ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/301/19 Справа № 216/5675/17 Суддя у 1-й інстанції - Биканов І.Р. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

головуючого - судді: Зубакової В.П.,

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання: Голуб О.О.

сторони

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2, Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18 липня 2018 року, яке ухвалене суддею Бикановим І.Р. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області (відомості про дату складення повного судового рішення матеріали справи не містять), -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», треті особи: Центрально-Міський відділ державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_3, про виключення майна з під арешту.

Позовна заява мотивована тим, що позивач є співвласником квартири АДРЕСА_1, іншими співвласниками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, частки в квартирі не виділені. Позивач має намір подарувати належну їй частку квартири своїй дитині, однак у реєстрі речових прав обтяжень нерухомого майна наявна заборона відчуження. Вказана квартира знаходиться під арештом на підставі постанови держаного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, прийнятої у межах виконавчого провадження, щодо виконання виконавчого листа за заявою ПАТ «Державний ощадний банк України» про стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором. За наявності арешту на квартиру, порушується її право приватної власності, в зв'язку з чим вона не має можливості в повному обсязі користуватись та розпоряджатись своїм майном, тому просила зняти арешт з квартири АДРЕСА_2.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18 липня 2018 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог. Зазначає, що накладення арешту на нерухоме майно в цілому, а не на частку відповідача ОСОБА_2 порушує її право приватної власності, внаслідок чого вона позбавлена можливості в повному обсязі користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Вона не є боржником за зазначеним виконавчим провадженням та жодного відношення до стягнення з відповідача заборгованості не має.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ПАТ «Державний ощадний банк України» зазначає, що рішення суду першої інстанції законне та обґрунтоване, доводи ж в апеляційній скарзі необґрунтовані та безпідставні, наголошує на тому, що позивач ставить питання про зняти арешту з усього майна, в зв'язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, від позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ПАТ «Державний ощадний банк України» - Ридоша М.М. надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1, відповідачу ОСОБА_2 та третій особі ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_3 ( а.с. 26).

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 22.01.2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором в сумі 111 128 грн. 91 коп. ( а.с. 27-29).

Постановою держаного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, прийнятої у межах виконавчого провадження № 47890221, від 29.06.2015 року накладено арешт на все майно та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику ОСОБА_2 (а.с.5).

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 17.05.2018 року, яка набрала законної сили 04.06.2018 року, відмовлено в задоволенні подання держаного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визначення часток в квартирі АДРЕСА_3

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову виходив з того, що позивачем заявлено вимогу про зняття арешту з усієї квартири, що є спільною сумісною власністю, співвласником якої є відповідач ОСОБА_2 - боржник за виконавчим провадженням, яке не завершено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально - правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення, визнання порушених, оспорюваних прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Власник порушеного права може скористатися конкретним способом захисту свого права.

Спільна сумісна власність - це спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності (ч. 1 ст. 368 ЦК України).

Відповідно, право на звернення до суду за захистом порушеного права належить всім співвласникам, оскільки останні володіють квартирою на праві спільної сумісної власності.

Згідно з частиною першою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За змістом наведеної правової норми належним і ефективним способом захисту прав особи, яка вважає, що арештоване майно належить їй, є одночасне пред'явлення двох позовних вимог: 1) про визнання права власності на майно; 2) про зняття з нього арешту.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», у справах про зняття арешту з майна, що становить спільну сумісну власність членів сім'ї, частка боржника визначається відповідно до правил статті 357 ЦК україни.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визнав необґрунтованими вимоги позивача про зняття арешту з усієї квартири, оскільки квартира належить позивачу та іншим співвласникам.

Доводи апеляційної скарги позивача, щодо порушення її права приватної власності в зв'язку з накладення арешту на квартиру в цілому, а не на частку відповідача, колегія суддів не бере до уваги, оскільки без виділення частки позивача у праві спільної сумісної власності неможливо вирішити питання щодо зняття арешту з майна, яке належить їй особисто, а не боржнику за виконавчим провадженням. Крім того звернувшись до суду з вимогою про зняття арешту з усієї квартири, позивач не пред'являла вимоги про визнання свого права власності на спірне майно.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в судовому рішенні повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого рогу від 18 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 січня 2019 року.

Головуючий:

Судді: