ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 вересня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 741/919/19

Головуючий у першій інстанції - Киреєв О. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1074/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого судді - Губар В.С.,

суддів - Вінгаль В.М., Кузюри Л.В.,

із секретарем судового засідання - Шапко В.М.

Позивач - ОСОБА_1

Відповідач - ОСОБА_2

Особа, яка звернулась з апеляційною скаргою та не брала участі у справі - Акціонерне товариство «TRASTA KOMERCBANKA"

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (із повідомленням учасників справи) у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «TRASTA KOMERCBANKA" на ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 06 червня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

місце ухвалення судового рішення - м. Носівка Чернігівської області

дата складання повного тексту судового рішення - 06 червня 2019 року

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до його, ОСОБА_1 , звернення в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики у сумі 200000 грн. шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 121,3 кв. м, житловою площею 58,8 кв. м, яка належить ОСОБА_2 .

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 06 червня 2019 року заява ОСОБА_1 задоволена.

З метою забезпечення позову накладено арешт на належну на праві власності ОСОБА_2 , квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 121,3 кв. м, житловою площею 58,8 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00.

Ухвала є виконавчим документом і підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Копію ухвали направлено Носівському районному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області для виконання, а ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - для відома.

Зобов`язано Носівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області невідкладно повідомити суд про виконання цієї ухвали.

В апеляційній скарзі АТ «TRASTA KOMERCBANKA» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що майно, на яке судом першої інстанції накладений арешт, є предметом іпотеки на підставі договору № К-10/2007-1 від 27.02.2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та АТ «TRASTA KOMERCBANKA», який є дійсним і на виконання якого здійснено виконавчий напис.

Апелянт вважає, що право на звернення стягнення на арештовану квартиру належить банку, а рішення суду по справі за позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 не може бути реалізоване за рахунок звернення стягнення на квартиру, що є предметом іпотеки, оскільки позивач ОСОБА_1 не є іпотекодержателем.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на положення ч. 2 ст. 149 ЦПК України та правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 31.10.2018 року у справі № 923/1105/17 та від 10.04.2018 року у справі № 910/4772/17, з яких убачається, що у разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно.

Апелянт посилається, що судом першої інстанції не з`ясовано співмірність виду забезпечення позову і позовних вимог позивача та необґрунтована необхідність вжиття таких заходів.

Апелянт наголошує, що наявність позову про стягнення заборгованості за договором позики не є підставою для задоволення заяви про забезпечення цього позову шляхом накладення арешту, оскільки право власності ОСОБА_2 на квартиру позивачем не оспорюється, а предметом спору є цивільно-правові договірні правовідносини, визначені договором позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Відзиви на апеляційну скаргу у встановлений строк учасниками судового розгляду не подавались.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та законним інтересам ОСОБА_1 . За висновком суду невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову про стягнення коштів за договором позики.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд погодитись не може, враховуючи наступне.

Згідно п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з роз`ясненнями п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд при розгляді заяви про забезпечення позову має пересвідчитись, що між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання можливого рішення про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог та відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. При цьому слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Пунктом 6 зазначеної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогам.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 існує спір внаслідок неповернення ОСОБА_3 200000 грн. ОСОБА_1 , отриманих за договором позики.

Відповідно до відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно, інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Проте, нерухоме майно, на яке ОСОБА_1 просить накласти арешт, належить на праві власності ОСОБА_2 і не є предметом позову по даній справі, оскільки позов заявлено про стягнення грошових коштів за договором позики.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційний суд враховує наступне.

Під час виконання рішення про задоволення такого позову боржник у разі відсутності у нього коштів для виконання рішення, згідно ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження" має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. При накладенні арешту він фактично позбавляється такого права. Слід врахувати також те, що відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження" звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Проте, матеріали справи не містять доказів про відсутність коштів, що перебувають на рахунках відповідача у банках чи інших фінансових установах, на рахунках в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України та іншого рухомого чи нерухомого майна.

Заявником ОСОБА_1 не надано ні суду першої інстанції та не представлено апеляційному суду належних і допустимих документальних доказів відсутності у ОСОБА_2 реальних доходів для погашення заявленої в позові суми, як це зазначено позивачем в заяві про забезпечення позову.

Окрім того, апеляційний суд знаходить, що постановляючи оскаржувану ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції не з`ясував, чи наявні обтяження третіх осіб щодо цього нерухомого майна та чи перебуває це нерухоме майно в іпотеці, а відтак не з`ясував питання про те, чи вжиття судом заходів забезпечення позову не позбавить можливості іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна, чи накладення арешту на майно шляхом заборони його відчуження, не порушить законні права та інтереси третіх осіб.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом також встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов`язань в рамках кредитного договору № К-10/2007 від 12 лютого 2007 року щодо повернення кредитних коштів у сумі 250000 доларів США між АТ «TRASTA KOMERCBANKA» та ОСОБА_2 укладений договір іпотеки № К-10/2007-1 від 27 лютого 2007 року за умовами якого в іпотеку банку було передано квартиру АДРЕСА_1 .

Апеляційним судом встановлено, що на виконання умов іпотечного договору, укладеного між АТ «TRASTA KOMERCBANKA» та ОСОБА_2 , був вчинений виконавчий напис нотаріуса.

Враховуючи викладене, апеляційним суд приходить до висновку, що АТ «TRASTA KOMERCBANKA» є іпотекодержателем спірної квартири та має пріоритетне права на спірне іпотечне майно. Разом з тим, належне відповідачеві ОСОБА_2 нерухоме майно не є предметом спору між нею та ОСОБА_1 , а наявність іншого майна ( грошових коштів, нерухомого та рухомого майна), які належать відповідачеві судом не з`ясовувалась. Доказів існування такого майна ОСОБА_1 апеляційному суду також не надано.

Сукупність обставин справи та наявних у справі доказів приводить апеляційний суд до переконання, що оскаржуваною ухвалою порушуються права та законні інтереси АТ «TRASTA KOMERCBANKA», як іпотекодержателя нерухомого майна, щодо якого вживались заходи забезпечення позову, а відтак висновок суду першої інстанції про наявність підстав для забезпечення позову ОСОБА_1 за рахунок саме іпотечного майна, є необґрунтованим. Отже, ухвала про забезпечення позову та накладення арешту на належну ОСОБА_2 на праві власності квартиру, яка є предметом іпотеки та забезпечує боргові зобов`язання за її, ОСОБА_2 кредитним договором, підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову ОСОБА_1 у задоволенні його заяви.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «TRASTA KOMERCBANKA" задовольнити.

Ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 06 червня 2019 року скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 забезпечення позову до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики до подання позовної заяви відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Судді: