Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

16 січня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Ліщинська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 26.02.2008 року він придбав за особисті кошти транспортний засіб-автомобіль ЗАЗ, модель 1105 1994року випуску, № кузова XTE110500R0003808 тип ТЗ-легковий комбі-В, номерний знак НОМЕР_1, який зареєстрував за собою. З того часу позивач вільно користувався транспортним засобом, при цьому мав можливість надавати його в користування третім особам. В 2016 році дружина позивача ОСОБА_2 взяла транспортний засіб, реєстраційне посвідчення на автомобіль, та відмовляється повернути його позивачу, стверджуючи що він належить їй. Позивач просить суд витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 транспортний засіб - автомобіль ЗАЗ, модель 1105 1994року випуску, № кузова VIN XTE110500R0003808 тип ТЗ-легковий комбі-В; витребувати у відповідача свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу АІС 179684 від 26.02.2008 року.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду даної справи була повідомлена належно, подала суду заяву де,заперечила позовні вимоги та в обґрунтування своїх заперечень відповідач вказала, що автомобіль «Таврія», був придбаний за її особисті кошти, а тому відсутні підстави для повернення автомобіля позивачу. Відповідно до положень ч.3 ст. 130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлена належно про розгляд справи.

На підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки автомобіль ЗАЗ, модель 1105 1994року випуску, № кузова XTE110500R0003808 тип ТЗ-легковий комбі-В, номерний знак НОМЕР_1, даний автомобіль зареєстрований за ОСОБА_1, що підтверджено інформаційною довідкою начальника РСЦ №1780 від 29.11.2018 р.(а.с.27) .

Позивач суду пояснив, що 26.02.2008 року він придбав за особисті кошти транспортний засіб-автомобіль ЗАЗ, модель 1105 1994року випуску, номерний знак НОМЕР_1, вільно користувався транспортним засобом, надавав його в користування третім особам. В 2016 році у позивача з дружиною виник спір, та відповідач по справі ОСОБА_2 взяла транспортний засіб, документи на авто і відмовляється повернути його позивачу, стверджуючи що він належить особисто їй.

При вирішенні вказаного спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.1 ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до ч.1,2 ст. 369 ЦК України Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Абзац перший частини другої статті 369 із змінами, внесеними згідно із Законом № 417-VIII від 14.05.2015. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Абзац другий частини другої статті 369 із змінами, внесеними згідно із Законом № 417-VIII від 14.05.2015. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Таким чином, даючи оцінку зібраним доказам, встановленим обставинам по справі, суд прийшов до висновку, що сторони мають рівні права на володіння, користування і розпорядження автомобілем, який був придбаний в період шлюбу, та оскільки поділу майна (автомобіля) між сторонами не відбувалося, суд вважає, що відповідач безпідставно визначає своє одноосібне володіння та користування майном. Суду не надано доказів про укладення будь-яких договорів між подружжям щодо володіння, користування їх майном.

З урахуванням наведеного, з метою відновлення порушеного права позивача, як співвласника майна, суд вважає можливим, витребувати з одноосібного володіння ОСОБА_2 транспортний засіб - автомобіль ЗАЗ, модель 1105 1994року випуску, № кузова XTE110500R0003808 тип ТЗ-легковий комбі-В, номерний знак НОМЕР_1, який зареєстрований за ОСОБА_1 При цьому, суд вважає необгрунтованою і безпідставною вимогу про витребування у відповідача майна на підставі ст. 387 ЦК України. Щодо позовної вимоги про витребування з чужого незаконного володіння відповідача ОСОБА_3 про реєстрацію спірного ТЗ, то суд вважає, дану вимогу необґрунтованою, оскільки відсутні будь-які докази перебування документів у відповідача та правоустановчі документи на майно не є тотожним поняттям самого майна, яке підлягає витребуванню. В силу ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), а не на документ в підтвердження реєстрації даного майна за тією чи іншою особою.

На підставі п.9 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судові витрати по даній справі /судовий збір/ в сумі 768,40 грн.

На підставі викладеного, ст. 317, 321, 368,369 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258- 265, 280-282 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Витребувати з одоосібного володіння ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 транспортний засіб - автомобіль ЗАЗ, модель 1105 1994року випуску, № кузова XTE110500R0003808 тип ТЗ-легковий комбі-В, номерний знак НОМЕР_1, який зареєстрований за ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 в дохід держави судові витрати в сумі 768 грн. 40 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Заходи забезпечення даного позову продовжують діяти протягом девяноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Киїського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути скасоване Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яку може бути подано до суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення буде виготовлено не пізніше 21.01.2019 року.

СуддяОСОБА_4