ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/159/19Головуючий по першій інстанції
Категорія: н ухвалу Міщенко К.М. Доповідач в апеляційній інстанції Храпко В.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2019 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Храпка В.Д.,

Бондаренка С.І., Вініченка Б.Б.

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу керівника Звенигородської місцевої прокуратури на ухвалу Тальнівського районного суду Черкаської області від 07 червня 2019 року, постановлену під головуванням судді Міщенко К.М., у справі за позовом заступника керівника Звенигородської місцевої прокуратури до Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області та ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Фермерське господарство «Рудневе» про визнання незаконним і скасування рішень органу державної влади, визнання договорів оренди недійсними,

в с т а н о в и в :

У червні 2017 року заступник керівника Звенигородської місцевої прокуратури звернувся до суду із позовом до Головного управління Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру в Черкаській області і ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Фермерське господарство «Рудневе». При цьому позивач посилався на те, що ГУ Держземагенства у Черкаській області видало накази від 07 лютого 2014 року і 17 лютого 2014 року про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення п`яти земельних ділянок в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення площею 69,2237 га, 25,5336 га, 21,0000 га, 17,15639 га, 25,4735 га, розташованих в межах населених пунктів Лоташівської та Мошурівської сільських рад Тальнівського району Черкаської області з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства.

16 червня 2014 року, 17 червня 2014 року, 17 грудня 2014 року ГУ Держземагенства у Черкаській області затвердило проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства.

16 червня 2014 року ГУ Держземагенство у Черкаській області уклало з ОСОБА_1 договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:2171 площею 25,5336 га, розташованої в адмінмежах Мошурівської сільської ради і договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:2169 площею 17,5639 га, розташованої в адмінмежах Мошурівської сільської ради.

17 червня 2014 року ГУ Держземагенство у Черкаській області уклало з ОСОБА_1 договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0972 площею 25,4735 га, розташованої в адмінмежах Лоташівської сільської ради і договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1011 площею, 21,0000 га, розташованої в адмінмежах Лоташівської сільської ради.

17 грудня 2014 року ГУ Держземагенство у Черкаській області уклало з ОСОБА_1 договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 0 :01 :001:1012 площею 64,4938 га, розташованої в адмінмежах Лоташівської сільської ради.

05 листопада 2014 року, 11 листопада 2014 року, 12 листопада 2014 року та 23 липня 2015 року ОСОБА_1 уклав з фермерським господарством «Зернятко плюс» договори суборенди вказаних земельних ділянок, які 17 травня 2016 року були достроково розірвані.

03 серпня 2016 року ОСОБА_1 заснував фермерське господарство «Рудневе». А 05 серпня 2016 року ОСОБА_1 уклав із фермерським господарством «Рудневе» договори суборенди спірних земельних ділянок.

Посилаючись на незаконність дій відповідачів, позивач просив визнати незаконним і скасувати накази Головного управління Держземагенства у Черкаській області про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок в оренду; визнати недійсними договори оренди землі, укладених між Головним управлінням Держземагенства у Черкаській області та ОСОБА_1

Ухвалою Тальнівського районного суду Черкаської області від 10 січня 2019 року замінено відповідача Головне управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Черкаській області на Головне управління Держгеокадастру в Черкаській області.

Ухвалою Тальнівського районного суду Черкаської області від 07 червня 2019 року провадження по справі закрито і роз`яснено, що вказаний спір відноситься до юрисдикції господарських судів.

В апеляційній скарзі керівник Звенигородської місцевої прокуратури просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, як постановлену із порушенням процесуального законодавства, а справу направити до суду для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор вказує, що справа має розглядатися за правилами цивільного судочинства поскільки договори оренди землі укладалися із ОСОБА_1 як із фізичною особою.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги по наступних підставах.

Цивільний процесуальний кодекс (далі ЦПК) України у редакції на час розгляду справи у суді першої інстанції, передбачав, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, зокрема, з цивільних і земельних відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (частина перша статті 19).

Згідно частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які, не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих для запобігання правопорушенням.

Отже на час закриття провадження у справі сторонами у господарському процесі за загальними правилами могли бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридична особа та (або) фізичні особи-підприємці.

Отже розмежування компетенції судів з розгляду земельних спорів здійснено відповідно до предметного та суб`єктного критеріїв. Крім спорів, вирішення яких віднесено до компетенції адміністративних судів. Зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень при реалізації ними публічно-владних управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, земельні спори, сторонами в яких є юридичні особи та фізичні особи-підприємці, розглядаються господарськими судами, а інші - за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Згідно з частиною третьою статті 7 Закону України «Про фермерське господарство», у вказаній редакції, земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної власності.

Судом встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_1 наказом ГУ Держземагенства у Черкаській області йому було надано дозволи на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованих в межах населених пунктів Лоташівської та Мошурівської сільських рад Тальнівського району Черкаської області з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства. А в подальшому ГУ Держземагенства у Черкаській області видало накази, якими затверджено розроблені ОСОБА_1 проекти землеустрою та передало йому в оренду відповідні земельні ділянки для ведення фермерського господарства. Їх оренда була оформлена відповідними договорами, згідно з якими земельні ділянки передані для ведення фермерського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення.

Після укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб (стаття 8 Закону України «Про фермерське господарство» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Отже, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана, зокрема, з укладенням договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства, що є передумовою для державної реєстрації останнього.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про фермерське господарство» земельні ділянки, які використовуються фермерським господарством на умовах оренди, входять до складу земель фермерського господарства.

За змістом статей 1, 5, 7, 8 і 12 Закону України «Про фермерське господарство» після укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства та проведення державної реєстрації такого господарства обов`язки орендаря цієї земельної ділянки виконує фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Після державної реєстрації фермерського господарства у правовідносинах користування земельними ділянками, наданими на підставі Закону України «Про фермерське господарство», відбувається фактична заміна орендаря, й обов`язки користувача земельної ділянки переходять до фермерського господарства з дня його державної реєстрації.

Проте ОСОБА_1 після заснування фермерського господарства «Рудневе» і його державної реєстрації 03 серпня 2016 року, уклав як фізична особа 05 серпня 2016 року із вказаним фермерським господарством «Рудневе» договори суборенди земельних ділянок, які йому були надані в оренду.

Тобто ОСОБА_1 як фізична особа одержав у оренду земельні ділянки, після заснування фермерського господарства, земельні ділянки не були передані фермерському господарству. ОСОБА_1 як фізична особа передав у суборенду земельні ділянки фермерському господарству, яке заснував. А тому спори між Держземагенством (на час розгляду справи Держгеокадастром) і фізичною особою підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу керівника Звенигородської місцевої прокуратури задоволити.

Ухвалу Тальнівського районного суду Черкаської області від 07 червня 2019 року скасувати, а справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Судді: