Справа №345/5048/18
Провадження № 2/345/202/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.01.2019 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Онушканича В.В.

з участю секретаря судового засідання Бандури Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Войнилівської селищної ради об'єднаної територіальної громади Калуського району про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_2. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частку житлового будинку по АДРЕСА_1.

Спадкоємцем даного майна за законом є ОСОБА_1, яка 17.06.2014 року звернулася до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини. Проте постановою державного нотаріуса від 19.06.2018 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину через наявність заповіту, згідно якого все своє майно заповіла Єдиній Святій Непорочній Христовій Церкві, що визнає здійснений другий прихід Г.Н.І.Христа, Бога-Слова в Плоти на землю на Україні в Середнім під приматом Властителя Власти Емануїла, на монастир Непорочного Агнця.

Згідно відповіді Управління культури, національностей та релігій Івано-Франківської ОДА від 23.07.2018р., релігійна організація - Єдина Свята Непорочна Христова Церква, що визнає здійснений другий прихід Г.Н.І.Христа, Бога-Слова в Плоти на землю на Україні в Середнім під приматом Властителя Власти Емануїла, на монастир Непорочного Агнця, не зареєстрована в обласній державній адміністрації та не зверталася із проханням реєстрації статуту релігійної громади. Відтак дана особа в розумінні ст.80 ЦК України не є юридичною особою і не може бути суб'єктом цивільних правовідносин.

Позивач протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавці - ОСОБА_2, та проживали однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Так як позивач фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2, то просить визнати за нею право власності на спадкове майно.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить суд його задоволити.

Представник відповідача подав заяви про розгляд справи без його участі, позов визнає та не заперечує щодо його задоволення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_2 (а.с.5).

Як вбачається з матеріалів справи, постановою державного нотаріуса від 19.06.2018 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 у зв'язку із тим, що спадкодавцем було складено заповіт, згідно якого все своє майно заповіла Єдиній Святій Непорочній Христовій Церкві, що визнає здійснений другий прихід Г.Н.І.Христа, Бога-Слова в Плоти на землю на Україні в Середнім під приматом Властителя Власти Емануїла, на монастир Непорочного Агнця, посвідчений 16.03.2004 року Дувалко Г.Т., заступником голови виконкому Білківської сільської ради Іршавського району Закарпатської області за №19 (а.с.8).

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно відповіді на запит Управління культури, національностей та релігій Івано-Франківської обласної державної адміністрації від 23.07.2018року (а.с.10) релігійна організація - Єдина Свята Непорочна Христова Церква, що визнає здійснений другий прихід Г.Н.І.Христа, Бога-Слова в Плоти на землю на Україні в Середнім під приматом Властителя Власти Емануїла, на монастир Непорочного Агнця, не зареєстрована в обласній державній адміністрації та не зверталася із проханням реєстрації статуту релігійної громади.

До того ж, як вбачається із постанови державного нотаріуса, крім позивача, із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 в нотаріальну контору ніхто не звертався (а.с.8).

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, якщо у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від прав на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно із ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Войнилівської селищної ради ОТГ Калуського району від 26.10.2018 року №3017 (а.с.11) ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителька АДРЕСА_1 протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка через похилий вік, тяжку хворобу була у безпораднму стані і проживали однією сім'єю більше п'яти років до часу відкриття спадщини (а.с.11).

Отже, позивач є спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_2

Позивач, як спадкоємець за законом, відповідно до ст.1269 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину, звернувшись із заявою про прийняття спадкового майна (а.с.6).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 06.11.2003 року (а.с.12) спадкодавцю ОСОБА_2 належала на праві приватної власності 1/2 частина будинковолодіння по АДРЕСА_1. Згідно копії технічного паспорту інвентаризаційна вартість домоволодіння становить 95310,00 грн. (а.с.13-15).

Отже, зібрані по справі докази та належна їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання за позивачем права власності на спадкове майно.

На підставі викладеного, ст.ст. 1223, 1258, 1261, 1268-1269 ЦК України, керуючись ст.ст. 200, 206, 247, 259, 263-265 ЦПК України,

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, а саме 1/2 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 28.01.2019 року.

Головуючий