Справа №345/5141/18
Провадження № 2/345/234/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2019 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі

головуючого-судді Онушканича В. В.

з участю секретаря судового засідання Мостової Ю.З.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Калуський завод будівельних машин», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_5 Державної служби з питань праці в Івано-Франківській області, Калуське відділення ОСОБА_5 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області, про визнання недійсними актів про нещасний випадок, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, а саме просить: визнати недійсними акти про нещасний випадок форми Н-1 від 08.08.2003 року, від 29.09.2004 року, від 10.02.2005 року та від 18.05.2011 року та акти розслідування нещасних випадків форми Н-5 від 06.08.2003 року, 28.09.2004 року та 08.02.2005 року; зобов'язати ПрАТ «Калуський завод будівельних машин» скласти акт розслідування нещасних випадків форми Н-5 та акт про нещасий випадок на виробництві за формою Н-1, що стався з ОСОБА_1 06.08.2003 року о 08.50 год. під час виконання трудових обов'язків відповідно до Положення про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2001 року №1094.

Позов мотивує тим, що він з 02.12.2002 року по 23.11.2009р. працював слюсарем-ремонтником у ВАТ «Калуський завод будівельних машин». 06.08.2003 р. о 08.50 год. під час виконання трудових обовязків на підприємстві було травмовано його ліву руку. Внаслідок спричиненого трудового каліцтва на підприємстві ОСОБА_1 тривалий час перебував у лікарні (відкритий багатовідломковий перелом дистального мета епіфіза лівої променевої кістки із зміщенням та повним пошкодженням сухожилків розгиначів ІІ-ІІІ-ІV пальців лівої кисті). Рука не функціонує. Трудове каліцтво спричинено ОСОБА_1 на території дільниці механічної обробки металу механічного цеху із-за відсутності належних умов праці, які не створив відповідач та порушення техніки безпеки на виробництві під час виконання робіт з підвищеною небезпекою.

Відповідач, як роботодавець, створив комісію із розслідування нещасного випадку на виробництві. Дана комісія створена з грубим порушенням чинного законодавства України (залучено головного механіка підприємства). Комісією неодноразово складалися акти про вказаний нещасний випадок форми Н-1 і акти розслідування нещасних випадків форми Н-5.

Позивач зазначає, що дані акти складені неправильно та суперечать чинному законодавству України. Неправильно сформована комісія по нещасному випадку, оскільки призначені члени комісії не були зацікавлені у правильному вирішенні даного випадку. До складу комісій не було залучено представників органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Також в акті не зафіксовано впливу на позивача небезпечного виробничого фактора чи середовища під час настання нещасного випадку. Також в актах не зазначено, що причинами нещасного випадку були: не забезпечення належних умов праці при підвищеній небезпеці; не проведення цільового інструктажу.

Під час вручення ОСОБА_1 актів він у книзі вихідної кореспонденції зазначив свої зауваження щодо незгоди із складеними актами. Отже, відповідач свідомо надавав та затверджував недостовірну інформацію у актах, щоб приховати неналежну організацію виробничого процесу на підприємстві, а також приховати причини, обставини та винних осіб у вчиненні даного випадку. У 2007 році ОСОБА_1 звернувся до Калуського міськрайонного суду із позовною заявою до ВАТ «Калуський завод будівельних машин» про визнання нечинними актів про нещасний випадок на виробництві від 08.08.2003р., 28.09.2004р., 10.02.2005р. та відповідних наказів паро створення комісії для розслідування нещасного випадку, стягнення моральної шкоди. 20.04.2007р. суд прийняв рішення, яким позов задовольнив частково, а саме зобовязав ВАТ «Калуський завод будівельних машин» внести зміни до акту №2 про нещасний випадок, пов'язаний і виробництвом від 10.02.2005 року в п.9 в графі «Перебування потерпілого в стані алкогольного чи наркотичного спяніння» зі слів «не встановлювалось» на слово «ні», в задоволенні решти позову відмовлено. Дане рішення виконано тільки у 2011р.

На підставі неодноразових звернень ОСОБА_1 ОСОБА_5 Держгірпромнагляду по Івано-Франківській області винесло хибний припис №1 голові правління ВАТ «Калуський завод будівельних машин» про внесення змін до акту №2 від 10.02.2005р. форми Н-1. 18.05.2011 року затверджено акт №2 про нещасний випадок, пов'язаний із виробництвом.

Крім того, завершено кримінальне провадження за фактом події, яка сталася 06.08.2003р. на території підприємства відповідача. 19.04.2005 р. вироком Калуського міськрайсуду винесено вирок, яким ОСОБА_6 визнано винуватим за ч.1 ст.271 КК України і призначено покарання 800,00 грн. штрафу. Також ОСОБА_1 подано заяву про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.358 КК України. Станом н даний момент кримінальне провадження не завершене, проводяться слідчі та інші процесуальні дії. Так, 12.04.2016 року проведено судову технічну експертизу документів.

Також позивач неодноразово звертався до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та відповідача із зверненням про скасування актів про вказаний нещасний випадок форми Н-1 і актів розслідування нещасних випадків форми Н-5. Проте відповідач на дані звернення ніяк не відреагував. 23.01.2018р. позивач звернувся до ОСОБА_5 Держпраці в Івано-Франківській області Державної служби з питань праці через ДУ «Урядовий контактний центр» щодо скасування актів про нещасний випадок форми Н-1 від 08.08.2003 року, від 29.09.2004 року, від 10.02.2005 року та від 18.05.2011 року та актів розслідування нещасних випадків форми Н-5 від 06.08.2003 року, 28.09.2004 року та 08.02.2005 року, а також зобовязати ПрАТ «Калуський завод будівельних машин» правильно скласти акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-5 та Н-1.

31.01.2018 року позивач отримав відповідь, в якій зазначалось, що підстав для складання актів за формою Н-5 та Н-1 відповідно до Положення про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2001 року №1094 немає. Тому позивач змушений звернутися із вказаним позовом до суду.

Представник відповідача подав до суду відзив на позов (а.с. 89-90), згідно якого вважає позов безпідставним. Так, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсними актів про нещасний випадок форми Н-1 від 08.08.2003 року, від 29.09.2004 року, від 10.02.2005 року та від 18.05.2011 року та актів про розслідування нещасних випадків форми Н-5 від 06.08.2003 року, 28.09.2004 року та 08.02.2005 року були предметом розгляду в Калуському міськрайонному суді двічі, про один із яких позивач замовчує. А саме рішенням Калуського міськрайонного суду від 20.04.2007 року по справі №2-171/2007 за позовом ОСОБА_1 про визнання нечинними актів про нещасний випадок на виробництві форми Н-1 від 08.08.2003 року, 29.09.2004 року, 10.02.2005 року та актів про розслідування нещасних випадків форми Н-5 від 06.08.2003 року, 28.09.2004 року та 08.02.2005 року, зобовязання скласти нові акти про нещасний випадок на виробництві позов ОСОБА_1, яким позовні вимоги було задоволено частково, тільки в частині внесення змін в п.9 акту в графі «Перебування потерпілого в стані алкогольного чи наркотичного спяніння» зі слів «не встановлено» на слово «ні». В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (рішення суду набуло законної сили 16.10.2007р.), тобто всі вимоги про визнання нечинними актів про нещасний випадок та актів про розслідування нещасного випадку, які оскаржувалися, а також про зобовязання скласти новий акт були визнані судом як безпідставними.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 05.03.2012р. по справі №2-1629/11 за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Калуський завод будівельних машин» про визнання нечинними актів про нещасний випадок на виробництві форми Н-1 від 08.08.2003 року, 29.09.2004 року, 10.02.2005 року та від 18.05.2011 року, яким у позовних вимогах було відмовлено повністю.

Представник відповідача вказує, що із змісту позовних вимог ОСОБА_1 слідує, що позивач дальше незгідний із всіма актами, які були винесені щодо нещасного випадку та його розслідування з мотивів їх неправильності, але не зазначає конкретики, в чому саме неправильність всіх цих актів, якщо двічі суди з цих самих підстав приймали рішення щодо незаконності та скасування цих актів. Щодо посилання позивача на вчинення посадовими особами кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 КК України (підроблення документів), то жодного рішення правоохоронними органами з цього приводу не прийнято. Зміни, які вносилися виключно вносилися у склад членів комісії акту, а не в сам акт, не є кримінально караними діяннями. Щодо пропущеного строку звернення до суду із позивачем, то він не підлягає поновленню, адже йому про дані наявність цих актів, які він оскаржує, було відомо, як від першого, так і другого судових рішень, коли він їх оскаржував у судових інстанціях, а не у 2018році. Тому представник відповідача просить постановити рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в повному обсязі за безпідставністю позовних вимог.

Позивач подав відповідь на відзив (а.с. 112-114). Просить врахувати, що покликання відповідача, що позов безпідставний та був предметом розгляду в Калуському міськрайонному суді не заслуговують на увагу. Оскільки законна сила рішень поширюється лише на ті правовідносини і юридичні факти, які були встановлені під час вирішення справи. На всі інші відносини, які не входять до предмета рішення, а також на фактичні обставини, що виникли після ухвалення рішення, його законна сила не поширюється. А також було б необґрунтованим поширювати дію реалізованості рішення суду, яке набрало законної сили, на всіх осіб без винятку, включаючи тих осіб, які не брали участі у справі.

Також позивач зазначає, що відповідач не надав доказів і не підтвердив підстави втрати чинності актів за формою Н-5 та Н-1; чи видавалися приписи за формою Н-9 щодо проведення повторного розслідування нещасного випадку, що стався 06.08.2003р. на території ТОВ «Калуський завод будівельних машин»; чи внесені відповідні зміни до журналу реєстрації осіб, які потерпіли від нещасних випадків; чи зроблені записи на раніше складених актах про підставу втрати їх чинності. Також відсутнє поінформування позивача про його права та запрошення до співпраці, а також про ознайомлення із матеріалами розслідування. Крім того відповідач не зазначає, чому до розслідування нещасного випадку, що стався 06.08.2003р. на території ТОВ «Калуський завод будівельних машин», не залучалися представники органів державної влади та органів місцевого самоврядування; які причини настання нещасного випадку; чому у першому рядку графи «членів комісії» акту розслідування нещасного випадку є зміна реквізитів; чому перед словом «багатовідлумковий у графі «медичний висновок про діагноз ушкодження здоровя потерпілого» на лицевій стороні другого аркуша акту №2 про нещасний випадок є зміна реквізитів, шляхом додруківки напису «Відкритий» на первинний, першим був напис «Закритий». Тому позивач просить позов задоволити у повному обсязі.

В судовому засіданні позивач та його представник просять позов задоволити у повному обсязі з підстав, зазначених у позові та відповіді на відзив. Позивач наголошує, що жодного разу його не залучали під час розслідування нещасного випадку. Обставини, викладені в актах, не відповідають дійсності. За результатами проведення експертизи було встановлено, що в акті про нещасний випадок форми Н-1 від 08.08.2003 року та акті розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 06.08.2003 року внесено виправлення в склад членів комісії та сформульований діагноз, тому дані акти є підробленими та автоматично недійсними. Повторні розслідування нещасного випадку також проведені з порушенням процедури, без дотримання вимог, вказаних у Положенні про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2001 року №1094. Так, позивач не згідний із діагнозом, який йому було виставлено за результатами такого розслідування нещасного випадку та тим, що причиною настання нещасного випадку комісія визнала порушення позивачем вимог Інструкції з охорони праці, що не відповідає дійсності.

Щодо пропуску строку звернення з позовом до суду, позивач просить врахувати, що він не має юридичної освіти, правова допомога надавалася йому неналежним чином, а тому просить визнати поважною причину пропуску строку звернення з позовом до суду.

Представник відповідача в судовому засіданні просить в задоволенні позову відмовити із зазначених у відзиві підстав. Наголосив, що як первинне, так і повторні розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1, проведені без порушень. Обставини, зафіксовані у даних актах були предметом перевірки під час судових розглядів у 2007 та 2012 роках, а тому відсутні підстави для проведення нового повторного розслідування даного випадку. Просить врахувати, що виправлення в акті про нещасний випадок форми Н-1 від 08.08.2003 року та акті розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 06.08.2003 року зумовлені тим, що спочатку в акти внесли прізвища осіб, як не могли перебувати в складі комісії і щоб не передруковувати наново акти, було внесено виправлення. Проте акт підписали саме ті особи, які реально брали участь у розслідуванні нещасного випадку. Тому представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Калуського відділення ОСОБА_5 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області заперечив проти задоволення позову. Наголосив, що оскаржувані акти вже були предметом оцінки під час розгляду аналогічних позовів ОСОБА_1 Крім того, позивачем пропущено всі можливі строки звернення з позовом до суду, оскільки нещасний випадок трапився ще в 2003 році. Тому представник просить в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_5 Державної служби з питань праці в Івано-Франківській області в судове засідання не зявилася. З метою дотримання розумних строків розгляду справи і з огляду на те, що третя особа була завчасно та належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, судом було ухвалено розгляд справи проводити без участі представника третьої особи.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.08.2003 року о 08.50 год. на дільниці механічної обробки металу механічного цеху ВАТ заводу «Будмаш» зі слюсарем-ремонтником ОСОБА_1 стався нещасний випадок, в результаті чого ОСОБА_1 зазнав травми у вигляді відкритого багатовідломкового перелому дистального метаепіфіза лівої променевої кістки із зміщенням та повним пошкодженням сухожилків розгиначів ІІ-ІІІ-ІV пальців лівої кисті; проникаюче поранення променево-запястного суглобу.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організувати розслідування нещасного випадку, для чого зобовязаний негайно своїм наказом утворити комісію з розслідування нещасного випадку.

Процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах, на момент настання нещасного випадку, було визначено Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2001року № 1094, якою затверджено «Положення про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві».

Відповідно до п.5 вказаного Положення розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров'я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті на підприємстві.

Згідно із п.6 Положення за висновками роботи комісії з розслідування визнаються пов'язаними з виробництвом і складається акт за формою Н-1 про нещасні випадки, що сталися з працівниками під час виконання трудових (посадових) обов'язків, у тому числі у відрядженнях, а також ті, що сталися під час перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці роботи протягом робочого часу, починаючи з моменту приходу працівника на підприємство до його виходу, який повинен фіксуватися відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку, або за дорученням роботодавця в неробочий час, під час відпустки, у вихідні та святкові дні; приведення в порядок знарядь виробництва, засобів захисту, одягу перед початком роботи і після її закінчення, виконання заходів особисто.

Відповідно до п.17 Положення до складу комісії з розслідування включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці або посадова особа (спеціаліст), на яку роботодавцем покладено виконання функцій спеціаліста з питань охорони праці (голова цієї комісії), керівник структурного підрозділу або головний спеціаліст, представник профспілкової організації, членом якої є потерпілий, або уповноважений трудового колективу з питань охорони праці, якщо потерпілий не є членом профспілки, інші особи.

П.19 Положення передбачено, що комісія з розслідування зобов'язана протягом трьох діб:

- обстежити місце нещасного випадку, опитати свідків і осіб, які причетні до нього, та одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо;

- визначити відповідність умов і безпеки праці вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; з'ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку, визначити, пов'язаний чи не пов'язаний цей випадок з виробництвом;

- визначити осіб, які допустили порушення нормативно-правових актів про охорону праці, а також розробити заходи щодо запобігання подібним нещасним випадкам;

- скласти акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5 у двох примірниках, а також акт за формою Н-1 або акт за формою НТ про потерпілого у шести примірниках і передати його на затвердження роботодавцю; у випадках виникнення гострих професійних захворювань (отруєнь) крім акта за формою Н-1 складається також карта обліку професійного захворювання (отруєння) за формою П-5.

Матеріалами справи встановлено, що за наслідками розслідування нещасного випадку, який стався із ОСОБА_1, був складений акт розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 06.08.2003 року (а.с. 12-13) та акт про нещасний випадок форми Н-1 від 08.08.2003 року (а.с. 4-5).

За результатами повторного розслідування нещасного випадку, який стався із слюсарем-ремонтником ОСОБА_1, були складені аналогічні акти розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 28.09.2004 року (а.с. 6-7), від 08.02.2005 року (а.с. 14-15) та акти про нещасний випадок, пов'язаний із виробництвом форми Н-1 від 29.09.2004 року (а.с. 8-9), 10.02.2005 року (а.с. 10-11), 18.05.2011 року (а.с. 23-24).

Правильність складання вищевказаних актів позивач ОСОБА_1 двічі оскаржував в суді.

Так, у 2007 році ОСОБА_1 звертався з позовом до ВАТ «Калуський завод будівельних машин» про визнання нечинними актів про нещасний випадок на виробництві від 08.08.2003 р., 24.09.2004 р. та 10.05.2005 р., наказів про створення комісії для розслідування нещасного випадку та відшкодування моральної шкоди. Рішенням Калуського міськрайонного суду від 20.04.2007 року по справі № 2-171/2007 позов ОСОБА_1 було задоволено частково та зобовязано ВАТ «Калуський завод будівельних машин» внести зміни до акту про нещасний випадок № 2 від 10.02.2005 р. в п. 9 в графі «Перебування потерпілого в стані алкогольного чи наркотичного спяніння» зі слів «не встановлювалось» на слово «ні». В задоволенні решти позову відмовлено (а.с. 20-22).

У 2012 році ОСОБА_1 звернувся з позовом до ВАТ «Калуський завод будівельних машин», а саме просив суд визнати акти про нещасний випадок на виробництві від 08.08.2003 р., 24.09.2004 р., 10.02.2005 р. та 18.05.2011 р. недійсними та незаконними, встановити факт трудового каліцтва, отриманого ОСОБА_1 внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався 06.08.2003 р.; встановити факт навмисного зловживання посадовими особами відповідача службовим становищем щодо приховування важкості завданого травматизму через неналежно організований виробничий процес з підвищеною небезпекою; направити його на судово-медичну експертизу для встановлення вірного діагнозу, визнання ступеня втрати працездатності; зобовязати видати акт про нещасний випадок, який би відповідав чинному законодавству. Рішенням Калуського міськрайонного суду від 05.03.2012 року (а.с.91-92) в задоволенні вказаного позову було повністю відмовлено.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Під час попередніх судових розглядів судами перевірялися обставини настання нещасного випадку та відповідність їх викладу в актах про нещасний випадок. Доводам ОСОБА_1 щодо незаконності складених актів було дано оцінку під час розгляду Калуським міськрайонним судом в 2007р. та 2012р. практично аналогічних позовів ОСОБА_1 з аналогічними вимогами.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 82 ЦПК України щодо преюдиційності судових рішень, немає підстав для визнання недійсними та незаконними актів про нещасний випадок форми Н-1 від 08.08.2003 року, 24.09.2004 року, 10.02.2005 року, 18.05.2011 року.

Оскільки позивач підставою визнання недійсними актів розслідування нещасних випадків форми Н-5 від 06.08.2003 року, 28.09.2004 року та 08.02.2005 року зазначає ті ж самі обставини, які він вказує, як підстави для визнання недійсними актів про нещасний випадок форми Н-1 від 08.08.2003 року, 24.09.2004 року, 10.02.2005 року, 18.05.2011 року та які були предметом перевірки під час судових розглядів у 2007р. та 2012р., то вимоги позивача про визнання недійсними актів розслідування нещасних випадків форми Н-5 від 06.08.2003 року, 28.09.2004 року та 08.02.2005 року теж не підлягають задоволенню.

Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частині першій статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 110 ЦПК України).

Позивачем долучено до матеріалів справи висновок експерта Івано-Франківського НДЕКЦ від 12.04.2016 року №09/07-81 (а.с.28-34), згідно якого за результатами дослідження акту розслідування нещасного випадку, що стався 06.08.2003р. о 08.50 год. та акту №2 про нещасний випадок було встановлено, що у зміст даних актів внесено зміни у прізвища членів комісії та зміни в частині медичного висновку про діагноз ушкодження здоровя потерпілого.

Водночас обставини, які зафіксовані у даних актах, були по суті підтверджені актами про нещасний випадок форми Н-1 від 29.09.2004 року, 10.02.2005 року та 18.05.2011 року, а також актами розслідування нещасних випадків форми Н-5 від 28.09.2004 року та 08.02.2005 року, які були складені при неодноразових повторних розслідуваннях нещасного випадку, що стався 06.08.2003 року. А тому виправлення, допущені в актах розслідування нещасного випадку, що стався 06.08.2003р. о 08.50 год. та акту №2 про нещасний випадок, не впливають на достовірність обставин, зафіксованих у даних актах.

А тому, оцінивши в сукупності наявні по справі докази, відсутні підстави для задоволення позову.

Щодо пропуску строку звернення з позовом до суду.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб'єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.

Частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Проте позовна давність може бути застосована лише, якщо вимоги про захист порушених прав або інтересів є обґрунтованими, у разі необґрунтованості таких вимог, вони не підлягають задоволенню за необґрунтованістю, а не у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

У даному випадку позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню у зв'язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю, а не у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

На підставі викладеного, «Положення про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», ст.ст. 256,267 ЦК України, ст.ст. 76, 77, 80, 81, 259, 263-265 ЦПК України,

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Калуський завод будівельних машин», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_5 Державної служби з питань праці в Івано-Франківській області, Калуське відділення ОСОБА_5 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області, про визнання недійсними актів про нещасний випадок відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 09.04.2019 року.

Суддя