ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року

м.Суми

Справа №592/9204/17

Номер провадження 22-ц/816/98/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенко В. І. , Собина О. І.

з участю секретаря судового засідання -Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 вересня 2018 року в складі судді Князєва В.Б., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складено 04 жовтня 2018 року,

в с т а н о в и в:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення, просив: 1) виділити йому у власність земельну ділянку площею 267 кв м, з урахуванням площі під будівлями, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (відображена блакитним кольором у додатку 1 арк 2 висновку земельно-технічної експертизи), припинивши право спільної часткової власності та визнавши право особистої власності; 2) виділити у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 340 кв м, з урахуванням площі під будівлями, яка розташована за вказаною адресою (відображена жовтим кольором у додатку 1 арк 2 висновку земельно-технічної експертизи), припинивши право спільної часткової власності та визнавши право особистої власності; 3) встановити для нього безстроковий безоплатний земельний сервітут на частину земельної ділянки площею 6,0 кв м, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_2 і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, для ремонту, проведення будівельних робіт та обслуговування житлового будинку під літ. «А-І», який розташований за вказаною адресою, (позначений жовтим кольором з штриховкою червоного кольору на схемі, що міститься на 2 арк додатку 1 до висновку земельно-технічної експертизи); 4) встановити для ОСОБА_2 безстроковий безоплатний земельний сервітут на частину земельної ділянки площею 12,0 кв м, яка на праві приватної власності належить йому і знаходиться за вказаною адресою для ремонту, проведення будівельних робіт та обслуговування житлового будинку під літ. «А-І», який розташований за вказаною адресою (позначений блакитним кольором з штриховкою червоного кольору на схемі, що міститься на 2 арк додатку 1 до висновку земельно-технічної експертизи).

Свої вимоги мотивував тим, що він є власником 44/100 часток житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, а власником іншої частини (56/100 часток) - ОСОБА_2 Він фактично мешкає в Російській Федерації, тому відповідач одноособово, без погодження з ним, збудувала паркан та користується земельною ділянкою, яка перевищує її частку у праві власності. В добровільному порядку виниклий спір не вдається врегулювати, що і стало підставою звернення до суду з позовом. Вказує, що другий варіант розподілу висновку судової земельно-технічної експертизи виконаний згідно з ідеальними частками у власності, є більш правильним і справедливим, оскільки відхилення від ідеальних часток, яке існує на даний час і становить 14 кв м, не відповідає принципу справедливості і порушує його права. Крім цього, для майбутнього відновлення спільної межі земельних ділянок у разі їх поділу згідно з другим варіантом розподілу не існує жодних перешкод, оскільки зазначена межа не зачіпає жодні забудови і виконана у вигляді сіткового паркану, який перенести нічого не вартує, повністю використовуючи існуючі будівельні матеріали. При обох варіантах розподілу необхідно вирішити питання про встановлення сервітуту.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 вересня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Виділено у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 253 кв м, з урахуванням площі під будівлями, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (відображена блакитним кольором у додатку 1 арк 1 висновку земельно-технічної експертизи № 37 від 16 серпня 2018 року), припинено право спільної часткової власності та визначено право особистої власності.

Виділено у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 354 кв м, з урахуванням площі під будівлями, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (відображена жовтим кольором у додатку 1 арк 1 висновку земельно-технічної експертизи № 37 від 16 серпня 2018 року), припинено право спільної часткової власності та визначено право особистої власності.

Встановлено для ОСОБА_1 безстроковий безоплатний земельний сервітут на частину земельної ділянки площею 6,0 кв м, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_2 і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, для ремонту, проведення будівельних робіт та обслуговування житлового будинку під літ. «А-І», який розташований за адресою: АДРЕСА_1, позначений жовтим кольором з штриховкою червоного кольору на схемі, що міститься на 1 арк додатку 1 до висновку земельно-технічної експертизи № 37 від 16 серпня 2018 року.

Встановлено для ОСОБА_2 безстроковий безоплатний земельний сервітут на частину земельної ділянки площею 12,0 кв м, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_1 і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, для ремонту, проведення будівельних робіт та обслуговування житлового будинку під літ. «А-І», який розташований за адресою: АДРЕСА_1, позначений блакитним кольором з штриховкою червоного кольору на схемі, що міститься на 1 арк додатку 1 до висновку земельно-технічної експертизи № 37 від 16серпня 2018 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити та ухвалити нове про задоволення вимог позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом покладено в основу рішення перший варіант розподілу земельної ділянки, який порушує його права, як власника, та не відповідає принципу справедливості, оскільки відхилення від ідеальних часток становить 14 кв м, а частка відповідача становитиме 58/100. Вказує, що судом не враховано, що рішенням суду 1993 року було визначено порядок користування тодішніми співвласниками земельною ділянкою площею 18 кв м для двору спільного користування, обумовлене спільним користуванням сараєм, який поділено рішенням суду 1977 року. А відповідно до висновку експерта земельна ділянка під сараєм залишається за відповідачем.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 зазначає про відсутність підстав для задоволення скарги, оскільки, перший варіант розподілу спірної земельної ділянки, покладений в основу рішення суду, відповідає фактично порядку користування земельною ділянкою, який склався.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача - адвоката ОСОБА_4, який підтримав доводи апеляційної скарги, представника відповідача - адвоката ОСОБА_3, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ковпаківського райнарсуду м. Суми від 19 жовтня 1977 року визнано за ОСОБА_5 право власності на 56/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2, а за ОСОБА_6 - право власності на 44/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 (а.с. 61-63).

Відповідно до договору купівлі - продажу від 15 листопада 1990 року ОСОБА_5 продала ОСОБА_7 56/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних господарчих та побутових будівель, що знаходиться в АДРЕСА_3 (а.с. 64-65).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 березня 2009 року ОСОБА_1 успадкував після смерті ОСОБА_6 44/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарчих та побутових будівель за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 8).

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 06 березня 2012 року визнано за ОСОБА_1 право власності на 44/100 частин земельної ділянки, загальною площею 0,0607 га для будівництва житлового будинку та господарських споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, як набуту в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 104-105).

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 30 листопада 2012 року та додатку до нього, виданого ОСОБА_1, останній є власником 44/100 часток земельної ділянки площею 0,0607 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_3, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Іншим власником 56/100 часток земельної ділянки є ОСОБА_7 (а.с. 15-16).

На підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 21 червеня 2017 року, ОСОБА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 набула у власність 56/100 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3, а також 56/100 часток земельної ділянки площею 0,0607 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за вказаною адресою (а.с. 66, 69).

Також встановлено, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 серпня 1993 року установлено порядок користування земельною ділянкою під АДРЕСА_3 між ОСОБА_7 та ОСОБА_6, відповідно до якого, ОСОБА_6 в користування виділено 244 кв м, із них під будовами - 72 кв м, під двором загального користування - 18 кв м, під двором особистого користування - 67 кв м, під городом - 107 кв м (на плані розфарбовано в красний колір); за ОСОБА_7 закріплено 336 кв м, із них під будівлями - 87 кв м, під двором загального користування - 18 кв м, під двором особистого користування - 60 кв м, і під городом - 171 кв м (на плані розфарбовано зеленим кольором) (а.с. 68).

Висновком земельно-технічної експертизи № 37 від 16 серпня 2018 року визначено два варіанти розподілу спірної земельної ділянки (а.с. 126-136).

За першим варіантом земельна ділянка розділяється по сформованому землекористуванню та ОСОБА_2 виділяється земельна ділянка площею 354 кв м, з урахуванням площі під будівлями, ОСОБА_1 виділяється земельна ділянка площею 253 кв м, з урахуванням площі під будівлями. При такому варіанті розподілу земельної ділянки частки співвласників складають: ОСОБА_2 - 58/100, замість 56/100; ОСОБА_1 - 42/100, замість 44/100. Відхилення від ідеальних часток складає 14 кв м.

За другим варіантом земельна ділянка розділяється згідно з частками: 56/100 та 44/100 та ОСОБА_2 виділяється земельна ділянка площею 340 кв м, з урахуванням площі під будівлями, ОСОБА_1 виділяється земельна ділянка площею 267 кв м, з урахуванням площі під будівлями.

При обох варіантах розподілу визначено однакові ділянки земельного сервітуту.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та приймаючи за основу перший варіант розподілу земельної ділянки, суд першої інстанції виходив з того, що при такому варіанті розподілу не порушуються права та інтереси кожного із співвласників, вони не позбавлені можливості користуватись своєю частиною будинку, а також цей варіант розподілу відповідає порядку користування попередніх співвласників, який був визначений рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми 1993 року.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої та другої 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно із частиною першою статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (стаття 358 ЦК України).

Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється (стаття 367 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації (стаття 88 ЗК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 312 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що позивач, як співвласник земельної ділянки у розмірі 0,0607 га, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, має право на виділ свої частки у праві власності на вказану земельну ділянку у розмірі 44/100 в натурі відповідно до другого варіанту висновку земельно-технічної експертизи № 37 від 16 серпня 2018 року, оскільки такий варіант відповідає ідеальним часткам сторін у праві власності на земельну ділянку та узгоджується з принципом непорушності права власності.

Також, враховуючи положення ст. ст. 401, 402, 404 ЦК України, ст. 100 ЗК України, підлягають задоволенню і вимоги позову про становлення земельного сервітуту відповідно до другого варіанту висновку судової земельно-технічної експертизи № 37 від 16 серпня 2018 року.

Оскільки у разі поділу спільного майна між співвласниками за законом право спільної часткової власності на нього припиняється (стаття 367 ЦК України), вимога ОСОБА_8 про припинення права спільної часткової власності на земельну ділянку є зайвою й задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції, через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову та розподілу спірної земельної ділянки в натурі, встановлення земельного сервітуту відповідно до другого варіанту судової земельно-технічної експертизи № 37 від 16 серпня 2018 року.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню у відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн за подання позову та 960,00 грн за подання апеляційної скарги.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 вересня 2018 року скасувати та прийняти постанову.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Поділити в натурі земельну ділянку площею 0,0607 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_2:

- виділивши в натурі у власність ОСОБА_2 відповідно до другого варіанту висновку земельно-технічної експертизи № 37 від 16 серпня 2018 року земельну ділянку площею 340 кв м, з урахуванням площі під будівлями (відображена жовтим кольором у додатку 1 арк 2 висновку земельно-технічної експертизи), що складає 56/100 частин загальної площі ділянки;

- виділивши в натурі у власність ОСОБА_1 відповідно до другого варіанту висновку земельно-технічної експертизи № 37 від 16 серпня 2018 року земельну ділянку площею 267 кв м, з урахуванням площі під будівлями (відображена блакитним кольором у додатку 1 арк 2 висновку земельно-технічної експертизи), що складає 44/100 частин загальної площі ділянки.

Межа, яка відокремлює земельні ділянки співвласників показана червоним кольором і проходить по точкам А, Б, В, Г, Д (відрізок межі ділянки А-Б проходить по від червоної лінії до лінії розподілу житлового будинку, розділивши огорожу на частки розміром 4,56 м та 16,21 м; відрізок межі ділянки Б-В проходить по лінії розподілу житлового будинку; відрізок межі ділянки В-Г проходить по існуючій огорожі; відрізок Г-Д проходить до тильної сторони ділянки, розділивши огорожу на частки розміром 13,7 м (2,7+11) та 6,58 м (1,73+4,85).

Встановити для ОСОБА_2 безстроковий безоплатний земельний сервітут на частину земельної ділянки, площею 12,0 кв м, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_1 і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, для ремонту, проведення будівельних робіт та обслуговування житлового будинку під літ. «А-І», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (відображений блакитним кольором з штриховкою червоного кольору у додатку 1 арк 2 висновку земельно-технічної експертизи).

Встановити для ОСОБА_1 безстроковий безоплатний земельний сервітут на частину земельної ділянки, площею 6,0 кв м, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_2 і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, для ремонту, проведення будівельних робіт та обслуговування житлового будинку під літ. «А-І», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (позначений жовтим кольором з штриховкою червоного кольору у додатку 1 арк 2 висновку земельно-технічної експертизи).

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн за подання позову та 960,00 грн за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ю.Кононенко

В.І. Криворотенко

О.І. Собина