ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

04 лютого 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 738/1218/17

Головуючий у першій інстанції - Парфененко О. Я.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/132/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Лакізи Г.П.,

суддів: Онищенко О.І., Шарапової О.Л.,

секретар: Позняк О.М.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство "Ідея Банк" (нині - «Акціонерне товариство "Ідея Банк"),

відповідач - ОСОБА_2,

третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Автотрейд-Київ",

третя особа: регіональний сервісний центр МВС в Чернігівській області,

третя особа: територіальний сервісний центр №7444 регіонального сервісного центру МВС в Чернігівській області,

третя особа - ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Ідея Банк" на рішення Менського районного суду Чернігівської області в складі судді Парфененка О.Я. від 30 листопада 2017 року (повний текст рішення складений 04 грудня 2017 року) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Ідея Банк" до ОСОБА_2 про визнання правочинів недійсними, скасування державної реєстрації,

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року ПАТ «Ідея Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просило визнати недійсними правочин щодо купівлі-продажу транспортного засобу марки KIA моделі Sportage 2.0 LX 2WD 5dr 6А/Т, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2, фізичною особою ОСОБА_3. та правочин щодо купівлі-продажу цього ж транспортного засобу фізичною особою ОСОБА_2, а також скасувати державні реєстрації вказаного транспортного засобу, у тому числі первинну, проведену 20 квітня 2013 року, та проведену 04 серпня 2015 року.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що між позивачем та ТОВ «Автотрейд-Київ» 13 квітня 2012 року було укладено кредитний договір № 977, а також договір застави товарів в обороті № 1/04/12/977, згідно з яким ТОВ «Автотрейд-Київ», як заставодавець, передало 19 березня 2013 року у заставу позивачу, як заставодержателю автомобілі, зокрема, автомобіль марки КІА моделі Sportage 2.0 LX 2WD 5dr 6А/Т, 2012 року випуску. Проте ТОВ «Автотрейд-Київ» без отримання згоди заставодержателя 21 березня 2013 року уклало договір купівлі-продажу цього автомобіля з ОСОБА_3, а у серпні 2015 року даний автомобіль у власність набула ОСОБА_2 Позивач посилався на те, що реалізація автомобіля та його подальша реєстрація були проведені з порушенням норм чинного законодавства та договору застави, що вплинуло на його права та інтереси як заставодержателя.

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 30 листопада 2017 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про визнання правочинів недійсними, скасування державної реєстрації.

В апеляційній скарзі ПАТ «Ідея Банк», посилаючись на незаконність судового рішення та порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції дійшов до необґрунтованого висновку про те, що договір застави товарів в обороті на час його укладення підлягав нотаріальному посвідченню та помилково застосував до такого виду договору забезпечення ст. 14 ЗУ «Про заставу», підмінивши поняття «застави товарів в обороті» на «застава транспортного засобу».

Представник Банку зазначає, що єдиною вимогою щодо форми укладення договору застави товарів в обороті, передбаченого ст. 13 ЗУ «Про заставу», є проста письмова форма, яка фактично додержана сторонами правочину щодо оформлення застави товарів в обороті. Також ст. 41 вказаного Закону передбачено окремо істотні умови договору застави товарів в обороті, які теж в повному обсязі були додержані сторонами та містяться в договорі застави товарів в обороті.

Вказує, що при вирішенні вимоги щодо визнання правочинів недійсними застосуванню підлягають норми ЦК, а саме, ст.ст. 579, 586 ЦК України, оскільки жодного дозволу (згоди) щодо відчуження транспортного засобу заставодержатель заставодавцю не надавав.

Стверджує, що для задоволення позовних вимог про скасування державної реєстрації надані всі необхідні докази щодо наявності і зберігання оригіналу вантажно-митної декларації у ПАТ «Ідея Банк», без якої неможлива процедура первинної реєстрації транспортного засобу органами МВС України, а відповідно і наступні реєстрації (перереєстрації) цього транспортного засобу є недійсними.

У наданому відзиві третя особа ОСОБА_3, вважаючи доводи апеляційної скарги необґрунтованими, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а судове рішення - залишити без змін. Доводи відзиву зводяться до того, що предметом договору застави № 1/04/12/977 від 13 квітня 2012 року були саме транспортні засоби і, як наслідок, вказаний договір застави підлягав нотаріальному посвідченню, у зв'язку з чим висновок суду з цього приводу є законним. Також посилається на відсутність у ПАТ «Ідея Банк» доказів недотримання порядку реєстрації транспортних засобів. Представник третьої особи звертає увагу на те, що договір застави, на який посилається позивач, є нікчемним, і право застави у позивача не виникло, а тому Банк взагалі не має права заявляти вимогу про скасування державної реєстрації транспортного засобу, оскільки така реєстрація жодним чином не впливає на його права та обов'язки.

Іншими учасниками справи відзиви на апеляційну скаргу у встановлений термін не подавались.

Під час судового розгляду справи Публічне акціонерне товариство "Ідея Банк" змінило найменування та тип товариства на Акціонерне товариство "Ідея Банк", що підтверджується наданою апеляційному суду копією Статуту товариства (пункт 1.1. Статуту) в редакції, затвердженій загальними зборами акціонерів, протокол №60 від 21 серпня 2018, та погодженій Національним банком України 0-5 жовтня 2018 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача адвоката Карпець Ю.В., представника третьої особи ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5, представника третьої особи Регіонального сервісний центр МВС в Чернігівській області Бурханової Т.В., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що договір застави товарів в обороті, на підставі якого банком пред'явлений позов про порушення прав заставодержателя, є нікчемним через недотримання вимоги щодо його обов'язкового нотаріального посвідчення (як договору застави транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації), а отже він не створює для позивача юридичних наслідків, у тому числі, і щодо виникнення прав і обов'язків заставодержателя. Суд зазначив також, що позивач оспорює правочини, у яких не є ані стороною, ані заінтересованою особою, яка має конкретний майновий інтерес, і жодних прав у разі визнання недійсними оспорюваних договорів у позивача не виникає. Суд констатував, що вимога про скасування державної реєстрації транспортного засобу пред'явлена до неналежного відповідача і є похідною від первісної вимоги, тому підстави для її задоволення відсутні.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, зважаючи на таке.

У справі встановлено, що 13 квітня 2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Автотрейд-Київ» був укладений кредитний договір № 977, згідно п. 1.1 якого банк відкрив позичальнику револьверну кредитну лінію для фінансування складу легкових транспортних засобів з метою подальшого їх продажу. Максимальний ліміт заборгованості - 4 млн грн, зі строком дії кредитного ліміту 12 місяців від дати укладення договору, тобто по 12 квітня 2013 року, зі сплатою процентів за користування кредитом і комісій (том 1, а.с. 12-16).

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 13 квітня 2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Автотрейд-Київ» був укладений договір застави товарів в обороті № 1/04/12/977, згідно умов якого ТОВ «Автотрейд-Київ», як заставодавець, передало 19 березня 2013 року у заставу ПАТ «Ідея Банк», як заставодержателю, автомобілі марки КІА, в тому числі спірний автомобіль моделі Sportage 2.0 LX 2WD 5dr 6А/Т, 2012 року випуску, шляхом передачі на відповідальне зберігання вантажно-митної декларації стосовно цього транспортного засобу, про що був складений акт прийому-передачі (том 1, а.с. 20-23, 24).

Реєстраційний запис стосовно обтяження вищезазначеного транспортного засобу 21 березня 2013 року був внесений до Державного реєстру обтяжень рухомого майна (том 1, а.с. 25).

Згідно з укладеним 21 березня 2013 року між ТОВ «Автотрейд-Київ» та ОСОБА_3 договором купівлі-продажу автомобіля № 1423, останній набув у власність автомобіль марки КІА моделі Sportage 2.0 LX 2WD 5dr 6А/Т (а.с. 30-33), на підтвердження чого 20 квітня 2013 року на ім'я ОСОБА_3 було видане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (том 1, а.с. 177).

На підставі довідки-рахунку № 229185, виданої 04 серпня 2015 року ТОВ «Автосіверброк», автомобіль марки КІА моделі Sportage 2.0 LX 2WD 5dr 6А/Т був придбаний ОСОБА_2 (том 1, а.с. 176).

Звертаючись до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 про визнання правочинів щодо купівлі-продажу транспортного засобу недійсними, ТОВ «Ідея Банк» зазначало, що оспорюваними правочинами були порушені його права, як заставодержателя, оскільки автомобіль було відчужено без його згоди.

Зі змісту статей 40 і 41 Закону України «Про заставу» вбачається, що предметом застави товарів в обороті можуть бути сировина, напівфабрикати, комплектуючи вироби, готова продукція тощо, які індивідуалізовані шляхом зазначення їх знаходження у володінні заставодавця чи їх розташування в певному цеху, складі, іншому приміщенні або іншим способом, достатнім для ідентифікації сукупності рухомих речей як предмета застави.

Згідно зі статтею 42 Закону України «Про заставу», при заставі товарів в обороті або у переробці заставодавець зберігає за собою право володіти, користуватися та розпоряджатися предметом застави відповідно до правил цього розділу (тобто розділу Ш Закону України «Про заставу»).

Відповідно до статті 43 Закону України «Про заставу» у разі відчуження заставлених товарів заставодавець зобов'язаний замінити їх іншими товарами такої ж або більшої вартості.

Відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про заставу» при заставі товарів в обороті або у переробці реалізовані заставодавцем товари перестають бути предметом застави з моменту їх вручення набувачу або транспортній організації для відправлення набувачу або передачі на пошту для пересилки набувачу, а набуті заставодавцем товари, передбачені в договорі застави, стають предметом застави з моменту виникнення на них права власності.

Тобто, на відміну від загального правила чинним законодавством передбачено, що з моменту відчуження заставодавцем товарів в обороті право застави на такі товари припиняється.

Отже, визначені розділом Ш Закону України «Про заставу» особливості застави товарів в обороті не дають підстав для висновку про те, що відчуження заставодавцем товарів в обороті є підставою для визнання такого правочину недійсним, оскільки для таких випадків законом визначений інший спосіб захисту прав заставодержателя - шляхом зобов'язання заставодавця замінити іншими товарами такої ж або більшої вартості.

Як передбачено ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Порядок та умови укладення та виконання договору застави врегульований нормами ЦК України та Закону України «Про заставу».

Відповідно ч. 1 ст. 574 ЦК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Частиною 1 ст. 577 ЦК України передбачено, якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, установлених законом.

Приписами ч. 3 ст. 640 ЦК України встановлено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Приписами частини 2 статті 13 Закону України «Про заставу» передбачено, що у випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об'єкти, транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів. Нотаріальне посвідчення договору застави нерухомого майна, транспортних засобів провадиться за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін договору, договору застави космічних об'єктів - за місцем реєстрації цих об'єктів.

Згідно з ч.4 ст.55 Закону України «Про нотаріат» посвідчення правочинів щодо відчуження, іпотеки житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, а також правочинів щодо відчуження, застави транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, провадиться за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін відповідного правочину.

Відповідно до наданого у статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначення поняття «автомобіль» та «автомобільний транспортний засіб».

Автомобіль - це колісний транспортний засіб, який приводиться в рух джерелом енергії, має не менше чотирьох коліс, призначений для руху безрейковими дорогами і використовується для перевезення людей та (чи) вантажів, буксирування транспортних засобів, виконання спеціальних робіт.

Автомобільний транспортний засіб - це колісний транспортний засіб, (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій (далі - транспортний засіб).

Законодавцем встановлено спеціальний режим використання такого майна як автомобілі, який полягає у встановленні окремого режиму його використання та набуття у власність, який полягає, зокрема, у його державній реєстрації та обліку відповідно до вимог Закону України «Про дорожній рух».

Аналізуючи вищенаведені норми та беручи до уваги зміст договору застави товарів в обороті № 1/04/12/977 від 13 квітня 2012 року, за умовами якого ТОВ «Автотрейд-Київ» передало у заставу ПАТ «Ілея Банк» автомобілі марки КІА, в тому числі і спірний автомобіль, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що у якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ТОВ «Автотрейд-Київ» перед банком виступали саме транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, у тому числі спірний автомобіль марки КІА моделі Sportage 2.0 LX 2WD 5dr 6А/Т.

Тому апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що на спірні правовідносини не поширюються вимоги законодавства щодо нотаріального посвідчення договорів застави транспортних засобів.

Статтею 14 Закону України «Про заставу» встановлено, що недотримання вимог щодо форми договору застави та його нотаріального посвідчення тягне за собою недійсність договору з наслідками, передбаченими законодавством України.

Частиною 1 статті 220 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Висновок суду першої інстанції про нікчемність договору застави товарів в обороті № 1/04/12/977 від 13 квітня 2012 року не є виходом за межі позовних вимог, заявлених ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_2, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу вимог закону, і визнання нікчемного правочину недійсним судом не вимагається (частина 2 статті 215 ЦК України).

Відхиляються також доводи апеляційної скарги про те, що станом на 13 квітня 2012 року законодавчих вимог щодо нотаріального посвідчення договору не існувало, оскільки останні зміни до ч. 2 ст. 13 ЗУ «Про заставу», якою визначається обов'язкове нотаріальне посвідчення договору у випадках, коли предметом застави є транспортний засіб, вносились 06 липня 2010 року.

Крім того, позивач заявив позовні вимоги про визнання недійсними двох правочинів: правочину щодо купівлі-продажу транспортного засобу марки KIA моделі Sportage 2.0 LX 2WD 5dr 6А/Т, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2 між фізичною особою ОСОБА_3 та ТОВ «АВТОТРЕЙД-КИЇВ», та правочину щодо купівлі-продажу цього ж транспортного засобу фізичною особою ОСОБА_2, проте відповідачем у позовній заяві вказана лише ОСОБА_2 , в той час як сторони оспорюваних правочинів - фізична особа ОСОБА_3 та ТОВ «АВТОТРЕЙД-КИЇВ» не були зазначені та залучені до участі у справі як відповідачі; вони вказані у позовній заяві та брали участь у справі як треті особи. Отже, позовні вимоги про визнання недійсним першого правочину щодо купівлі-продажу транспортного засобу заявлені до неналежного відповідача.

Відповідно до абзацу 3 пункту 28 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 р. № 1371), транспортні засоби та їх складові частини, що мають ідентифікаційні номери, ввезені в Україну з метою їх подальшого відчуження суб'єктами господарювання, діяльність яких пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, і придбані юридичними чи фізичними особами, реєструються на підставі виданих зазначеними суб'єктами довідок-рахунків та вантажних митних декларацій або їх копій, що скріплюються особистою номерною печаткою працівника митної служби та печаткою митного органу.

Отже, доводи позивача щодо незаконності державної реєстрації транспортного засобу, проведеної Регіональним сервісним центром МВС за відсутності оригінала вантажних митних декларацій, який знаходиться у позивача, є необґрунтованими, оскільки чинним законодавством дозволено проведення такої реєстрації на підставі копій вантажних митних декларацій, що скріплюються особистою номерною печаткою працівника митної служби та печаткою митного органу.

Також суд першої інстанції правильно зазначив, що вимога про скасування державної реєстрації транспортного засобу пред'явлена позивачем до ОСОБА_2, яка є неналежним відповідачем, і що така вимога є похідною від первісної вимоги, тому підстави для її задоволення відсутні.

Виходячи з того, що в ході розгляду апеляційної скарги встановлено відсутність порушених прав та інтересів позивача укладеннями оспорюваних договорів, апеляційний суд відхиляє і інші викладені позивачем в апеляційній скарзі аргументи, оскільки вони ґрунтуються на тому, що банк є заставодержателем.

Зважаючи на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно визначив наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ «Ідея Банк» щодо визнання правочинів недійсними, скасування державної реєстрації. Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують і не дають підстав для скасування правильного по суті судового рішення.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, вимоги позивача про відшкодування судових витрат по справі не підлягають задоволенню, з врахуванням положень статті 141, підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України.

Керуючись статтями 367, 368, 374 п.1 ч.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Ідея Банк" залишити без задоволення.

Рішення Менського районного суду Чернігівської області від 30 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 05.02.2019.

Головуючий: Судді: