РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2019 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Носика М.А.

секретар судового засідання Кудінова В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 селищної ради Василівського району Запорізької області, про визнання права власності на майно у спільній сумісній власності та в порядку спадкування, суд,

ВСТАНОВИВ:

До Василівського районного суду Запорізької області звернулися ОСОБА_1, ОСОБА_2із позовом доОСОБА_3 селищної ради Василівського району Запорізької області про визнання права власності на майно у спільній сумісній власності та в порядку спадкування. У позовній заяві ОСОБА_1 та ОСОБА_2просять суд визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частку земельної ділянки, площею 0,0910 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд з кадастровим номером :04:013:0015, яка знаходиться за адресою: вул. Молодіжна смт. Степногірськ Василівського району Запорізької області після смерті ОСОБА_4; визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частку земельної ділянки, площею 0,0910 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд з кадастровим номером :04:013:0015, яка знаходиться за адресою: вул. Молодіжна смт. Степногірськ Василівського району Запорізької області після смерті ОСОБА_4; визнати за ОСОБА_1 право власності на майно у спільній сумісній власності, а саме: на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,0910 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд з кадастровим номером :04:013:0015, яка знаходиться за адресою: вул. Молодіжна смт. Степногірськ Василівського району Запорізької області. В позовній заяві позивачі вказують, що 19 серпня 1977 року ОСОБА_1 і ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, про що у Долинській сільській раді Запорізького району Запорізької області у книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис №31 та видано свідоцтво про шлюб серії І-ЖС № 382636. 18 серпня 2006 року ОСОБА_1 і ОСОБА_4 отримали у приватну власність житловий будинок №14 по вул. Молодіжній смт. Степногірськ Василівського району Запорізької області. 15 квітня 2010 року отримали Державний акт про право власності на земельну ділянку на підставі якого стали співвласниками земельної ділянки за адресою: вул. Молодіжній, 14 смт. Степногірськ Василівського району Запорізької області на земельну ділянку, кадастровий номер №:04:013:0015, площею 0,0910 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 22 серпня 2017 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 23.08.2017 року, виданого Запорізьким міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області. Після його смерті відкрилася спадщина за законом, яка складалась з 1/2 частки житлового будинку та 1/2 частки земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: смт. Степногірськ вул. Молодіжна, Василівського району Запорізької області. На підставі заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заведена спадкова справа №52/2018 рік приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу ОСОБА_5. 10 серпня 2018 року позивачі отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку зі спадкового майна, а саме: по 1/2 частці житлового будинку, що належала померлому. Інша 1/2 частка житлового будинку належить ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 18.08.2006 року відділом приватизації Василівського БТІ на підставі розпорядження №401 від 26 травня 1994 року. При видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯИ №472388 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0910 га з кадастровим номером №:04:013:0015 частки ОСОБА_1 та її чоловіка були не визначеними, в державному акті зазначено лише, що це їх спільна сумісна власність. З цієї причини приватний нотаріус ОСОБА_5 правомірно відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, адже договори про визначення часток у спільній власності на земельну ділянку між співвласниками не укладались, тому нотаріус не мала можливості визначитись з складом спадкового майна. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину немає. Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частки на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (0,0910 га) і виділ частки майна зі спільного сумісного майна не представляється можливим, оскільки за життя чоловіка договори про виділ часток у спільній власності на земельні ділянки між співвласниками не укладались. У зв'язку з цим не вбачається можливим встановити склад спадкового майна щодо земельних ділянок, про що нотаріус видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 09 листопада 2018 року відкрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 селищної ради Василівського району Запорізької області, про визнання права власності на майно у спільній сумісній власності та в порядку спадкування.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 12 грудня 2018 року закрито підготовче провадження в цивільній справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивачка ОСОБА_1 та позивач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилися, справу просять розглядати за їх відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_3 селищної ради Василівського району Запорізької області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, справу просить вирішити на розсуд суду.

Вивчивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 19 серпня 1977 року ОСОБА_1 і ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, про що у Долинській сільській раді Запорізького району Запорізької області у книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис №31 та видано свідоцтво про шлюб серії І-ЖС № 382636.

18 серпня 2006 року ОСОБА_1 і ОСОБА_4 отримали у приватну власність житловий будинок №14 по вул. Молодіжній смт. Степногірськ Василівського району Запорізької області. 15 квітня 2010 року отримали Державний акт про право власності на земельну ділянку на підставі якого стали співвласниками земельної ділянки за адресою: вул. Молодіжній, 14 смт. Степногірськ Василівського району Запорізької області на земельну ділянку, кадастровий номер №:04:013:0015, площею 0,0910 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

22 серпня 2017 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 23.08.2017 року, виданого Запорізьким міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області.

Після його смерті відкрилася спадщина за законом, яка складалась з 1/2 частки житлового будинку та 1/2 частки земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: смт. Степногірськ вул. Молодіжна, Василівського району Запорізької області.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, та на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з дати відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст.1218 Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

На підставі заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заведена спадкова справа № 52/2018 рік приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу ОСОБА_5.

10 серпня 2018 року позивачі отримали Свідоцтва про право на спадщину за законом, кожен на 1/2 частку зі спадкового майна, а саме: 1/2 частку житлового будинку, що належала померлому.

Інша 1/2 частка житлового будинку належить ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 18.08.2006 року відділом приватизації Василівського БТІ на підставі розпорядження №401 від 26 травня 1994 року.

При видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯИ №472388 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0910 га з кадастровим номером №:04:013:0015 частки ОСОБА_1 та її чоловіка були не визначеними, в державному акті зазначено лише, що це їх спільна сумісна власність. З цієї причини приватний нотаріус ОСОБА_5 правомірно відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, адже договори про визначення часток у спільній власності на земельну ділянку між співвласниками не укладались, тому нотаріус не мала можливості визначитись з складом спадкового майна.

Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину немає.

Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частки на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (0,0910 га) і виділ частки майна зі спільного сумісного майна у позасудовому порядку не представляється можливим, оскільки за життя чоловіка договори про виділ часток у спільній власності на земельні ділянки між співвласниками не укладались. У зв'язку з цим не вбачається можливим встановити склад спадкового майна щодо земельних ділянок, про що нотаріус видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Згідно ч.1 ч.4 ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

У разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю чи споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності житлового судинку, будівлі або споруди.

Згідно із вимогами ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності.

Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів про визнання права власності на майно у спільній сумісній власності та в порядку спадкування обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями ст.ст. 263-265 ЦПК України (в редакції 2017 року), суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити:

Визнати за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН 0, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2) право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частку земельної ділянки, площею 0,0910 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд з кадастровим номером :04:013:0015, яка знаходиться за адресою: вул. Молодіжна смт. Степногірськ Василівського району Запорізької області після смерті ОСОБА_4, який помер 22 серпня 2017 року.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, проживаючу ІНФОРМАЦІЯ_2) право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частку земельної ділянки, площею 0,0910 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд з кадастровим номером :04:013:0015, яка знаходиться за адресою: вул. Молодіжна смт. Степногірськ Василівського району Запорізької області після смерті ОСОБА_4, який помер 22 серпня 2017 року.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, проживаючу ІНФОРМАЦІЯ_2) право власності на майно у спільній сумісній власності, а саме: на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,0910 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд з кадастровим номером :04:013:0015, яка знаходиться за адресою: вул. Молодіжна,14, смт. Степногірськ Василівського району Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.А. Носик