ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/548/19 Справа № 215/2715/17 Суддя у 1-й інстанції - Дудіков А.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Чубіна А.В.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженняцивільну справу за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 12 січня 2018 року,ухваленого суддею Дудіковим А.В. у м. Кривому Розі,

В С Т А Н О В И В:

У червня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення порядку користування спірним майном автомобілем Chevrolet "Aveo" 2004 р.в., д.н.з. НОМЕР_1.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що рішенням суду визнано спільною сумісною власністю подружжя автомобіль Chevrolet "Aveo" 2004 р.в., д.н.з. НОМЕР_1, та в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділено по 1/2 частці кожному. Автомобіль з 31.07.2016 року перебуває у відповідача, яка не надає йому право користування та утримує його у себе. Сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку користування спільним авто. тому просив суд встановити наступний порядок користування автомобілем, а саме: окреме використання автомобіля кожним з співвласників впродовж одного місяця з послідуючою передачею автомобіля, з не менше ніж 10 літрами пального в паливному баку, іншому співвласнику за місцем проживання останнього не пізніше 19.00 год. останнього дня місяця такого користування. Витрати на утримання автомобіля зобов'язаний нести кожен з співвласників і розмір таких витрат кожним із співвласників повинен відповідати інтенсивності використання автомобіля кожним з співвласників окремо, виходячи з загального пробігу за даними приладів обліку автомобіля за час використання автомобіля обома співвласниками на дату, коли виникне необхідність у витратах на утримання автомобіля. При цьому, розмір частки у витратах на утримання автомобіля кожного з співвласників від загального розміру таких необхідних витрат повинен відповідати частці цього співвласника в загальному пробігу автомобіля у процентному співвідношенні. Витрати, які необхідно понести внаслідок шкоди завданої автомобілю одним із співвласників, несе такий співвласник одноособово, а в разі відмови останнього усунути таку шкоду за власний рахунок, інший співвласник має право усунути таку шкоду за власний рахунок та вимагати відшкодування понесених витрат з іншого співвласника; ризик знищення автомобіля несе співвласник у користуванні якого перебував автомобіль на час такого знищення.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 12 січня 2018 рокупозовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Встановлено наступний порядок користування автомобілем "Chevrolet" "Aveo" 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, синього кольору, кузов НОМЕР_3 між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2: після набрання рішенням суду законної сили, перший тиждень автомобілем користується ОСОБА_1 з понеділка по неділю; наступний тиждень автомобілем користується ОСОБА_2 з понеділка по неділю; в подальшому автомобілем користуються почергово з передачею майна щотижня; автомобіль має бути переданий іншому співвласнику не пізніше 23:00 год. відповідної неділі, при передачі автомобіля в паливному баку має бути не менше 10 літрів пального. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Додатковим рішенням від 19 березня 2018 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача судовий збір в сумі 640 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на невідповідність висновків суду матеріалам справи та фактичним обставинам, порушенням норм матеріального та процесуального законодавства ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі із встановленням 4-їх тижневого користування автомобілем.

В мотивування доводів апеляційної скарги зазначив, що 23.00 година передачі автомобіля ускладнить зворотне потрапляння до дому після передачі транспортного засобу. Крім того, вважає, що судом не вирішено питання витрат на утримання автомобіля при його експлуатації.

Не погоджуючись із рішенням суду представник відповідача ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального законодавства ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог, тому що ним не доведений факт порушення його прав у користуванні спільним транспортним засобом.

Сторони не скористались правом надати відзив на апеляційні скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 03 лютого 2017 року визнано автомобіль «Chevrolet» модель «Aveo» 2004 р. випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, синього кольору, № кузова НОМЕР_3, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Визнано за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності та виділено 1/2 частку автомобіля «Chevrolet» модель «Aveo» 2004 р. випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, синього кольору, № кузова НОМЕР_3 ( а.с.7).

Звертаючись до суду з позовом про визначення порядку користування спірним автомобілем «Chevrolet», позивач посилається що відповідач утримує автомобіль у себе та ними не досягнуто домовленості щодо його використання.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції розподілив право користування автомобілем в рівних проміжках часу між сторонами.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними, вмотивованими, з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Статтею 169 ЦК України визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Колегія суддів погоджується із доцільністю встановлення щотижневим використанням транспортним засобом кожним із співвласників, що мінімізує незручності у період його використання іншим власником.

Доводи апеляційної скарги позивача щодо встановлення судом пізньої години 23.00 для передачі автомобіля іншому співвласнику стосовно незручності в поверненні додому у зворотному напрямку, колегія суддів вважає неприйнятними. Жодним чином встановлений час не перешкоджає власнику раніше встановленого часу повернути автомобіль у будь-яку зручну для нього годину, тому що судом визначено гранично пізній час до моменту якого, має відбутися передача автомобіля.

Також колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги представника відповідача щодо відсутності доказів наявності між сторонами спору про право користування спільним транспортним засобом. Дані доводи апеляційної скарги спростовуються письмовими доказами, зокрема зверненням позивача ОСОБА_1 до правоохоронних органів з приводу зникнення спірного автомобіля з місця його зберігання по вул.Руданського,17. А також відповіддю Тернівського відділення поліції КВП ГУНП від 11 серпня 2016 року, в якому зазначено, що органами поліції встановлено, що відповідач ОСОБА_2 перевезла автомобіль до іншого місця зберігання, що доводить наявність спору між сторонами з приводу користуванням автомобілем ( а.с.6,8)

Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Тому, колегія суддів погоджується із висновком суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині витрати на утримання автомобіля та ризику знищення автомобіля, оскільки дані вимоги є передчасними.

Суд згідно положення ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, юридичних осіб, інтересів держави.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги щодо розподілу витрат з утримання автомобіля та його використання є передчаснини.

На думку колегії суддів, вирішуючи даний спір суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку й ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, в той час як доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 12 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 31 січня 2019 року.

Головуючий:

Судді: