Провадження № 2/344/1475/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Шамотайло О.В.

секретаря Устинської Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської Ради про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

07.08.2018р. позивач ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Івано-Франківської міської Ради, просила визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті її брата ОСОБА_2, померлого 11.08.2017 року право власності на 1/2 частини земельної ділянки, площею 0, 0407га, для ведення садівництва, кадастровий номер земельної ділянки::21:005 яка розташована на території Івано-Франківської міської Ради, Садівниче товариство «Сад-4», згідно Державного акта на право приватної власності на землю, серії ІФ 15/2-000336 від 21.04.1994р. Позов мотивувала ти, що 12.08.2017р. помер її брат ОСОБА_2. Після смерті брата відкрилася спадщина на 1/2 частини земельної ділянки для ведення садівництва, пл.0, 0407га. За життя ОСОБА_2 не залишав заповіту, одруженим не був, дітей не має, то єдиними його спадкоємцями є вона , -позивач по справі та її брат - ОСОБА_3, який відмовився від спадкових прав на земельну ділянку для ведення садівництва, пл.0, 0407га., розташованої на території Івано-Франківської міської Ради - в користь позивача, про що подав заяву нотаріусу, а тому позивач змушений звернутися до суду для визнання за ним права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_2.

Дана справа перебувала в провадженні судді Островського Л.Є.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 13.09.2018 року та наказом від 21.09.2018 року суддю Островського Л.Є. звільнено із займаної посади у звязку з поданням заяви про відставку.

На виконання вимог п. 2.3.50 Положення про АСДС проведено повторний автоматизований розподіл незавершених розглядом судових справ, які перебувають у провадженні судді Островського Л.Є.

Шляхом проведення автоматизованого розподілу судової справи визначено головуючого суддю Шамотайло О.В.

10 жовтня 2018 року справу передано судді Шамотайлу О.М.

05 листопада 2018 року суддею прийнято до провадження вказану цивільну справу, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження.

В судове засідання сторони не прибули. Від представника позивача ОСОБА_4 надійшла заява відповідно до якої вимоги позову підтримав в повному обсязі просив задоволити та розглянути справу без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, будучи належним чином повідомленим про дату час та місце судового розгляду. В матеріалах справи міститься заява представника відповідача , про розгляд справи без його участі, у вирішенні спору поклався на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

29.11.1993р. на підставі Рішення Івано-Франківської міської Ради № 486 було передано у власність ОСОБА_5 ( матері позивача) земельну ділянку площею 0, 0407га, для ведення садівництва, даний факт підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, серії ІФ 15/2-000336 від 21.04.1994р. Дана земельна ділянка розташована на території Івано-Франківської міської Ради. (а.с. 9-10).

З матеріалів справи вбачається, що 11.03.2001р. ОСОБА_6 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-НМ № 086715. ( а.с. 11).

Спадкоємцем вищевказаної земельної ділянки після смерті ОСОБА_7 - став її чоловік ( батько позивча) - ОСОБА_8, який отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом в Першій Івано-Франківській державній нотаріальній конторі 29.10.2003р. за реєстром № 1-2190, але не перереєстрував на своє ім'я і не одержав Державного акту про право приватної власності на землю.

ОСОБА_8 28.01.2006р. помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-НМ № 016611 ( а.с. 12). Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема і на земельну ділянку пл. 0, 0407га., про що державним нотаріусом ОСОБА_9 Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом ВЕО № 448234 від 14.10.2006р. ( а.с. 13).

Із змісту позовної заяви вбачається, що спадкоємцями після смерті батька позивача були ОСОБА_1 та два брати позивачки- Луців ОСОБА_10 та ОСОБА_2.

Судом встановлено, що в Першій Івано-Франківській державній нотаріальній конторі 14.10.2006р. між трьома дітьми спадкоємцями було оформлено Договір про розподіл частини спадкового майна, за умовами якого, зокрема, 1/2 частини земельної ділянки для ведення садівництва, пл. 0,0407га. мала перейти у власність брата позивача-Луціва ОСОБА_10, а інша 1/2 частини цієї земельної ділянки - до іншого брата позивача- Луціва ОСОБА_11.

Один із братів позивача - ОСОБА_2 12.08.2017р помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-НМ № 251691. ( а.с. 15).

Після його смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на 1/2 частини земельної ділянки для ведення садівництва, пл.0, 0407га. , однак за життя померлий не залишав заповіту, єдиними його спадкоємцями є позивач та другий брат позивача - ОСОБА_3, який заернувся до нотаріальної контори із заявою про відмову від спадкових прав на вказану земельну ділянку в користь позивача.

Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.І ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.І ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, згідно із вимогами ч. 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом, незалежно від черги. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один зі спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право приймати, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги.

ОСОБА_3 ( брат позивача) подав заяву до нотаріальної контори про відмову від спадкових прав на земельну ділянку для ведення садівництва, пл.0, 0407га., розташованої на території Івано-Франківської міської Ради - в користь позивача.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від ЗО травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У відповіді на звернення позивача до Приватного нотаріуса ОСОБА_12 від 03.07.2018р розянено про неможливість видати ОСОБА_1 Свідоцтво про право на спадщину на вказану 1/2 частину земельної ділянки, оскільки ОСОБА_2 ( померлий брат) за життя не зареєстрував у встановленому законом 1/2 частини земельної ділянки, площею 0,0407га, для ведення садівництва, кадастровий номер земельної ділянки::21:005 яка розташована на території Івано-Франківської міської Ради, Садівниче товариство «Сад-4» ( а.с.16).

Отже, за відсутності правовстановлюючого документу нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 вказаної вище земельної ділянки .

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Порядок проставляння відмітки про перехід права власності затверджений Постановою КМУ від 06.05.2009 року №439.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та обєднання земельних ділянок» від 05.03.2009 року, передбачено вилучення державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі якого відбувся перехід права власності, із справ нотаріальної контори, проставляння відмітки про перехід права власності, та доручення державного акту на право власності на землю до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності.

Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

З викладеного видно, що позивач є спадкоємцем, тобто власником майна померлого і має право успадкувати державний акт на право власності на земельну ділянку, так як відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 1225 ЗК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 43 Конституції України, керуючись ст.ст. 325, 392, 1216-1218, 1261, 1268-1269 ЦК України, ст.ст. 200, 207, 258-259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської Ради про визнання права власності на спадкове майно,-задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом після смерті її брата -ОСОБА_2, померлого 11.08.2017 року право власності на 1/2 частини земельної ділянки, площею 0,0407га, для ведення садівництва, кадастровий номер земельної ділянки::21:005 яка розташована на території Івано-Франківської міської Ради, Садівниче товариство «Сад-4», згідно Державного акта на право приватної власності на землю, серії ІФ 15/2-000336 від 21.04.1994р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Шамотайло О.В.