Справа № 342/929/18
Провадження № 2/342/87/2019
21 січня 2019 року м. Городенка
Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Ничик Г.І.,
з участю: секретаря судового засідання Петруняк Н.А., представника позивачки ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городенка справу за позовом ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_1, до ОСОБА_3 сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_1, 21.08.2018р. звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 сільської ради, в якому просить визнати за позивачкою право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Івасюка, 6 в с. Кунисівці Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що мати позивачки ОСОБА_4 була головою колгоспного двору, у приватній власності якого був жилий будинок по вул. В.Івасюка, 6 в с. Кунисівці Городенківського району Івано-Франківської області. За вказаним домогосподарством закріплено земельну ділянку площею 0,30 га. ОСОБА_4 померла 15.06.2008 р. Після її смерті залишилось спадкове майно. ОСОБА_4 згідно заповіту все своє майно заповіла своїм дітям: ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в рівних частинах. На момент смерті спадкодавець ОСОБА_4 проживала та була зареєстрована одна. Позивачка прийняла спадщину після смерті матері. Крім неї, спадщину ніхто не прийняв. Брат позивачки ОСОБА_6 помер 21.11.2016 р., сестра позивачки ОСОБА_5 написала заяву про відмову від спадщини за заповітом і за законом. Позивачка звернулася до державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, проте їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у звязку з тим, що вона не надала оригінал правовстановлюючого документу на житловий будинок. Технічним паспортом на житловий будинок стверджено, що житловий будинок, який належав ОСОБА_4, знаходиться по вул. В. Івасюка, 6 в с. Кунисівці Городенківського району Івано-Франківської області, його інвентаризаційна вартість становить 49 720 грн.
В судовому засіданні представник позивачки підтримала позов з наведених в ньому підстав, просить позов задовольнити.
Представник ОСОБА_3 сільської ради в судове засідання не зявився. ОСОБА_3 сільська рада подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнає.
Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідачів.
Суд, вислухавши позивачку, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.
Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до розяснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.
В колгоспному дворі в с. Кунисівці по вул. Івасюка, 6 (колишня назва Радянська, 6), особовий рахунок № 147, станом на 15.04.1991 рік проживала та була зареєстрована одна ОСОБА_4, голова колгоспного двору, що підтверджується довідкою № 179, виданою 19.06.2018 року виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради.
За заповітом, посвідченим 21.01.2002 р. секретарем Кунисівської сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителька с. Кунисівці, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, - заповіла своїм дітям: ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в рівних частинах. Заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі за № 44539487, що доводиться копією Інформаційної довідки № 476941032 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданою 16.03.2018 р. Першою Снятинською державною нотаріальною конторою.
ОСОБА_7 померла 15.06.2008 р. у віці 83 роки в с. Кунисівці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 7 від 17.06.2008 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 069433, виданого 17 червня 2008 р. виконкомом ОСОБА_3 сільської ради. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.
На час смерті (15.06.2008 р.) ОСОБА_4 проживала і була зареєстрована одна за адресою: вул. Івасюка, 6, с. Кунисівці, що підтверджується довідкою № 180, виданою 13.06.2018 року виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради.
Позивачка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є дочкою спадкодавця ОСОБА_4, що стверджується: копією свідоцтва про народження ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, серії ІІ-НМ № 427109, виданого 25 травня 1983 р. відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету Городенківської районної ради Івано-Франківської області, запис за № 53 від 19 листопада 1961р. в книзі реєстрації актів про народження, та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-НМ № 358423, виданого 25 липня 1982 р., з якого слідує, що дошлюбне прізвище позивачки «Маніла», після одруження 25 липня 1982 р. позивачці присвоєно прізвище «Бобир», запис за № 7 від 25 липня 1982 р. в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу.
Спадкоємець за заповітом ОСОБА_5 відмовилася від прийняття спадщини за заповітом та за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла 15 червня 2008 р., про що свідчить її заява від 28.11.2017 р., справжність підпису ОСОБА_5 в цій заяві засвідчено державним нотаріусом Тисменицької районної державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 963.
Із копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.06.2018 р. (спадкова справа № 178/2017), зареєстрованого в реєстрі за № 630, вбачається, що ОСОБА_2, як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 15 червня 2008 р., успадкувавши право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності спілки селян «Кунисівська» в с. Кунисівці Городенківського району розміром 35,28 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, належного померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 227082.
Спадкоємець за заповітом ОСОБА_6 не прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_4, оскільки не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не подав у визначений законом строк до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. ОСОБА_6 помер 21.11.2016 р. в с. Кунисівці, актовий запис за № 14 від 22 листопада 2016 р., що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 237101, виданого 27 листопада 2016 р. виконкомом ОСОБА_3 сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області.
Частина 1 ст. 1275 ЦК України визначає: якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Оскільки інші спадкоємці за заповітом: ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не прийняли спадщину після смерті матері ОСОБА_4, тому до позивачки, як спадкоємця за заповітом, переходить право на спадкування на все спадкове майно спадкодавця ОСОБА_4
Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
До складу спадщини спадкодавця ОСОБА_4 входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по ОСОБА_9, 6 в с. Кунисівці Городенківського району Івано-Франківської області.
Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 1125/02-31 від 05 червня 2018 р. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_4, померлої 15 червня 2008 р., на житловий будинок № 4 по вул. В. Івасюка в с. Кунисівці Городенківського району Івано-Франківської області з посиланням на те, що спадкоємець не надала правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності померлої на будинок, що успадковується.
Копією довідки про обєкт нерухомого майна № 84, виданої 26.12.2018 р. ФОП ОСОБА_10, стверджується, що згідно архівних даних Коломийського ОКП «МБТІ» станом на 31.12.2012 р. право власності на житловий будинок в с. Кунисівці по вул. В. Івасюка (Радянська, 6) не зареєстровано.
Відповідно до розяснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.
Судом встановлено, що позивачка, як спадкоємець за заповітом спадкодавця ОСОБА_4, фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, однак через відсутність правовстановлюючого документу на належний спадкодавцю житловий будинок немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на дане нерухоме майно. Згідно з ч.2 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. В.Івасюка, 6 в с. Кунисівці Городенківського району Івано-Франківської області судом не встановлено, позов визнається відповідачем, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позову.
На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1241, 1258, 1261, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по вул. В.Івасюка, 6 в с. Кунисівці Городенківського району Івано-Франківської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо Івано-Франківському апеляційному суду або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Місце проживання позивачки ОСОБА_2 - АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Місце знаходження відповідача ОСОБА_3 сільської ради - вул. Грушевського, 23, с. Кунисівці, Городенківський район, Івано-Франківська область.

Повне судове рішення складене 31.01.2019 року.

Суддя: Ничик Г. І.