КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження 22-ц/824/4523/2019 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Клець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - ОСОБА_1 та апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 грудня 2018 року, ухвалене у складі судді Остапчук Т.В. у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», в якому просить стягнути депозитні вклади в сумі 110 856,59 дол. США, проценти за депозитами в сумі 41 889,34 дол. США, пеню на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» в сумі 5 511 713,00 грн., пеню на підставі ст. 625 ЦК України в сумі 15 100,58 грн.

Посилається на те, що 04 вересня 2012 року був укладений договір, згідно з умовами якого позивач (клієнт) передає, а відповідач (банк) приймає грошові кошти в сумі 35 326,39 доларів США (вклад) на строк 366 днів по 04.09,2013 включно. Процентна ставка за вкладом складає 10% річних. Період нарахування процентів за вкладом - 1 місяць. Мінімальний строк вкладу - 6 місяців. Всього за договором від 04.09.2012 року процентів за період з 06 березня 2014 року по 05 квітня 2018 року нараховано 13709,53дол. США.

10 серпня 2012 року був укладений договір, згідно з умовами якого позивач (клієнт) передає, а відповідач (банк) приймає грошові кошти в сумі 37 896,95 доларів США (вклад) на строк 366 днів по 10.08.2013 включно. Процентна ставка за вкладом складає 10% річних. Період нарахування процентів за вкладом - 1 місяць. Мінімальний строк вкладу - 6 місяців. Всього за договором від 10.08.2012 року процентів за період з 10 березня 2014 року по 05 квітня 2018 року нараховано 14 530,61дол. США.

30 листопада 2012 року був укладений договір, згідно з умовами якого позивач (клієнт) передає, а відповідач (банк) приймає грошові кошти в сумі 13 157,05 доларів США (вклад) на строк 366 днів по 30.11.2013 включно. Процентна ставка за вкладом складає 10% річних. Період нарахування процентів за вкладом - 1 місяць. Мінімальний строк вкладу - 6 місяців. Всього за договором 30 листопада 2012 року нараховано процентів за період з 03 березня 2014 року по 05 квітня 2018 року 5 163,68 дол.США.

10 серпня 2012 року був укладений договір, згідно з умовами якого клієнт (позивач) звернувся до банка (відповідача) із заявкою на оформлення вкладу в доларах США на умовах регулярного його поповнення на строк 366 днів по 10.08.2013 включно. Процентна ставка за вкладом складає 9,5% річних. Проценти нараховуються в кінці строку вкладу шляхом причисления їх до суми вкладу і виплачуються клієнту при поверненні вкладу.

Перерахування грошових коштів на виконання умов договору в сумі 24 476,20 доларів США підтверджується довідкою № 1300046 від 14.03.2014 року та квитанціями.

Позивач звернувся до Банку із заявою від 27.03.2018 року про розірвання вищевказаних договорів та видачу суми вкладів і нарахованих процентів до дати розірвання договорів. Однак, на заяву відповіді не отримав, грошові кошти не повернуто.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04 грудня 2018 року позов ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення грошових коштів - задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 за договором № SAMDN0912 (Вклад «Стандарт, 12 мес.»), від 04.09.2012 року - суму депозиту 35 326,39 доларів США, процентів - 13 709,53 дол. США; 3% річних 3 491,25 грн.;

за договором № SAMDN5093 (Вклад «Стандарт, 12 мес») від 10.08.2012 року - суму депозиту 37 896,95 доларів США, процентів - 14 530,61 дол. США; 3% річних 3 745,33 грн.

за договором № SAMDN5094 (Вклад «Копилка 12 мес.») від 10.08.2012 року - сума депозиту 24 476,20 доларів США, процентів - 8 485,52 дол. США., 3% річних 2 419 грн.

Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 пеню в розмірі 0,037 дол. США.

В іншій частині вимог відмовлено.

Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір на користь держави в розмірі 8810 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати стягнути з позивача на користь АТ КБ «Приватбанк».

Посилається на те, що рішенням Центрального банку Російської Федерації від 21.04.2014 року припинено діяльність відокремлених структурних підрозділів ПАТ КБ «Приватбанк» на території Республіки Крим і на території м. Севастополя, що унеможливило діяльність відокремленого підрозділу банку на території АРК та м. Севастополя - Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк». Відокремлений підрозділ ПАТ КБ «Приватбанк» на території АРК та м. Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність після окупації АРК та м. Севастополя. Відповідно до Протоколу засідання Правління ПАТ КБ «Приватбанк» від 15.05.2014 року №18 прийнято рішення про припинення діяльності усіх відокремлених підрозділів Кримської Філії ПАТ КБ «Приватбанк». На даний час обмежено доступ ПАТ КБ «Приватбанк» до первинних документів, в тому числі оригіналів договорів та касових документів клієнтів Кримського РУ ПАТ КБ «Приватбанк». Зобов'язання за договорами, укладеними між ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Кримської філії та кримськими клієнтами виконує Автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників» за рахунок майна банку, яке знаходиться на території АРК та м. Севастополя, та яке було конфісковано та націоналізовано окупаційною владою. Позивачем не надано ані договору банківського вкладу, ані квитанції про внесення грошових коштів на депозитний рахунок, заява на оформлення вкладу «Копилка 12 мес.» у розділі сума вкладу містить визначену суму вкладу нуль дол. США, тому заявлені вимоги про стягнення коштів за договором № SAMDN5094 від 10 серпня 2012 року безпідставні. Копія заяви на оформлення вкладу «Копилка 12 мес.» від 10.08.2012 року містить інформацію щодо суми регулярного поповнення - 10 дол. США і навіть якщо припустити наявність правовідносин між сторонами, то з 10.08.2012 року по 05.08.2018 року повинно бути на рахунку 720 дол. США, а не 24 476,20 дол. США. Інших умов щодо поповнення вкладу вищевказана заява не містить.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 суми депозиту, процентів, 3% річних і пені за депозитним договором №SAMDN5000від 30 листопада 2012 року, а також стягнення 3% річних та пені за депозитними договорами № SAMDN0912 від 04 вересня 2012 року, №SAMDN5093 від 10 серпня 2012 року та №SAMDN5094 від 10 серпня 2012 року та ухвалити в цій частині нове рішення. Стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2:

- за договором SAMDN5000 від 30 листопада 2012 року - суму депозиту 13 157,05 дол. США, процентів 5 163,68 дол. США, 3% річних в сумі 1 811,20 грн. і пеню згідно ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у сумі 661 088,68 грн.;

- за договором №SAMDN0912 від 04 вересня 2012 року - 3% річних в сумі 4 847,72 грн. та пеню в сумі 1 769 421,15 грн.;

- за договором №SAMDN5093 від 10 серпня 2012 року - 3% річних в сумі 5 183,03 грн. та пеню в сумі 1 891 805,91 грн.;

- за договором №SAMDN5094 від 10 серпня 2012 року - 3% річних в сумі 3 258,62 грн. та пеню в сумі 1 189 396,84 грн.

Посилається на те, що судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування у відповідача письмових доказів - виписки за депозитними договорами, засвідчені відповідачем копії платіжних документів про зарахування грошових коштів за депозитними договорами, довідку про суму залишку грошових коштів на всіх рахунках ОСОБА_2 за депозитними договорами станом на дату розірвання договорів 05 квітня 2018 року, що призвело до відмови у задоволенні позову в певній частині. Судом не прийнято як належний і допустимий доказ довідку від 14.03.2014 року, яка підтверджує перерахування грошових коштів на виконання умов договору в сумі 13 157,05 дол. США. В рішенні суд припустився помилки при нарахуванні 3% річних за депозитними договорами та пені відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Представник позивача подала до суду відзив на апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк», в якому заперечила проти задоволення апеляційної скарги.

Посилається на те, що АТ КБ «Приватбанк» є стороною всіх депозитних договорів, укладених з позивачем, тому він має виконувати умови цих договорів і нести встановлену законодавством відповідальність за їх невиконання. Оригінали всіх доказів, якими обгрунтовано позовні вимоги надавалися представником позивача в судовому засіданні для огляду суду першої інстанції, оглядались як судом, так і представником відповідача. Жодних сумнівів у справжності цих документів у суду та у представника відповідача не виникало. Перекладання відповідачем відповідальності за своїми зобов'язаннями на юридичну особу, яка незаконно створена країною- окупантом на тимчасово окупованій території АР Крим свідчить про намагання відповідача будь - яким шляхом уникнути відповідальності.

В судовому засіданні представник позивача підтримала свою апеляційну скаргу з підстав викладених в апеляційній скарзі, проти апеляційної скарги представника відповідача заперечила, посилаючись на обставини викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник відповідача свою апеляційну скаргу підтримала з підстав викладених в апеляційній скарзі, проти задоволення апеляційної скарги представника позивача заперечила в повному обсязі.

Посилається на те, що позивачем не підтверджено належними доказами факт внесення грошових коштів на депозитний рахунок від 10.08.2012 року (вклад «Копилка»). Крім того, доступ ПАТ КБ «Приватбанк» до первинних документів, у тому числі оригіналів договорів та касових ордерів клієнтів Кримського РУ ПАТ КБ «Приватбанк» обмежено, що унеможливлює перевірити достовірність наданих позивачем доказів на підтвердження факту укладення депозитних договорів від 30 листопада 2012 року, 04 вересня 2012 року та від 10 серпня 2010 року.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

ОСОБА_2 звернувся з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», в якому просить стягнути депозитні вклади в сумі 110 856,59 дол. США, проценти за депозитами в сумі 41 889,34 дол. США, пеню на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» в сумі 5 511 713,00 грн., пеню на підставі ст. 625 ЦК України в сумі 15 100,58 грн.

Посилається на те, що він з ПАТ КБ «Приватбанк» уклав депозитні договори. 27.03.2018 року звернувся до банку із заявою про розірвання вищевказаних договорів та видачу суми вкладів і нарахованих процентів до дати розірвання договорів. Однак, на заяву відповіді не отримав, грошові кошти не повернуто.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем на підтвердження своїх вимог за депозитними договорами № SAMDN0912 (вклад «Стандарт», 12 мес.) від 04 вересня 2012 року, № SAMDN5093 (вклад «Стандарт», 12 мес.) від 10 серпня 2012 року та № SAMDN5094 (вклад «Копилка», 12 мес.) від 10 серпня 2012 року були надані оригінали договорів банківського вкладу та оригінали квитанції про внесення грошових коштів на відповідні рахунки, які були оглянуті в судовому засіданні. Суд ввважав, що оскільки відповідачем не виконано грошове зобов'язання по виплаті ОСОБА_2 суми депозитів після звернення його уповноваженого представника 27.03.2018 року з відповідною заявою, позивач має право на стягнення суми боргу за укладеними договорами, 3% річних та пені. Поряд з цим суд відмовив позивачу у задоволенні позову в частині стягнення грошових коштів за депозитним договором № SAMDN5000 (вклад «Стандарт,12 мес.) від 30 листопада 2012 року, оскільки ним не надано відповідного платіжного доручення про перерахування коштів, а надана позивачем довідка про наявність в Банку вкладу на суму 13 157,05 дол. США та виписка за факсимільним підписом і печаткою керівника департаменту по координації роботи з клієнтами Кримського РУ ОСОБА_4 судом не прийнято як належні та допустимі докази.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що позивач посилається на те, що з ПАТ КБ «Приватбанк» уклав договір банківського вкладу (депозиту): - за договором № SAMDN0912 (Вклад «Стандарт, 12 мес.»), від 04.09.2012 року - сума депозиту 35 326,39 дол. США; - за договором № SAMDN5093 (Вклад «Стандарт, 12 мес.») від 10.08.2012 року - сума депозиту 37 896,95 дол. США, - за договором № SAMDN5000 (Вклад «Стандарт, 12 мес.») від 30.11.2012 року - сума депозиту 13 157,05 дол. США, - за договором № SAMDN5094 (Вклад «Копилка, 12 мес.») від 10.08.2012 року сума депозиту 24 476,20 дол.США.

27.03.2018 року представник позивача звернувся до Банку з повідомленням про небажання продовжувати строк дії договорів та повернення коштів з відсотками.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи накористь вкладника грошової суми (вкладу).

Відповідно до ч.1ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 1.4 глави 1 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516 передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті (пункт 2.1 Положення).

Згідно пункту1.17 глави 1 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року № 174, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, за операціями з видачі готівки або приймання її для зарахування на відповідний рахунок із застосуванням платіжних пристроїв формується та роздруковується відповідний касовий документ (квитанція/чек банкомата, сліп) на паперовому носії, який видається клієнту.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Таким чином, згідно положень вказаної Інструкції на квитанції повинні міститися: підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року № 6-118цс14.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов правильного висновку, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми підтверджена договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Договір банківського вкладу має своїм наслідком ту обставину, що готівкові гроші вкладника передаються останнім у власність банку, а безготівкові гроші - в повне розпорядження банку. Відповідні дії вкладника є необхідною умовою виникнення зобов'язання за договором банківського вкладу, згідно з яким на боці вкладника виникає право вимагати від банку видачі суми вкладу і виплати відсотків на неї, а на стороні банку - відповідний обов'язок. З договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено передачею коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов'язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) і банку (боржника).

Судом встановлено, що внесення грошових коштів на передбачений договором відповідний рахунок підтверджуються квитанціями про розміщення коштів у сумі 35326,39 дол.США, 37896,95 дол. США, 24476,20 дол. США.

Оригінали договорів банківського вкладу та оригінали квитанції про внесення грошових коштів на передбачений договором рахунок судом першої інстанції оглянуто в судовому засіданні та вонимістяться в матеріалах справи.

Судом встановлено, що між сторонами були укладені:

договір№ SAMDN0912 (Вклад «Стандарт, 12 мес.»), від 04.09.2012 року - сума депозиту 35 326,39 доларів США,

договір № SAMDN5093 (Вклад «Стандарт, 12 мес.») від 10.08.2012 року - сума депозиту 37 896,95 доларів США,

договір №SAMDN5094 (Вклад «Копилка, 12 мес.») від 10.08.2012 року - сума депозиту 24 476,20 доларів США,

та позивачем внесені кошти на депозитний рахунок банку.

Надану позивачем довідку, про наявність в Банку вкладу на суму 13157,05 дол. США та виписки за факсимільним підписом і печаткою керівника департаменту по координації роботи з клієнтами Кримського РУ ОСОБА_4 судом не прийнято як належні та допустимі докази враховуючи наступне.

Як вказував представник відповідача, з 21 квітня 2014 року відокремлений підрозділ ПАТ КБ «Приватбанк» на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність, після окупації АРК та міста Севастополя і видавати будь-які довідки та виписки. Згідно Наказу ПриватБанку від 29.04.2014 року «Про переміщення зі зміною оплати праці ОСОБА_4.» відбулася зміна не тільки у назві посади ОСОБА_4 на керівника Департамента по роботі з клієнтами АР «Крим» ГО, але й місце розташування роботи з Криму на Головний офіс ПриватБанка в м. Дніпро.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що ПАТ КБ «Приватбанк» є неналежним відповідачем та що спірні депозитні кошти вносились у банківському відділенні на території АР Крим, яка є тимчасово окупованою територією, що позбавляє відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» можливості перевірити вимоги позивача та виконати умови договору.

Вказані доводи банку судом вірно не прийнято до уваги, оскільки договір банківського вкладу про розміщення грошових коштів на депозитному рахунку був укладений з ПАТ КБ «Приватбанк», як юридичною особою, яка знаходиться у м. Дніпропетровськ.

Тобто, надання послуг з розміщення вкладу (депозиту) здійснює саме банк як юридична особа, а не його структурні одиниці (відділення, філії). Проте, якщо структурній одиниці надано відповідні повноваження (згідно з положенням, статутом, довіреністю), то вона має право укладати договори від імені банку. Стороною за договором у таких випадках є банк, а не його структурна одиниця.

Оскільки стороною укладеного з позивачем договору банківського вкладу є ПАТ КБ «Приватбанк», то згідно чинного законодавства, яке регулює цей вид правовідносин, зобов'язання за договором має виконувати саме ПАТ КБ «Приватбанк», як юридична особа, а не його Кримська філія. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов'язків по укладених і дійсних договорах.

Безпідставними є також заперечення відповідача з посиланням на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування позовних вимог.

У рішенні у справі «Zolotas проти Греції (№ 2)» Європейський суд з прав людини вказав наступне: «Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунка може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом. Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави».

Оскільки між сторонами були укладені договори банківського вкладу, факт внесення грошових коштів підтверджується квитанціями, позивач звертався до відповідача з вимогою розірвати договори і повернути вклади, проте ці вимоги виконані не були, суд дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення суми вкладів в розмірі 35326,39 дол. США, 37896,95 дол. США, 24476,20 дол. США.

Згідно ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч.1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим ч.2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Щодо позовних вимог про стягнення відсотків, суд дійшов наступного висновку.

За положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно ч.1ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно ч.1ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ч.5ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Закінчення строку дії договору банківського вкладу в разі невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні.

Пунктом 6 договору передбачено, що у випадку, якщо по закінченні строку вкладу клієнт не заявив банку про відмову від продовження строку, вклад автоматично вважаєтьсяпродовженим ще на один строк, вказаний в п. 1 даного договору. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки клієнта в банк.

При цьому обчислення нового строку вкладу починається з дня, який слідує за датою закінчення попереднього строку вкладу. За умовами п. 7 договору сторони мають право достроково розірвати договір, повідомивши про це іншу сторону за два банківських дні до дати розірвання договору. При витребуванні вкладу клієнтом після закінчення мінімального строку, встановленого п. 1 договору, з дати початку/продовження вкладу, але до закінчення строку вкладу клієнту повертається сума вкладу і сплачуються проценти, нараховані виходячи із діючої процентної ставки за вкладом, помноженої на коефіцієнт 0,5.

Строк дії договору № SAMDN0912 (Вклад «Стандарт, 12 мес.») від 04.09.2012 року закінчився 04.09.2013року, після чого автоматично пролонгувався на наступні строки: з 05.09.2013 року по 05.09.2014 року, з 06.09.2014 року по 06.09.2015 року, з 07.09.2015 року по 07.09.2016 року, з 08.09.2016 року по 08.09.2017 року, з 09.09.2017 року по 09.09.2018 року. При цьому проценти за договором позивачу останнього разу нараховувались та сплачувались 05.03.2014року.

Суд дійшов правильного висновку, що підлягають до нарахування проценти за період з 06.03.2014 року по 08.09.2017 року за процентною ставкою 10% річних. За період з 09.09.2017 року по 05.04.2018 року підлягають до нарахування проценти із застосуванням коефіцієнту 0,5 до процентної ставки 10% річних, оскільки представник позивача ОСОБА_5 звернулась до відповідача із заявою від 27.03.2018рокупро розірвання депозитних договорів.

Всього за договором № SAMDN0912 (Вклад «Стандарт, 12 мес.») від 04.09.2012року нараховано процентів за період з 06 березня 2014 року по 05 квітня 2018 року: 12 407,78 дол. США + 1 301,75 дол. США = 13 709,53 дол. США.

Строк дії договору № SAMDN5093 (Вклад «Стандарт, 12 мес.») від 10.08.2012року закінчився 10.08.2013року, після чого автоматично пролонгувався на наступні строки: з 11.08.2013року по 11.08.2014 року, з 12.08.2014 року по 12.08.2015 року, з 13.08.2015 року по 13.08.2016 року, з 14.08.2016 року по 14.08.2017 року, з 15.08.2017 року по 15.08.2018 року. При цьому проценти за договором позивачу останнього разу нараховувались та сплачувались 10.03.2014року.

Таким чином, підлягають до нарахування проценти за період з 10.03.2014 року по 14.08.2017 року за процентною ставкою 10% річних.

За період з 15.08.2017 року по 05.04.2018 року підлягають до нарахування проценти із застосуванням коефіцієнту 0,5 до процентної ставки 10% річних.

Всього за договором № SAMDN5093 (Вклад «Стандарт, 12 мес.») від 10.08.2012року нараховано процентів за період з 10 березня 2014 року по 05 квітня 2018 року: 13 009,55 дол. США + 1 521,06 дол. США = 14 530,61дол. США.

Строк дії договору №SAMDN5094 (Вклад «Копилка 12 мес.») від 10.08.2012 року закінчився 10.08.2013року, після чого автоматично пролонгувався на наступні строки: з 11.08.2013 року по 11.08.2014 року, з 12.08.2014 року по 12.08.2015 року, з 13.08.2015 року по 13.08.2016 року, з 14.08.2016 року по 14.08.2017 року, з 15.08.2017 року по 15.08.2018 року. При цьому проценти за договором позивачу останнього разу нараховуватись та сплачувались 11.08.2013року - за перший рік вкладу.

Отже, підлягають до нарахування проценти за період з 11.08.2013 року по 05.04.2018 року за процентною ставкою 9,5% річних.

Таким чином, за договором №SAMDN5094 (Вклад «Копилка 12 мес.») від 10.08.2012року нараховано процентів за період з 11 серпня 2014 року по 05 квітня 2018 року 8 485,52 дол. США.

Щодо стягнення 3% згідно ст.625 ЦК України за 46 днів суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ст. 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 рокуу справі № 6-771цс15.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договорів банківських вкладів, є грошовим зобов'язанням, тому

за договором № SAMDN0912 (Вклад «Стандарт, 12 мес.»), від 04.09.2012 року - підлягає стягненню - 3491,25 грн.;

за договором № SAMDN5093 (Вклад «Стандарт, 12 мес ») від 10.08.2012 року - підлягає стягненню 3745,33 грн.;

за договором № SAMDN5094 (Вклад «Копилка 12 мес.») від 10.08.2012року - підлягає стягненню 2 419 грн.

Щодо стягнення пені згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» суд зазначив наступне.

Дата розірвання депозитних договорів - 05 квітня 2018 року. Кількість днів прострочення - 46 днів.

З урахуванням позиції Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі №759/13827/15-ц(касаційне провадження №61-5543св18) суд виходив з наступної формули: Загальна сума грошового зобов'язання за усіма договорами становить 97 699,54 доларів США. Відсоткова ставка за депозитами встановлена у період після розірвання договорів становить - 0,01 % річних.Таким чином, 0,01% річних - є вартістю послуги за один рік, вартість послуги за один день становить (0.01 : 365 днів) - 0.%. 3 % вартості послуги за 46 днів складає - 0,037 дол. США (0.% х 3 % х 97 699,54 доларів США х 46 днів).

Таким чином, суд дійшов висновку, що підлягає стягненню пеня в розмірі 0,037 дол. США.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду в частині відмови у задоволенні щодо стягнення з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 суми депозиту, процентів, 3% річних і пені за депозитним договором № SAMDN5000(вклад «Стандарт,12 мес.») від 30 листопада 2012 року.

На підтвердження позовних вимог про стягнення коштів за депозитним договором № SAMDN5000 (вклад «Стандарт,12 мес.») від 30 листопада 2012 року позивачем до суду подано вказаний договір та довідку №1300046 від 14.03.2014 року, якою підтверджується перерахування грошових коштів на виконання умов договору в сумі 13 157,05 дол. США.

Представник позивача пояснила в судовому засіданні в апеляційному суді, що оригінали вказаних документів досліджувались судом першої інстанції в судовому засіданні. Крім того, зазначила, що платіжне доручення по перерахуванню грошових коштів за вказаним договором на депозитний рахунок не може бути подано, оскільки позивач його не отримував у банку.

Ухвалою апеляційного суду від 12 березня 2019 року було витребувано з АТ КБ «Приватбанк» наступні документи:

- виписку за депозитними договорами: № SAMDN0912 (вклад «Стандарт, 12 мес.») від 04 вересня 2012 року, № SAMDN5093 (вклад «Стандарт, 12 мес.») від 10 серпня 2012 року, № SAMDN5000 (вклад «Стандарт, 12 мес.») від 30 листопада 2012 року, № SAMDN5094 (вклад «Копилка 12 мес.») від 10 серпня 2012 року;

- засвідчені банком копії платіжних документів про зарахування грошових коштів за депозитними договорами № SAMDN5000 (вклад «Стандарт, 12 мес.») від 30 листопада 2012 року і № SAMDN5094 (вклад «Копилка 12 мес.») від 10 серпня 2012 року.

- довідку про суму залишку грошових коштів на всіх рахунках за вказаними депозитними договорами станом на дату розірвання договорів - 05 квітня 2018 року.

04 квітня 2019 року на адресу суду надішла довідка від АТ КБ «Приватбанк», згідно якої доступ до АТ КБ «Приватбанк» до первинних документів (у тому числі договорів, касових документів) клієнтів Кримського РУ ПАТ КБ «Приватбанк» на даний час є обмеженим, а відповідно задоволення вимог суду є ускладненим.

Тобто, жодних документів на виконання ухвали апеляційного суду відповідачем не надано.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» відповідно до приписів статей 77-78 ЦПК України не надав суду доказів на спростування факту укладення між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 депозитного договору № SAMDN5000 (вклад «Стандарт,12 мес.») від 30 листопада 2012 року та доказів на спростування факту внесення ОСОБА_2 грошових коштів на депозитний рахунок саме в тій сумі, яку вказав позивач у позовній заяві.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем доведено факт укладення з ПАТ КБ «Приватбанк» депозитного договору № SAMDN5000 (вклад «Стандарт, 12 мес.») від 30 листопада 2012 року та перерахування грошових коштів у сумі 13 157,05 дол. США на виконання умов вказаного депозитного договору.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення з АТ КБ «Приватбанк» за депозитним договором № SAMDN5000 (вклад «Стандарт, 12 мес.») від 30 листопада 2012 року підлягають задоволенню.

Дата розірвання депозитного договору - 05 квітня 2018 року.

Дата звернення з позовом - 21 травня 2018 року.

Кількість днів прострочення - 46.

Сума заборгованості, на яку нараховується пеня - 18 320,73 дол. США (13 157,05 + 5 163,68), що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ на 21.05.2018 року - 2614,7963 грн. за 100 дол. США, складає 479 049 грн. 77 коп.

(3% річних: 479 049,77 грн. х 3% х 46 днів)/365 днів = 1 811 грн. 20 коп.

Пеня: 479 049,77 грн. х 3% х 46 днів = 661 088 грн. 68 коп.

Враховуючи вищевказане, з АТ КБ Приватбанк» на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню за депозитним договором № SAMDN5000 (вклад «Стандарт, 12 мес.») від 30 листопада 2012 року сума депозиту - 13 157,05 дол. США, проценти в сумі - 5 163,68 дол. США, 3 % річних в сумі 1 811 грн. 20 коп., пені - 661 088 грн. 68 коп.

Крім того, колегія суддів не погоджується з розрахунком суду суми 3 % річних та пені за трьома депозитними договорами враховуючи наступне.

Судом першої інстанції вірно встановлено строк дії депозитних договорів № SAMDN0912 (вклад «Стандарт, 12 мес.») від 04 вересня 2012 року, № SAMDN5093 (вклад «Стандарт, 12 мес.») від 10 серпня 2012 року та № SAMDN5094 (вклад «Копилка, 12 мес.») від 10 серпня 2012 року, підстави та період нарахування 3% річних згідно ч.2 ст.625 ЦК України.

Однак, при здійсненні розрахунку суд допустив арифметичну помилку.

За депозитним договором № SAMDN0912 (вклад «Стандарт, 12 мес.») від 04 вересня 2012 року:

дата розірвання депозитного договору - 05 квітня 2018 року;

дата складання позовної заяви - 21 травня 2018 року;

кількість днів прострочення - 46 днів.

Сума заборгованості, на яку нараховується пеня - 49 035,92 дол. США (35 326,39 + 13 709,53), що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ від 21.05.2018 року - 2614,7963 грн. за 100 дол. США, складає 1 282 189 грн. 42 коп.

(1 282 189 грн. 42 коп. х 3% х 46 днів) / 365 днів = 4 847 грн. 72 коп.

За депозитним договором № SAMDN5093 (вклад «Стандарт, 12 мес.») від 10 серпня 2012 року:

дата розірвання депозитного договору - 05 квітня 2018 року;

дата складання позовної заяви - 21 травня 2018 року;

кількість днів прострочення - 46 днів.

Сума заборгованості, на яку нараховується пеня - 52 427,56 дол. США (37 896,95 + 14 503,61), що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ від 21.05.2018 року - 2614,7963 грн. за 100 дол. США, складає 1 370 873 грн. 90 коп.

(1 370 873 грн. 90 коп. х 3% х 46 днів) / 365 днів = 5 183 грн. 03 коп.

За депозитним договором № SAMDN5094 (вклад «Копилка», 12 мес.) від 10 серпня 2012 року:

дата розірвання депозитного договору - 05 квітня 2018 року;

дата складання позовної заяви - 21 травня 2018 року;

кількість днів прострочення - 46 днів.

Сума заборгованості, на яку нараховується пеня - 32 961,72 дол. США (24 476,20 + 8 485,52), що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ від 21.05.2018 року - 2614,7963 грн. за 100 дол. США, складає 861 881 грн. 83 коп.

(861 881 грн. 83 коп. х 3% х 46 днів) / 365 днів = 3 258 грн. 62 коп.

У постанові від 13 березня 2017 року у справі №6-2128цс16 (Постанова N 6-2128цс16) Верховний Суд України зробив висновок, що вкладник за договором банківського вкладу (депозиту) є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем і несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п'ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені в розмірі 3 % вартості послуги за кожен день прострочення.

Згідно з Постановою Верховного Суду від 01 жовтня 2018 року у справі №761/42169/16-ц визнано вірним розрахунок пені здійснений за вищевказаною формулою, тобто: сума заборгованості за депозитним договором х 3% х кількість днів прострочення.

Розрахунок пені за депозитним договором №SAMDN0912 (вклад «Стандарт, 12 мес.») від 04 вересня 2012 року:

49 035,92 дол. США (депозит 35 326,39 дол. США + проценти 13 709,53 дол. США) х 3% х 46 = 67 669,56 дол. США, що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ на 21.05.2018 року - 2614,7963 грн. за 100 дол. США, складає 1 769 421 грн. 15 коп.

Розрахунок пені за депозитним договором № SAMDN5093 (вклад «Стандарт, 12 мес.») від 10 серпня 2012 року:

52 427,56 дол. США (депозит 37 896,95 дол. США + проценти 14 530,61 дол. США) х 3% х 46 = 72 350,03 дол. США, що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ на 21.05.2018 року - 2614,7963 грн. за 100 дол. США, складає 1 891 805 грн. 91 коп.

Розрахунок пені за депозитним договором № SAMDN5094 (вклад «Копилка, 12 мес.») від 10 серпня 2012 року:

32 961,72 дол. США (депозит 24 476,20 дол. США + проценти 8 485,52 дол. США) х 3% х 46 = 45 487,17 дол. США, що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ на 21.05.2018 року - 2614,7963 грн. за 100 дол. США, складає 1 189 396 грн. 84 коп.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що з АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню на користь ОСОБА_2:

- за договором № SAMDN0912 (вклад «Стандарт, 12 мес.») від 04 вересня 2012 року - 3% річних - 4 847 грн. 72 коп., пені - 1 769 421 грн. 15 коп.;

- за договором № SAMDN5093 (вклад «Стандарт, 12 мес.») від 10 серпня 2012 року - 3% річних - 5 183 грн. 03 коп., пені - 1 891 805 грн. 91 коп.;

- за договором № SAMDN5094 (вклад «Копилка, 12 мес.») від 10 серпня 2012 року - 3% річних - 3 258 грн. 62 коп., пені - 1 189 396 грн. 84 коп.

Доводи апеляційної скарги представника ПАТ КБ «Приватбанк» про те, що у зв'язку з окупацією території Автономної Республіки Крим банк не може перевірити інформацію щодо депозитних договорів колегія суддів не приймає до уваги, оскільки депозитні договори було укладено безпосередньо з ПАТ КБ «Приватбанк» як юридичною особою, а не як з Кримською філією, тому у банку має бути наявна вся необхідна інформація за вказаними договорами.

Депозитні договори позивачем було укладено не з філією «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк», а з ПАТ КБ «Приватбанк», яке є юридичною особою і має відповідати за своїми зобов'язаннями.

Під час депозитних договорів філія «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк» діяла в інтересах ПАТ КБ «Приватбанк», тому згідно із статтями 526, 631, 651, 653, 1066 ЦК України зобов'язання із обслуговування цих договорів має виконувати саме ПАТ КБ «Приватбанк» як юридична особа. Ліквідація філій або припинення у будь - який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов'язків за укладеним і дійсним договором.

Доводи апеляційної скарги відповідача, що за законодавством Російської Федерації та відповідно до рішення Центрального Банку вказаної держави від 21 квітня 2014 року і рішень судів Російської Федерації відповідальність за повернення грошових коштів за вкладами покладено на автономну некомерційну організацію «Фонд захисту вкладників», колегія суддів не приймає до уваги, оскільки згідно ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 суми депозиту, процентів, 3% річних і пені за депозитним договором № SAMDN5000(вклад «Стандарт,12 мес.») від 30 листопада 2012 року з ухваленням в цій частині вимог рішення, яким стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 за договором № SAMDN5000 (вклад «Стандарт,12 мес.») від 30 листопада 2012 року - суму депозиту 13 157,05 дол. США, процентів - 5 163,68 дол. США, 3% річних -1 811 грн. 20 коп., пеню - 661 088 грн. 68 коп.

Крім того, рішення суду належить змінити в частині розміру стягнення 3% річних та пені за депозитними договорами № SAMDN0912 (вклад «Стандарт, 12 мес.») від 04 вересня 2012 року, № SAMDN5093 (вклад «Стандарт, 12 мес.») від 10 серпня 2012 року та № SAMDN5094 (вклад «Копилка, 12 мес.») від 10 серпня 2012 року та стягнути:

- за договором № SAMDN0912 (вклад «Стандарт, 12 мес.») від 04 вересня 2012 року - 3% річних - 4 847 грн. 72 коп., пеню - 1 769 421 грн. 15 коп.;

- за договором № SAMDN5093 (вклад «Стандарт, 12 мес.») від 10 серпня 2012 року - 3% річних - 5 183 грн. 03 коп., пеню - 1 891 805 грн. 91 коп.;

- за договором № SAMDN5094 (вклад «Копилка, 12 мес.») від 10 серпня 2012 року - 3% річних - 3 258 грн. 62 коп., пеню - 1 189 396 грн. 84 коп.

Судові витрати належить розподілити відповідно до ст.141 ЦПК України враховуючи обставини справи та зміст позовних вимог.

Таким чином, з АТ КБ «Приватбанк» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 13 215 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 грудня 2018 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 суми депозиту, процентів, 3% річних і пені за депозитним договором № SAMDN5000(вклад «Стандарт,12 мес.») від 30 листопада 2012 року та ухвалити в цій частині вимог рішення, яким стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», , м. Київ, вул. Грушевського,1Д, на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1:

- за договором № SAMDN5000 (вклад «Стандарт,12 мес.») від 30 листопада 2012 року - суму депозиту 13 157,05 дол. США, процентів - 5 163,68 дол. США, 3% річних -1 811 грн. 20 коп., пеню - 661 088 грн. 68 коп.

Рішення суду змінити в частині розміру стягнення 3% річних та пені за депозитними договорами № SAMDN0912 (вклад «Стандарт, 12 мес.») від 04 вересня 2012 року, № SAMDN5093 (вклад «Стандарт, 12 мес.») від 10 серпня 2012 року та № SAMDN5094 (вклад «Копилка, 12 мес.») від 10 серпня 2012 року та стягнути:

- за договором № SAMDN0912 (вклад «Стандарт, 12 мес.») від 04 вересня 2012 року - 3% річних - 4 847 грн. 72 коп., пеню - 1 769 421 грн. 15 коп.;

- за договором № SAMDN5093 (вклад «Стандарт, 12 мес.») від 10 серпня 2012 року - 3% річних - 5 183 грн. 03 коп., пеню - 1 891 805 грн. 91 коп.;

- за договором № SAMDN5094 (вклад «Копилка, 12 мес.») від 10 серпня 2012 року - 3% річних - 3 258 грн. 62 коп., пеню - 1 189 396 грн. 84 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь держави судовий збір у розмірі 13 215 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 квітня 2019 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Желепа О.В.

ІванченкоМ.М.