідач був обізнаним про наявність цивільної справи, належно повідомлявся судом про час і місце судового розгляду, тому причини його неявки в судове засідання не можна вважати поважними. Крім того, будь-яких істотних та вагомих доказів в заперечення позовних вимог ОСОБА_4, відповідач не навів, а лише просить суд переоцінити раніше досліджені докази. Просила відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування заочного рішення.

Так, у відповідності до ч.1 ст.288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Аналогічна за змістом норма містилась в попередній редакції ЦПК України, яка була чинною на час постановлення судом оскаржуваного заочного рішення.

Таким чином, підставою скасування заочного рішення є сукупність двох обставин поважність причин неприбуття відповідача в судове засідання та істотність доказів, які він бажає надати суду.

Разом з тим, вивчення матеріалів цивільної справи №556/2159/13-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, на думку суду, не свідчить про поважність причин його неприбуття в судове засідання./

Так, 20.09.2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 20000 грн.

Як вбачається з повідомлення Тернопільського міського відділу УДМС в Тернопільській області №3486 від 16.10.2013 року, ОСОБА_1 був знятий з реєстраційного обліку в м.Тернопіль та вибув в с.Байківці Тернопільського району Тернопільської області (а.с.21).

Про ту обставину, що відповідач ОСОБА_1 в листопаді 2013 року дійсно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, свідчить факт отримання ним 01.11.2013 року позовної заяви з ухвалою Володимирецького районного суду від 24.10.2013 року про відкриття провадження у справі (повідомлення про вручення рекомендованого поштового повідомлення №712, а.с.25), а також факт відмови ОСОБА_1 від отримання судової повістки (лист №933, а.с.27).

Вказані письмові докази свідчать про те, що ОСОБА_1, починаючи з 01.11.2013 року, було відомо про відкрите провадження у справі про стягнення з нього моральної шкоди, однак від явки до суду він без будь-яких поважних причин ухилився, правом заперечити проти позову чи вирішити спір в добровільному порядку не скористався.

При цьому суд констатує, що відповідач ОСОБА_1 і в даний час продовжує проживати без реєстрації в с.Байківці Тернопільського району Тернопільської області, про що він сам ствердив в своїй заяві та підтвердив письмовими доказами. В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що з 2010 року він постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 без реєстрації і не змінював місця свого постійного проживання, хоча і відлучався з села на тимчасові заробітки.

У відповідності до ч.1 ст.77 Цивільного процесуального Кодексу України в редакції, яка діяла на час розгляду справи судом, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Аналогічними за змістом є ст.ст.130, 131 чинного Цивільного процесуального Кодексу України.

В той же час, ОСОБА_1, достовірно знаючи про справу, що розглядається Володимирецьким районним судом з його участю, відмовився від отримання судової повістки та не повідомив суд про зміну місця свого проживання, у звязку з чим наступна судова повістка (лист №970, а.с. 28, а також і копія судового рішення (лист №910, а.с.37) вважаються такими, що своєчасно та належним чином вручені відповідачу.

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він вказаних документів та викликів суду не отримував і про існування цивільної справи не знав. Проте такі пояснення не спростовують встановлених судом обставин, оскільки, як пояснив сам відповідач, разом з ним в с.Байківці проживають інші повнолітні члени сімї батьки та сестра, тому вказана вище кореспонденція суду могла бути отримана будь-ким з цих членів сімї, що у відповідності до положень цивільного процесуального законодавства вважається належним повідомленням учасника провадження.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що причини неявки ОСОБА_1 в судове засідання не є поважними, крім того, відповідач фактично ухилився від виконання процесуальних обовязків, покладених на нього законом, а саме від обовязку повідомляти суд про причини неявки в судове засідання та про зміну місця проживання.

З огляду на це, твердження ОСОБА_1 про те, що він не отримував судових викликів і не знав про розгляд судом справи про стягнення з нього моральної шкоди, спростовані в ході судового розгляду. У звязку з викладеним, підстав для перепгляду заочного рішення суд не вбачає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.128, 130-131, 284-288 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заочного рішення Володимирецького районного суду від 17 грудня 2013 року у справі №556/2159/13-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкодизалишити без задоволення.

Розяснити сторонам, що у відповідності до ч.4 ст.287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Головуюча: