Провадження № 22-ц/824/9488/2019 Доповідач апеляційна інстанція - Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 вересня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря Тютюнник О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 23 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом знесення самочинного будівництва та зобов`язання припинити дії, які порушують право власності,-

в с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним позовом, який мотивувала тим, що її мати ОСОБА_4 14 червня 2005 року уклала з нею та відповідачкою ОСОБА_2 договір дарування, за яким їй та відповідачці було подаровано в рівних частинах земельну ділянку площею 0,0603 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що розташована по АДРЕСА_1 . Одночасно, в цей же день 14 червня 2005 рокуїї мати ОСОБА_4 уклала з нею та відповідачкою договір дарування житлового будинку, за яким вона та відповідачка отирмали в дар в рівних частинах житловий будинок по АДРЕСА_1 . Вона оформила свої права власності на вказане нерухоме майно та отримала реєстраційне посвідчення на 1/2 частину будинку, видане КП «КМБТІ» 11 серпня 2005 року за № 009088, та державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 від 13 червня 2008 року.

02 жовтня 2008 року між нею і відповідачкою укладено нотаріально посвідчений договір конкретного користування житловим будинком, в якому вони визначили приміщення будинку та господарські споруди, які перейшли у користування кожного із співвласників.

Вказувала, що 27 серпня 2017 року в будинку по АДРЕСА_1 сталася пожежа, внаслідок якої згорів дах і другий поверх будинку. Вона та відповідачка розпочали відновлювальні роботи, в ході яких відповідачка без погодження самочинно звела надбудову над її частиною будинку, а також знищила частину зведеної нею стіни, чинить перешкоди у її відновленні в межах будинку, застосовуючи фізичну силу і погрози, що перешкоджає відновлювальним роботам, а її звернення до відповідачки щодо знесення

- 2 -

надбудови виявилися марними.

Посилаючись на те, що надбудова зведена відповідачкою з істотним порушенням будівельних норм та правил, створює додаткове навантаження на її приміщення, над яким має бути дах, призводить до виникнення аварійної ситуації і порушує її права, на підставі ст.391 ЦК України просила припинити незаконні дії відповідачки, усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження житловим будинком шляхом знесення незаконно зведеної надбудови над 1/2 частиною будинку, що їй належить, та зобов`язати відповідачку не чинити перешкод у здійсненні будівельно-відновлювальних робіт її частини будинку відповідно до технічного паспорту, виготовленого 01 лютого 2008 року Київським міським бюро технічної інвентаризації.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 23 квітня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким її вимоги задоволити в повному обсязі, посилаючись на неправильне та неповне дослідження судом доказів по справі і встановлення обставини у справі. Скаргу мотивує тим, що суд дійшов хибного висновку про відсутність факту самочинного будівництва, не врахувавши положення ст.376 ЦК України, та те, що відновлення відповідачкою її частини будинку здійснене з істотним порушенням будівельних норм і правил, що у свою чергу свідчить про наявність самочинного будівництва з її боку. Суд не врахував, що відповідачка посеред належної позивачці кімнати 1-4 площею 22,3 кв.м. звела стіну, яка давить на перекриття між першим і другим поверхом, створює загрозу для життя і здоров`я її сім`ї. На підтвердження цих обставин була надана фототаблиця із зображенням стіни та витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, протоколи допиту потерпілого та одночасного допиту осіб, які не взяті судом до уваги. Судом безпідставно відмовлено у допиті свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

Відповідачка ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, де вказала, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення і правомірно відмовив у задоволенні позову, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.

В суді апеляційної інстанції представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Грушовець А.С. подану апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримала, просила задоволити та скасувати рішення Святошинського районного суду м.Києва як незаконне.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник адвокат Мироненко О.О. в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність і обгрунтованість судового рішення та відсутність підстав для його скасування.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки недоведеністю позовних вимог ОСОБА_1 . При цьому суд виходив з того, що позивачкою не надано належних доказів, які б свідчили про вчинення відповідачкою самочинного будівництва або перепланування, що може призвести до порушення його цілісності.

- 3 -

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

За положеннями статей 317, 319, 321 ЦК України право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Власник майна володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням майном.

Відповідно до положень ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Відповідно до ч.7 ст.376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу влади чи місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є є неможливим, або особа відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила будівництво.

Відповідно до пунктів 22, 23, 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Вимоги відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування про зобов`язання особи, яка, маючи дозвіл на будівництво нерухомого майна, допустила при цьому істотне відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, чи істотне порушення будівельних норм і правил, провести відповідну перебудову можуть бути заявлені як у разі, коли ці відхилення були допущені при будівництві нерухомості, так і внаслідок перебудови під час її експлуатації (частина сьома статті 376 ЦК). Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність. (п.22).

Судом першої інстанії встановлено, що позивачка ОСОБА_3 є власником 1/2 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 та 1/2 частини присадибної земельної ділянку площею 0,0603 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку і господарських будівель за цією ж адресою.

Відповідачка ОСОБА_2 є власником 1/2 частини цього ж будинкута земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

02 жовтня 2008 року між сторонами укладено нотаріально посвідчений договір конкретного користування житловим будинком, в якому вони визначили приміщення будинку та господарські споруди, які перейшли у користування кожного із співвласників.

27 серпня 2017 року в належному сторонам будинку по АДРЕСА_1 сталася пожежа, внаслідок якої будинок частково знищено, зокрема згорів дах та

- 4 -

другий поверх будинку.

Після пожежі сторони розпочали відновлення будинку.

Також судом встановлено, що позивачкою не надано належних та достатніх доказів здійснення відповідачкою самочинного будівництва при відновленні нею будинку після пожежі, як і не надано суду належних доказів здійснення відповідачкою незаконних дій щодо перешкоджання позивачці у виконанні будівельних робіт по відновленню жилого будинку.

За таких обставин суд обгрунтовано відмовив у задоволенні вимогОСОБА_1 про знесення самочинно зведеної надбудови та зобов`язання відповідачку не чинити перешкод у здійсненні будівельно-відновлювальних робіт її частини будинку.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд дійшов невірного висновку про факт відсутності самочинного будівництва, не врахувавши положення ст.376 ЦК України, а також не врахувавши те, що будівництво відповідачкою будинку здійснене з істотним порушенням будівельних норм і правил, колегія суддів не приймає до уваги як безпідставні.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка всупереч приписам ст.ст.12, 81 ЦПК України, які покладають на сторону обов`язок довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не надала суду належних доказів про вчинення відповідачкою самочинного будівництва при здійсненні відбудови будинку після пожежі.

Це ж стосується посилань скаржниці на те, що відповідачка посеред належної позивачці кімнати 1-4 площею 22,3 кв.м. звела стіну, яка давить на перекриття між першим і другим поверхом, створює загрозу для життя і здоров`я її сім`ї, які не підтверджені доказами.

Доводи скарги про те, що на підтвердження самочинного будівництва позивачка надала фототаблицю із зображенням стіни та витяг з ЄРДР, протоколи допиту потерпілого та одночасного допиту осіб, які суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги, та невірно відмовив у допиті свідків, необгрунтовані.

Відповідно до приписів цивільного процесуального закону докази у процесі мають відповідати певним критеріям. Зокрема докази мають бути належними, тобто такими, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.77 ЦПК), допустимими, тобто такими, що підтверджують певні обставини справи, які за законом не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.79 ЦПК), достовірними, тобто такими, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи(ст.79 ЦПК) та достатніми, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.80 ЦПК).

Надана позивачкою фототаблиця із зображенням збудованої стіни є підтвердженням лише зображення збудованої стіни і ніяких інших обставин вона не підтверджує, в тому числі не є доказом здійснення відповідачкою самочинного будівництва.

Відхиляючи даний доказ, колегія суддів враховує, що питання здійснення особою самочинного будівництва потребує спеціальних знань і може бути підтверджене або висновком компетентного органу чи особи (органів архітектури, інспекції ДАБК тощо), або висновком експерта. Таких доказів в ході розгляду справи позивачкою не надано, клопотань про проведення технічної експертизи в суді першої інстанції позивачкою не заявлялося.

З викладених підстав колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно відмовив у допиті свідків, покази яких щодо самочинного будівництва не можуть бути розцінені як допустимі та достовірні.

Це ж стосується витягу з ЄРДР, протоколів допиту потерпілого та одночасного допиту осіб, які не є належними доказами і не свідчать про самочинне будівництво з боку відповідачки.

- 5 -

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, обгрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м.Києва від 23 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: