РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Провадження № 2/510/322/19

Справа № 510/1949/18

14.01.2019 року м. Рені Одеської області

Ренійський районний суд Одеської області у складі

Головуючого судді Гончарової-Парфьонової О.О.

При секретарі Міхайліченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 04 січня 1997 року помер ОСОБА_5, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями № 70, який розташований по вул. Мира в с. Орлівка, Ренійського району Одеської області, який складається в цілому із житлового будинку літ. А, прибудової літ. А, літньої кухні літ. Б, навісу літ. б, тамбуру літ. б, сараїв літ. В, Г, вбиральні літ. Д, огорожі № 1-3, споруди №4, який розташований на земельної ділянці площею 0,23 га, виділеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на підставі рішення Орлівської сільської ради народних депутатів Ренійського району Одеської області № 78-ХХІ від 02 березня 1994 року. Факт належності будинку померлому підтверджується довідкою Орлівської сільської ради від 17 вересня 2018 року № 05-07/498.

За життя померлий не залишив заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Відповідачі доньки та дружина померлого є спадкоємцями першої черги, однак вони не прийняли спадщину, інших спадкоємців першої черги не має.

Позивач проживав разом з померлим на час відкриття спадщини, від спадщини не відмовлявся, доглядав за домом та обробляв земельну ділянку, а тому вважається таким, що прийняв спадкове майно відповідно до вимог ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР (1963 року) шляхом фактичного володіння та управління.

Через деякий час позивач звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 18 жовтня 2018 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Позивач у судове засідання зявився, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце його проведення сповіщалися, причини неявки суду не відомі, надали суду заяви, засвідчені секретарем Орлівської сільської ради, відповідно до яких вони просять розглядати справу за їх відсутності, позов визнають та проти його задоволення не заперечують.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання зявилася, позов визнала в повному обсязі, проти визнання за позивачем права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_5 не заперечувана.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, 04 січня 1997 року помер ОСОБА_5, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями № 70, який розташований по вул. Мира в с. Орлівка, Ренійського району Одеської області, який складається в цілому із житлового будинку літ. А, прибудової літ. А, літньої кухні літ. Б, навісу літ. б, тамбуру літ. б, сараїв літ. В, Г, вбиральні літ. Д, огорожі № 1-3, споруди №4, який розташований на земельної ділянці площею 0,23 га, виділеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на підставі рішення Орлівської сільської ради народних депутатів Ренійського району Одеської області № 78-ХХІ від 02 березня 1994 року. Факт належності будинку померлому підтверджується довідкою Орлівської сільської ради від 17 вересня 2018 року № 05-07/498.

Оскільки спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року, зазначені правовідносини регулюються вимогами чинного на той час ЦК Української РСР.

За життя померлий не залишив заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Відповідачі доньки та дружина померлого є спадкоємцями першої черги, однак вони не прийняли спадщину, інших спадкоємців першої черги не має.

Так, згідно ст. 524 ЦК Української РСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно із ст. 527 ЦК Української РСР, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Позивач проживав разом з померлим на час відкриття спадщини, від спадщини не відмовлявся, доглядав за домом та обробляв земельну ділянку, а тому вважається таким, що прийняв спадкове майно відповідно до вимог ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР (1963 року) шляхом фактичного володіння та управління.

Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Через деякий час позивач звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 18 жовтня 2018 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

У підтвердження своїх позовних вимог, позивач надав суду копії документів, які підтверджують право власності та видавалися на імя померлого ОСОБА_5 та інші докази, що підтверджують обґрунтованість позовних вимог, а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частина 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У даному випадку визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а надані суду документи у повному обсязі підтверджують правопомерлого ОСОБА_5на спірне спадкове майно, спадкоємцем якого за законом є ОСОБА_1, а тому позов має бути задоволено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 18, 81, 89, 133, 141, 206, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями № 70 по вул. Мира в с. Орлівка, Ренійського району Одеської області, який складається в цілому із: житлового будинку літ. А, прибудової літ. А, літньої кухні літ. Б, навісу літ. б, тамбуру літ. б, сараїв літ. В, Г, вбиральні літ. Д, огорожі 1-3, споруди 4, після смерті ОСОБА_5, померлого 04 січня 1997 року.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.О. Гончарова-Парфьонова