Справа № 629/4811/18
Провадження № 2/629/139/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2019 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Смірнової Н.А., за участю секретаря Андрієнко С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лозова, Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи Лозівської міської ради Харківської області, як органу опіки та піклування, про визнання осіб такими що втратили право користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3, законним представником якої є ОСОБА_4, третьої особи Лозівської міської ради Харківської області, як органу опіки та піклування про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 В даній квартирі крім неї зареєстровані її невістка та онука - відповідачі по справі. Відповідачі в спірній квартирі не проживають з травня 2017 року, комунальні послуги не сплачують, не несуть інших витрат по утриманню житла, не приймають участі у спільному побуті. В зв'язку з реєстрацією відповідачів вона несе додаткові витрати по оплаті квартирної плати, що перешкоджає вільному користуванню та розпорядженню належним їй майном, тому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою, розташованою за адресою: за адресою: АДРЕСА_1

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. У разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомила.

Відповідач ОСОБА_2, яка діє також в інтересах своєї малолітньої доньки ОСОБА_3, в судове засідання не з'явилася, але на адресу суду надіслала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити. Повідомила, що вона разом з чоловіком та донькою добровільно виїхали з квартири, забрали всі свої особисті речі, зараз проживають в Росії, дитина відвідує муніципальну бюджетну освітню установу № 74 «Радість» м. Калуги.

Третя особа, Лозівська міська рада Харківської області надала заяву про розгляд справи за відсутності представника, заперечують проти задоволення позовних вимог в зв'язку з відсутністю документів, які підтверджували б право власності або право користування на інше житло дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що надали відповідний висновок.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.

Судом встановлено, підтверджено наявними у справі доказами, що позивач згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Лозівської міської ради Харківської області на підставі розпорядження від 11.03.1997 року, набула право власності на двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1

В даній квартирі зареєстровані позивач, її невістка ОСОБА_2 та онука ОСОБА_3

Відповідач по справі ОСОБА_2 перебуває в зареєстрованому шлюбі з сином позивача - ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_3, виданим 24.12.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівського міськвиконкому Харківської області, актовий запис № 512.

Від даного шлюбу є малолітня дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4 виданим 30.05.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 222.

З травня 2017 року відповідач ОСОБА_2 разом з малолітньою донькою ОСОБА_3 в спірній квартирі не проживають, вона забрала всі свої особисті речі та вибула на інше постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 де вони і мешкає по теперішній час, що підтверджується випискою з домової книги № 314, виданої ТОВ «Радужна» 11.01.2019 року.

Згідно довідки муніципальної бюджетної дошкільної освітньої установи № 74 «Радість» міста Калуги Управління освіти міста Калуги від 11.01.2019 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є вихованкою МБДОУ № 74 м. Калуги з 06.06.2016 року по теперішній час.

Вибуваючи з постійного місця проживання, відповідач ніяких претензій на житло не мала.

Відповідач з дитиною в квартирі не з'являються. Всі обов'язки пов'язані з договором найму житлового майна виконує позивач по справі.

Позивач, як власник квартири, ніяких договорів (оренди, найму чи піднайму) з відповідачем не укладала, ніяких обов'язків перед нею не має.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Вказана стаття встановлює право власника житла на власний розсуд визначати, хто має право в ньому проживати.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В даному разі з вини відповідача права позивача обмежені.

Відповідач в даному випадку своїм протиправним поводженням створює перешкоди, що заважають нормальному здійсненню права власності, а саме неможливість оформлення субсидії по оплаті комунальних послуг та нарахування комунальних послуг, якими позивач не користується, але повинна сплачувати з вини відповідача, тощо.

Неодноразові усні вимоги позивача щодо зняття з реєстрації відповідач ігнорує.

Позивач ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням відповідачу не чинила, за захистом порушеного права на проживання відповідач не зверталася, особистих речей, майна, яке належить відповідачу в квартирі не має.

Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до ст. 405 ЦК України особа втрачає право на користування житлом, у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно висновку виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області як органу опіки та піклування про доцільність визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням № 02-13-7/2001 від 17.12.2018 року, під час бесіди з ОСОБА_7 місце проживання її невістки та онуки встановити не вдалося, згідно інформації управління освіти, молоді та спорту Лозівської міської ради - дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в загальноосвітніх навчальних закладах міста не навчається. Відсутні документи, які підтверджували б право власності або право користування на інше житло дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, тому виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області як орган опіки та піклування заперечує проти визнання такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

Факт не проживання відповідача разом з дитиною в квартирі АДРЕСА_1 з травня 2017 року вбачається з акту, складеного сусідами від 15.08.2018 року, з якого вбачається, що відповідач ОСОБА_2 - невістка та ОСОБА_3 - онука тривалий час в вищевказаній квартирі не проживають, їх речі відсутні, інформація про спір щодо цієї квартири між ОСОБА_1 та вказаними особами відсутня.

Основним законом, який регулює охорону дитинства в державі, є Закон України «Про охорону дитинства», норми якого кореспондуються з нормами Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в якій встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.4 ст.29 Цивільного кодексу України, ч.1, 2 ст. 160 Сімейного кодексу України місцем проживання фізичної особи яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з яким вона проживає. Тобто, дитина згідно із законодавством має бути зареєстрована з одним із батьків.

Відповідач разом з малолітньою дитиною вибула на інше постійне місце проживання, не проживає в квартирі більш ніж один рік, отже з цього моменту вони втратили право користування жилим приміщенням.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 12, 76, 78, 81, 82, 95, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст. 15, 16, 319, 391, 405 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи Лозівської міської ради Харківської області, як органу опіки та піклування, про визнання осіб такими що втратили право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженку м. Лозова, Харківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженка с. Роздори, Лозівського району, Харківської області, громадянка України, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, паспорт НОМЕР_5, виданий Лозівським МРВ УМВС України в Харківській області 23.08.2001 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_5, дії на підставі договору про надання правової допомоги від 20.08.2018 року та повноваження якої підтверджені свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 1057 від 19.12.2017 року.

Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка м. Лозова, Харківської області, громадянка України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт НОМЕР_6 виданий Лозівським МРВ УМВС України в Харківській області 23.03.2000 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_6

Третя особа: Лозівська міська рада Харківської області, місцезнаходження: Харківська область, м. Лозова, вул. Ярослава Мудрого, 1.

Суддя Н.А.Смірнова