Справа № 577/3102/18
Провадження № 2/577/53/19

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2019 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого-судді Гетьмана В.В.,

при секретарі Лиховоз Л.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Конотопа цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до комунального підприємства Конотопське трамвайне управління, третя особа ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3, уточнивши вимоги позову, просить визнати незаконним та скасувати наказ в.о. директора КП Конотопське трамвайне управління ОСОБА_4 від 18.07.2018 р. Про звільнення ОСОБА_3П. та стягнути з КП Конотопське трамвайне управління на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Вимоги обгрунтовує тим, що наказом в.о. директора КП Конотопське трамвайне управління ОСОБА_4 її звільнено з посади водія трамваю за ст.40 КзпП України. Наказ про звільнення не отримала, з ним ознайомлена не була та підпису свого не ставила. Звільнення є незаконним, оскільки порушено норми трудового права. Вважає, що період вимушеного прогулу, за який має отримати та стягнути з відповідача заробітну плату з 19.07.2018 р. по 26.09.2018 р., тобто 49 робочих днів, що і змусило звернутися з позовом до суду.

Представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, пославшись на вказані в позові вимоги. При цьому зазначила, що 27.09.2018 р. позивача прийнято на роботу до КП Конотопське трамвайне управління на посаду водія трамваю в депо 1 класу з оплатою праці відповідно до штатного розпису.

Представник відповідача КП Конотопське трамвайне управління ОСОБА_2 при ухваленні рішення покладається на розсуд суду.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, надав письмові пояснення і заяву про розгляд справи за його відсутності, задоволенню позовних вимог заперечує.

Встановлено судом, що ОСОБА_3 працювала водієм маневрового трамваю КП Конотопське трамвайне управління та 18.07.2018 р. наказом №116К в.о. директора КП Конотопське трамвайне управління ОСОБА_4 була звільнена за прогули без поважних причин за п. 4 ст. 40 КЗпП України (а.с. 4-5, 15-22). 26.09.2018 р. ОСОБА_3 наказом №195-К директора КП Конотопське трамвайне управління прийнято на роботу водієм трамваю в депо по 1 класу з 27.09.2018 р. (а.с. 38).

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що працює начальником дільниці руху КП Конотопське трамвайне управління. Про наказ про простій підприємства лише чула, однак з ним не ознайомлювалася. 25.06.2018 р. ОСОБА_3 8 год. відпрацювала водієм вагону №95.

Свідок ОСОБА_6 показала, що працює водієм трамваю КП Конотопське трамвайне управління. З наказом про простій підприємства не ознайомлювалася і не підписувала. 25.06.2018 р. разом з позивачем відмітились у медичного працівника, пройшли інструктаж і виїхали 2 вагонами, трамваї №95 та № 82. ОСОБА_3 працювала повноцінний робочий день в штатному режимі.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи.

Відповідно до п. 4 ст. 40 КзпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Як розяснив Пленум ВСУ в п.24 постанови від 06.11.1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КзпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На переконання суду 25.06.2018 р. ОСОБА_3 знаходилася на робочому місці, що підтверджується поясненнями свідків наданими у судовому засіданні.

Суд не бере до уваги як доказ акт відсутності на роботі водія трамваю КП «КТУ» ОСОБА_3 складений 17.07.2018 р. о 10.30 год працівниками управління з наступних причин. Даний акт складений 17.07.2018 р., тобто через 23 дня з моменту події. Крім того, вказаний акт спростовується табелем обліку робочого часу, згідно якого 25.06.2018 р. позивач знаходилася на робочому місці (а.с. 62-63), шляховим листом за 25.06.2018 р. (а.с. 64), журналом безпеки руху (а.с. 59-61), журналом реєстрації інструктажів з питань охорони праці (а.с. 66-67).

В той же час, суд також не бере до уваги як докази: графік роботи працівників депо на червень 2018 р. КП «КТУ», оскільки він суперечить вищевказаним достовірним та належним доказам. Крім того, у ньому містяться виправлення виконані третьою особою одноособово, до функцій якої не відноситься його складання і ведення (а.с. 22); табель обліку робочого часу за червень 2018 р., оскільки у ньому є виправлення щодо відпрацьованого робочого часу позивачем (а.с. 56-58).

Згідно ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Рішенням первинної профспілкової організації КП Конотопське трамвайне управління від 07.02.2019 р. відмовлено у наданні згоди на звільнення ОСОБА_3 за п. 4 ст. 40 КЗпП України, тому що 25.06.2018 р. позивачка знаходилась на робочому місці, про що свідчить табель обліку часу за червень 2018 р., згідно якого була проведена оплата праці за цей день та працівники, які були в цей день на роботі (а.с.117-18).

Згідно розяснень, які містяться в п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами трудових спорів №9 від 06.11.1992 р. з послідуючими змінами, при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно зясовувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Суд не вправі визнати звільнення правильним виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не повязували звільнення. Якщо обставинам, які стали підставою для звільнення, в наказі (розпорядженні) дано невірну юридичну кваліфікацію, суд може змінити формулювання причини звільнення і привести його у відповідність із чинним законодавством про працю.

У оскаржуваному наказі в.о. директора підприємства зазначає як одну з підстав для звільнення те, що позивач 25.06.2018 р. скоїла одноразове грубе порушення трудових обовязків внаслідок чого порушила інструкцію водія трамваю виконуючого маневрові роботи, тобто її дії повинні бути кваліфіковано за п.1 ч. 1 ст. 41 ч. КЗпП України.

Згідно ст.41 ч.1 п.1 КЗпП Украни крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках:

1) одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами;

Отже, водій маневрового трамваю не може бути субєктом вказаної статті, а тому позивач навіть у разі доведеності її вини не підлягала звільненню за даною нормою Закону.

Крім того, у оскаржуваному наказі в.о. директора підприємства зазначає як одну з підстав для звільнення те, що позивач того ж дня завдала тілесні ушкодження йому та ОСОБА_7, скоїла ДТП, самовільно заволоділа т/з, закликала до повалення місцевої влади, скоїла злочин. Тобто її дії повинні бути кваліфіковані за ст. 36 ч. 1 п.7 КЗпП України і трудовий договір повинен бути припинений.

Відповідно до ст. 36 ч. 1 п.7 КЗпП України підставами припинення трудового договору є набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням) до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи.

Доказів того, що позивач засуджена вироком суду не надано, а тому ОСОБА_3 не може бути звільнена з вказаних підстав.

Таким чином, суд приходить до переконання, що позивач у судовому засіданні довела незаконність дій відповідача щодо її звільнення, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік.

Також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19 липня 2018 року до 26 вересня 2019 року, тобто часу прийняття позивача на роботу КП Конотопське трамвайне управління.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України Про оплату праці за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 5 Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку).

Згідно довідки КП Конотопське трамвайне управління середньоденна заробітна плата позивачки складає 228,91 грн. (а.с.37). Відповідачем іншого не доведено.

Кількість робочих днів за період з 19.07.2018 р. по 26.09.2018 р. становить 49 днів. Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу розраховується наступним чином: 228.91 грн. * 49 дн. = 11216 грн. 59 коп. Відповідно, таку суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Крім того, відповідно до п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення середнього заробітку в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 40 п. 4, 147-1-149 КЗпП України, ст.ст. 1, 3, 5, 7, 9-13, 81, 89, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати наказ комунального підприємства Конотопське трамвайне управління від 18 липня 2018 року Про звільнення ОСОБА_3.

Стягнути з комунального підприємства Конотопське трамвайне управління, , місце знаходження м.Конотоп Сумської області, вул.Успенсько-Троїцька, 120 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19 липня 2018 року по 26 вересня 2019 року в сумі 11216 (одинадцять тисяч двісті шістнадцять) грн. 59 коп. з відрахуванням податків, обовязкових зборів та платежів.

Рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Сумського Апеляційного суду або до дня функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи через Конотопський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканка АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1.

Представник позивача ОСОБА_1, місце знаходження м.Конотоп Сумської області.

Відповідач комунальне підприємство Конотопське трамвайне управління, , місце знаходження м.Конотоп Сумської області, вул.Успенсько-Троїцька, 120.

Представника відповідача ОСОБА_2, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_3.

Третя особа ОСОБА_4, місце знаходження м.Конотоп Сумської області, вул.Успенсько-Троїцька, 120.

Повне рішення складено 12 квітня 2019 року.

Суддя Гетьман В. В.