ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/815/19 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Бершадська Г. В., Міщій О. Я.,

за участі секретаря - Сович Н.А.

представника АТ "ОТП Банк" - Сідого С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу №607/1491/14-ц за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "ОТП Банк" на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 травня 2019 року, постановлену суддею Герчаківська О.Я., за скаргою Акціонерного товариства "ОТП Банк" на дії старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Ярмусь Людмили Володимирівни щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 7 вересня 2017 року у ВП №53334443,-

ВСТАНОВИЛА:

Акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - АТ «ОТП Банк») звернулося в суд зі скаргою на дії старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Ярмусь Л.В. щодо винесення постанови по повернення виконавчого документа стягувачу від 03 лютого 2017 року у ВП №53334443.

В обгрунтування вимог зазначено, що державний виконавець допустив незаконне скасування арешту з майна після закінчення виконавчого провадження по заяві стягувача. Завершивши виконавче провадження шляхом повернення виконавчого документа стягувачеві державний виконавець не виніс постанову про стягнення виконавчого збору та накладення арешту на майно боржника. Окрім того, про існування оскарженої постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві від 03 лютого 2017 року у виконавчому провадженні ВП №53334443АТ «ОТП Банк» не було відомо, оскільки по даному виконавчому провадженню не вживалось дій щодо примусового виконання рішення. Представник АТ «ОТП Банк» Сідий С.В. ознайомився з матеріалами виконавчого провадження під час ознайомлення 27 лютого 2019 року , коли йому стало відомо про відсутність виконавчого провадження .

Ухвалою Тернопільського міськрайонного від 17 травня 2019 року у задоволенні скарги Акціонерного товариства «ОТП Банк» на дії старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Ярмусь Людмили Володимирівни щодо винесення постанови по повернення виконавчого документа стягувачу від 03 лютого 2017 року у ВП №53334443 -відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду, АТ "ОТП Банк" звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду та прийняти нове рішення, яким визнати неправомірними дії Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Тернопільській області щодо винесення Постанови про повернення виконавчого документа стягувачу посилаючись на те, що оскаржувана ухвала була винесена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. В обгрунтування вимог вказує на те, що висновок суду про те, що довіреність станом на 29.09.2017 р. втратила чинність не має значення для вирішення справи, оскільки державний виконавець не повинен був виносити постанову на підставі заяви, яка підписана особою, повноваження якої закінчилися. У розпорядженні скаржника такої заяви не має, оскільки представник банку її взагалі не писав та не подавав до Тернопільського відділу ДВС ГТУЮ у Тернопільській області. Крім того зазначає, що судом витребовувались матеріали виконавчого провадження, проте Тернопільський міський відділ ДВС ГТУЮ жодного разу не забезпечив явку представника та матеріалів виконавчого провадження не надав.

Правом на подання відзиву учасники справи, у встановлений судом строк, не скористалися.

В судовому засіданні представник АТ "ОТП Банк" апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на викладені у апеляційній скарзі доводи.

Представник ДВС ГТУЮ у Тернопільській області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи.

У відповідності до вимог ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності сторін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що повернення виконавчого листа є обґрунтованим та скаржником пропущено десятиденний строк звернення із скаргою на дії державного виконавця.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 цього Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Підстави повернення виконавчого документа стягувачу викладені у ст. 37 цього Закону.

Як убачається із матеріалів справи, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 25868 дол. США 09 центів, що еквівалентно 559872,53 грн. та судовий збір в сумі 2010,50 грн. з кожного.

На виконання вказаного рішення суду 04 липня 2016 року видано виконавчий лист, який заявою AT «ОТП Банк» пред`явлено до виконання в Тернопільський міський відділ ДВС.

Старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 3.02.2017 року Ярмусь Л. В . відкрито виконавче провадження ВП №53334443.

Постановою від 7 вересня 2017 року цим же державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Підставою повернення постанови вказана заява стягувача.

Як слідує із змісту довіреності від 09 вересня 2016 року, виданої начальником Сектору підтримки діяльності регіональної мережі Відділу претензійно-позовної роботи Юридичного управління AT «ОТП Банк» ОСОБА_6, AT «ОТП Банк» уповноважує ОСОБА_5 бути представником AT «ОТП Банк» в усіх державних, в т.ч. контролюючих і правоохоронних органах, в Національному банку України, в суді, в адміністративному суді, господарському суді, в органах, що здійснюють виконання судових рішень (виконавче провадження), в органах нотаріату, у відносинах з приватними нотаріусами. Згідно вказаної довіреності

ОСОБА_5 не має повноважень на укладення від імені AT «ОТП Банк» мирової угоди, на погодження оцінки заставленого майна, подання заяви про відмову від позову, визнання позовних вимог, а також на отримання коштів у виконання боргу на користь AT «ОТП Банк», не має права підпису заяви про повернення виконавчого документа в органах ДВС відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Довіреність діє до 09 вересня 2017 року.

Відмовляючи в задоволенні скарги суд першої інстанції прийшов до висновку, що заявник не довів належними доказами неправомірність дій старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Ярмусь Людмили Володимирівни щодо винесення постанови по повернення виконавчого документа стягувачу від 03 лютого 2017 року у ВП №53334443. Однак колегія суддів не погоджується з даним висновком суду як не обгрунтованим.

Так, розглядаючи скаргу, суд першої інстанції навіть не звернув увагу, що постанови від 03 лютого 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу не існує, а це є постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №53334443, яку заявник не оскаржує. Оскаржувану постанову від 7 вересня 2017 року суд не досліджував, в матеріалах справи вона відсутня, а з матеріалами ВП №53334443 суд першої інстанції не ознайомлювався.

В суді апеляційної інстанції представник AT «ОТП Банк» зазначив, що державний виконавець виніс незаконну постанову від 7 вересня 2017 року про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі заяви стягувача, оскільки згідно довіреності від 09 вересня 2016 року представник AT «ОТП Банк» Сідий С.В. не має права підпису заяви про повернення виконавчого документа в органах ДВС відповідно до п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Про дану постанову банк дізнався 27.02.2019 року при ознайомленні з виконавчим провадженням, а тому тому просили суд першої інстанції поновити процесуальні строки, які пропущені з поважних причин.

Однак дані обставини судом першої інстанції не було взято до уваги, що призвело до передчасного висновку суду про недоведеність вимог скаржника.

Крім того, залишаючи скаргу без задоволення, суд першої інстанції зазначив, що скаржник не надав суду доказів про поважні причини пропуску строку щодо оскарження постанови про повернення виконавчого документа стягувачу зі скаргою звернувся до суду на скасування такої постанови 4.03.2019 року.

Зазначив, що скаржник не довів належними доказами про поважні причини пропуску стоку звернення до суду зі скаргою на постанову державного виконавця .

Згідно з рекомендаціями постанови Пленуму Верховного суду України від 26.12.2003 р. № 14 ;Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та

звернень учасників виконавчого провадження; п.6 встановлено, що при розгляді справ за скаргами на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та за зверненнями учасників виконавчого провадження суди мають керуватися положеннями ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини (Рим, 4 листопада 1950 р.) ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР, Закону N 202/98-ВР, Закону N 606-XIV, гл. 31-Г ЦПК України, розд. XIV ГПК, іншого законодавства, яким врегульовано ці питання.

Відповідно до ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі ст. 385 ЦПК України ( в редакції 2004 р.) скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Суд першої інстанції зазначаючи про те, що скаржник не надав суду першої інстанції доказів поважності причин пропуску строку на звернення до суду зі скаргою, у своїй ухвалі фактично не вирішив питання про поновлення або відмову у поновленні такого строку, не надав оцінки заяві про поновлення строку на подання скарги.

Згідно зі ст. 379 ЦПК України підстави для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не вирішив питання щодо поновлення або відмови у поновленні строку звернення зі скаргою, розглянув скаргу по суті з посиланням на відсутність доказів поважності причин звернення зі скаргою з пропуском строку, що на думку колегії є помилковим, та порушенням права сторони на справедливий розгляд.

Враховуючи, що при постановлені оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, постановлена ухвала підлягає скасуванню, а справа підлягає поверненню до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

При продовженні розгляду справи колегія суддів рекомендує суду першої інстанції звернути увагу на положення ст.55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ЦПК України, Закон України "Про виконавче провадження".

Надати оцінку заяві скаржника щодо поновлення строку на подання скарги, зазначити підстави для поновлення або відмови у поновлені строку звернення зі скаргою встановити певні обставини порушення його Конституційних прав та прав людини відповідно до Конвенції ;Про захист прав і основних свобод людини; та вирішити спір по суті.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 379, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ОТП Банк» задовольнити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 травня 2019 року скасувати.

Справу за скаргою Акціонерного товариства "ОТП Банк" на дії старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Ярмусь Людмили Володимирівни щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 07.09.2017 року у ВП №53334443 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 3 вересня 2019 року.

Головуюча : Г.М. Шевчук

Судді: О.Я. Міщій

Г.В. Бершадська