ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/717/19 Справа № 199/5290/17 Суддя у 1-й інстанції - Скрипник О.Г. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Амур-Нижньодніпровського відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання розірвання шлюбу фіктивним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, Амур-Нижньодніпровського відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про визнання розірвання шлюбу фіктивним.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилался на те, що 23 вересня 1995 року Амур-Нижньодніпровським відділом актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між нею та ОСОБА_2, актовий запис № 877. Дітей від шлюбу не мають. У 2005 році вони зверталися до РАЦС із заявою про розірвання шлюбу, проте продовжували проживати однією сім'єю та у тому ж 2005 році приходили до РАЦС з метою відкликання їх заяви про розлучення, проте через проведення ремонту у відділі РАЦС не змогли цього зробити. Працівники РАЦС запевнили їх, що шлюб між ними не буде розірваний без них, а тому вона була впевнена у тому, що шлюбні відносини з відповідачем продовжуються. Вона випадково дізналася, що 17 листопада 2010 року Амур-Нижньодніпровським районним у м. Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області вчинено актовий запис про розірвання шлюбу між нею та відповідачем. Зазначала, що вона та відповідач не мали наміру розривати шлюб, та у підтвердження того, що шлюбні відносини не припинилися, вони з ОСОБА_2 21 жовтня 2005 року за спільні кошти придбали у кредит квартиру АДРЕСА_1 та внесли 30 % вартості цієї квартири, а вона взяла обов'язок бути поручителем за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_2 та банком. У 2005 році вони вселилися у вказану вище квартиру та за сумісні кошти розпочали ремонт, а у 2007 році, за згодою відповідача, вона зареєструвалася у вказаному житловому примішенні. У 2012 році був закінчений ремонт у квартирі, придбані кухонні меблі. У зв'язку із скрутним матеріальним положенням вона періодично їздила та продовжує їздити до сина у державу Ізраїль, де і працює. Зазанчала, що квартира є їхньою спільною власністю, а розірвання шлюбу у 2010 році за їхньою заявою від 2005 року є фіктивним, оскільки наміру розривати шлюб у вони не мали. Тому просила суд визнати фіктивним розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_2, актовий запис № 507, складений 17 листопада 2010 року Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпропетровську відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та анулювати актовий запис № 507 від 17 листопада 2010 року, а також анулювати постанову Амур-Нижньодніпровського районного у м.Дніпропетровську відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області №90 від 20 червня 2005 року (а.с. 3-8).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено (а.с.131-133).

З таким рішенням не погодилася позивач, звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з'ясування, порушення норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 142-151).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просив рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість (а.с.181-192).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з положенням ч.2 ст. 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Державна реєстрація розірвання шлюбу передбачена ст. 115 СК України.

Згідно ст. 106 СК України подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу.

Якщо один із подружжя через поважну причину не може особисто подати заяву про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, таку заяву, нотаріально засвідчену або прирівняну до неї, від його імені може подати другий з подружжя.

Орган державної реєстрації актів цивільного стану складає актовий запис про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання такої заяви, якщо вона не була відкликана.

Шлюб розривається незалежно від наявності між подружжям майнового спору.

Статтею 108 СК України встановлено, що за заявою заінтересованої особи розірвання шлюбу, здійснене відповідно до положень статті 106, може бути визнане судом фіктивним, якщо буде установлено, що жінка та чоловік продовжували проживати однією сім'єю і не мали наміру припинити шлюбні відносини.

Між тим, подальше спільне проживання колишнього подружжя само по собі є недостатньою підставою для визнання шлюбу фіктивним. Для визнання розірвання шлюбу фіктивним необхідно наявність не лише факту спільного проживання, а і фактів які підтверджують існування у обох з подружжя внутрішньої волі до підтримання подальших шлюбних відносин та її виявлення у вигляді активних дій. Такими активними діями є: 1) дії спрямовані на реалізацію функцій сім'ї та мети шлюбних відносин (наприклад репродуктивної функції); 2) подальше активне ведення спільного господарства, подальша спільна праця, спрямована на забезпечення фінансової стабільності союзу чоловіка та жінки та збільшення їх спільного капіталу.

Ініціатором порушення судового розгляду питань визнання розірвання шлюбу фіктивним може бути будь-яка заінтересована особа.

У абзаці другому ч. 1 ст. 108 СК зазначено, наслідки визнання розірвання шлюбу фіктивним. Таким наслідком є анулювання державним органом реєстрації актів цивільного стану актового запису про розірвання шлюбу та Свідоцтво про розірвання шлюбу.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 веренся 1995 року Амур-Нижньодніпровським відділом актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис № 877 (а.с.12).

За спільною заявою сторін постановою Амур-Нижньодніпровського відділу актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції № 90 від 20 червня 2005 року шлюб між сторонами було було розірвано, про що 17 листопада 2010 року вказаним органом вчинено актовий запис (а.с.12).

У подальшому, 14 жовтня 2011 року, сторони повторно зареєстрували шлюб, який було розірвано 24 вересня 2013 року (а.с.16).

У подальшому, 25 вересня 2015 року сторони втретє зареєстрували шлюб, який було розірвано рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 листопада 2016 року, яке набрало законної сили 06 грудня 2016 року (а.с.38).

Звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, позивач ОСОБА_1 посилалася на те, що про розірвання шлюбу у 2005 році вона дізналася випадково у 2010 році та зазначала, що до 2010 року проживали разом з відповідачем однією сім"єю і не мали наміру припиняти щлюбні відносини (а.с.3-8).

21 жовтня 2005 року ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_1, тобто за спливом чотирьох місяців після розірвання шлюбу, яке відбулося - 20 червня 2005 року (а.с.73).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2017 року у справі № 199/7802/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про поділ квартири АДРЕСА_1, оскільки вона була придбана не в період шлюбу сторін (а.с.71-73).

Наведене стало підставою звернення ОСОБА_1 із заявою про визнання розірвання шлюбу фіктивним у даній справі.

З матеріалів справи вбачається, що сторони не відкликали заяву про розірвання шлюбу, подану ними у жовтні 2005 року до Амур-Нижньодніпровського відділу РАЦС.

У подальшому сторони 14 жовтня 2011 року, повторно зареєстрували шлюб, який було розірвано 24 вересня 2013 року (а.с.16).

Та 25 вересня 2015 року сторони знову - вже втретє зареєстрували шлюб, який було розірвано рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2016 року, яке набрало законної сили 06 грудня 2016 року (а.с.38).

Отже, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача про визнання розірвання шлюбу 20 червня 2005 року фіктивним, посилаючись на те, що подальше спільне проживання сторін після 20 червня 2005 року не є підставою для визнання розірвання шлюбу фіктивним.

Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду справи не були доведені обставини, які б давали підстави для визнання розірвання шлюбу 20 червня 2005 року між сторонами фіктивним.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність відмови у задоволенні її позовних вимог є необгрунтованими.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального права не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення норм законодавства, переоцінки висновків суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді