11.04.2019
Справа № 642/1791/19
Номер провадження 4-с/642/16/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року м. Харків

Ленінський районний суд м.Харкова в складі:

головуючої судді: Гримайло А.М.,

з участю секретаря: Бондаренко В.П.,

заявника: ОСОБА_1,

представника заявника: ОСОБА_2,

державного виконавця: Білова Х.Б.,

представника стягувача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в м. Харкові скаргу ОСОБА_1, зацікавлена особа (стягувач): ПАТ КБ «Приват Банк» про визнання протиправними дій старшого державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_4 та скасування постанов в рамках виконавчого провадженняпро визнання неправомірними дій та зобов'язання скасувати постанову про накладання арешту на кошти боржника та зняти арешт із рахунку, -

ВСТАНОВИВ:

18 березня 2019 року скаржник ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_4Скаргу обґрунтовує тим, що рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 18 листопада 2016 року у справі № 642/5670/16 із скаржника на користь ПАТ КБ «Приват Банк» було стягнуто 14833 грн. 37 коп. заборгованості за кредитним договором та 1378 грн. 00 коп. судових витрат. У подальшому 23 листопада 2018 року старшим державним виконавцем Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_4 на виконання рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 18 листопада 2016 року за виконавчим листом, виданого 11 вересня 2018 року було відкрито виконавче провадження. 03 січня 2019 року старшим державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в розмірі 20% від доходу. 11 лютого 2019 року старшим державним виконавцем було винесено постанову про накладання арешту на кошти боржника. Вважає, дії державного виконавця протиправними, та що постанови про звернення стягнення та про накладання арешту на кошти боржника винесена старшим державним виконавцем з порушенням законодавства та підлягає скасуванню.

Зазначає, що у звязку з смертю чоловіка у 2015 році вона перебуває на обліку в УПСЗН та отримує соціальну допомогу, пенсію у звязку з втратою годувальника на двох малолітніх дітей: сина 2009 року та доньку 2014 року. На соціальну картку № /НОМЕР_1 відкриту у АТ «ОСОБА_5 Аваль» для отримання пенсії по втраті годувальника на двох малолітніх дітей було накладено арешт. Зазначена пенсія, яка надходила на дану соціальну картку є єдиним джерелом для існування скаржника та дітей, що порушує положення ст. 48 Конституції України, яка гарантує кожному право на достатній життєвий рівень, що включає достатнє харчування, одяг та житло. На даний час, оскільки накладено арешт на єдине джерело існування, вона не має змоги утримувати та надавати все необхідне для забезпечення дітей, що також порушує її права та права дітей. Посилаючись на викладені вище обставини, скаржник просить зобов'язати зняти арешт з коштів боржника, що знаходяться на її рахунку, накладений на підставі постанови про арешт коштів боржника на соціальну картку /НОМЕР_1 відкриту у АТ «ОСОБА_5 Аваль».

У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_2 уточнила вимоги, а саме просила зняти арешт з коштів боржника, а саме пенсії по втраті годувальника на двох малолітніх дітей, що знаходяться на рахунку № /НОМЕР_1 відкритому у АТ «ОСОБА_5 Аваль» накладеного на підставі постанови про арешт коштів боржника від 11 лютого 2019 року за виконавчим провадженням № 57750375.

Старший державний виконавець Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_4 у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні скарги, надавши письмове заперечення на скаргу. Заперечення мотивоване тим, що державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та винесена постанова про арешт коштів боржника відповідно до вимог ст.ст. 18, 48 ЗУ «Про виконавче провадження». Процесуальне рішення про арешт коштів боржника прийняте державним виконавцем в межах його прав та повноважень і відповідно вимога скаржника про визнання дій державного виконавця неправомірними в частині винесення постанови про арешт коштів боржника не підлягає задоволенню, оскільки державний виконавець наділений правом звертати стягнення на кошти боржника відповідно до норм закону. Згідно відомостей отриманих з банківських установ боржник має декілька відкритих рахунків не тільки в АТ «ОСОБА_6 Аваль», але в інших банківських установах. При цьому, скаржник просить зобов'язати державного виконавця скасувати постанову про арешт. Дана вимога скаржника не може бути задоволена, оскільки при скасуванні постанови про арешт коштів боржника, фактично буде знятий арешт не тільки з карткового рахунку на соціальній картці відкритого у АТ «ОСОБА_5 Аваль», але з інших рахунків відкритих у інших банківських установах. Станом на день розгляду справи до відділу відомостей про повне або часткове виконання рішення суду від сторін виконавчого провадження не надходило.

Представник стягувача, АТ «ПриватБанк» в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги в повному обсязі та пояснив, що скаржником не вчинено жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду. Виконавчі дії, вчинені державним виконавцем у ході примусового виконання виконавчого документу проведені у порядку передбаченому ЗУ «Про виконавче провадження». Приймаючи процесуальне рішення про арешт коштів боржника, державний виконавець діяв у межах наданих йому прав та повноважень, а відповідно постанова про арешт коштів боржника є законною і скасуванню не підлягає.

Заслухавши скаржника ОСОБА_1, її представника, старшого державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_4, представника стягувача АТ «ПриватБанк» ОСОБА_3, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали скарги та заперечення державного виконавця та стягувача, оцінивши їх у сукупності, з точки зору об'єктивності, достатності та взаємозв'язку, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Обов'язковість рішень суду полягає у тому, що вони не можуть бути скасовані або змінені будь-якими адміністративними або державними органами, громадськими організаціями тощо та їх посадовими чи службовими особами; ці органи та особи не можуть винести іншого рішення у цій судовій справі; ці органи та особи не можуть приймати актів, що суперечать рішенню суду, виходячи із припущення про його неправильність; жоден орган, крім суду вищої інстанції, не може скасувати рішення суду.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, чітко визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Виходячи із змісту ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких основних засад як верховенство права, обов'язковість виконання рішень, законність, диспозитивність, справедливість, неупередженість, об'єктивність, гласність та відкритість, розумність строків виконавчого провадження, співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно ч. 1 до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктами 6, 7 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно зі ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У відповідності до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру.

У справі «Горнсбі проти Греції» ЄСПЛ зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Крім того, слід наголосити, що невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

За змістом ст. 1 Закону «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 18 листопада 2016 року у справі № 642/5670/16 з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» стягнуто 14833 грн. 37 коп. заборгованості за кредитним договором та 1378 грн. 00 коп. судових витрат.

На підставі виконавчого листа, виданого 11 вересня 2018 року на виконання рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 18 листопада 2016 року старшим державним виконавцем Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_4 23 листопада 2018 року відкрито виконавче провадження № 57750375.

03.01.2019 року старшим державним виконавцем Біловою Х.Б. було винесено Постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в розмірі 20% від доходу.

Також, 11 лютого 2019 року старшим державним виконавцем Біловою Х.Б. було винесено постанову про накладання арешту на кошти боржника, що містяться на рахунках в АТ «ОСОБА_5 Аваль» та АТ «СБЕРБАНК».

Відповідно до довідки АТ «ОСОБА_5 Аваль»рахунки, які відкриті на ім'я боржника ОСОБА_1, для зарахування пенсії та соціальної допомоги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПСЗН, як особа, яка отримує пенсію у звязку з втратою годувальника на двох малолітніх дітей ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8Д, що підтверджується відповідною довідкою Київського ОУПФУ м.Харкова. Кошти соціальної допомоги, а саме зазаченої пенсії перераховуються заявнику на зазначений рахунок в АТ «ОСОБА_5 Аваль».

Таким чином судом встановлено, що на підставі оскаржуваної постанови старшого державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_4 від 11 лютого 2019 року було накладено арешт на кошти на картковому рахунку № /НОМЕР_1 відкриту у АТ «ОСОБА_5 Аваль», відкритого на ім'я ОСОБА_1, на який перераховується пенсія на дітей.

Пунктом 8 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 визначено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

За змістом статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, судом встановлено, що старший державний виконавець Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_4 при винесенні постанови про звернення стягнення та про арешт коштів боржника від 11 лютого 2019 року діяла у відповідності до вимог ЗУ «Про виконавче провадження», а тому скарга в частині визнання її дій неправомірними задоволенню не підлягає.

Згідно із ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна (коштів) може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.73 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення не може бути звернено на матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю.

З огляду на те, що на рахунок скаржника, з якого вона просить зняти арешт, дійсно зараховується пенсія по втраті годувальника на двох малолітніх дітей, суд вважає вимоги заявника обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню щодо зняття арешту із рахунку.

Оскільки накладено арешт на єдине джерело існування, скаржник вказує, що не має коштів для існування та надання необхідного харчування та забезпечення дітей, що порушує її права передбачені Конституцією.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 19, 124 Конституції України, ст. ст. 1, 18, 48, 56, 59, 68, 70 Закону України Про виконавче провадження», ст. ст. 18, 447-451 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1, зацікавлена особа (стягувач): ПАТ КБ «Приват Банк» про визнання протиправними дій старшого державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_4 та скасування постанов в рамках виконавчого провадженняпро визнання неправомірними дій та зобов'язання скасувати постанову про накладання арешту на кошти боржника та зняти арешт із рахунку, - задовольнити частково.

Зобов'язати Міжрайонний ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова ГТУЮ у Харківській області звільнити з-під арешту рахунок для зарахування пенсії та соціальної допомоги № /НОМЕР_1 відкритий на ім'я ОСОБА_1 у АТ «ОСОБА_5 Аваль».

В іншій частині у задоволенні скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду безпосередньо або через Ленінський районний суд м.Харкова.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: А.М.Гримайло