ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1605/19 Справа № 205/6709/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Басова Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Деркач Н.М.

суддів - Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.

при секретарі - Лященко С.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ПАТ "УкрСиббанк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог посилалось на те, що 19 лютого 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 0, згідно з умовами якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 30 000 доларів США, зі сплатою 11,9 % річних на строк до 19.02.2029 року. У свою чергу відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів передбачених умовами договору, чим не виконав зобов'язання за договором, у зв'язку з чим станом на 26.08.2015 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 14 530,76 доларів США та 17 077,28 грн., з яких: 12 895,48 дол. США - заборгованість за кредитом; 1635,28 дол. США - заборгованість по відсотках; 8914,75 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 27.12.2014 р. по 26.08.2015 р.; 8162,53 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованість за процентами за строк 26.01.2015 р. по 26.08.2015 р. В забезпечення виконання зобов'язань 19 лютого 2008 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений договір поруки, відповідно до умов якого поручитель взяв на добровільних засадах зобов'язання відповідати перед Банком у разі порушення умов договору позичальником. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 14 530,76 доларів США та 17 077,28 грн.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2015 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 19 лютого 2008 року, станом на 26.08.2015 року в розмірі 14 530,76 доларів США та 17 077,28 грн. (сімнадцять тисяч сімдесят сім гривень 28 коп.), з яких: 12 895,48 дол. США - заборгованість за кредитом; 1635,28 дол. США - заборгованість по відсотках; 8914,75 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 27.12.2014 р. по 26.08.2015 р.; 8162,53 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованість за процентами за строк 26.01.2015 р. по 26.08.2015 р.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судові витрати у розмірі 3654,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову банку щодо нього відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Предметом перегляду в апеляційному порядку є рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог ПАТ "УкрСиббанк" до поручителя ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 лютого 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 0, згідно з умовами якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 30 000 доларів США, зі сплатою 11,9 % річних на строк до 19.02.2029 року.

В забезпечення виконання умов кредитного договору 19 лютого 2008 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений договір поруки, згідно умов якого, останній зобов'язується перед позивачем відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором.

17 жовтня 2014 року між Банком та ОСОБА_2 була укладено додаткова угода № 3 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 19.02.2008 року.

Встановлено, що Банк свої зобов'язання по договору виконав належним чином. У свою чергу відповідач порушив умови укладеного договору, в частині своєчасного погашення платежів передбачених умовами кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 26.08.2015 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 14 530,76 доларів США та 17 077,28 грн., з яких: 12 895,48 дол. США - заборгованість за кредитом; 1635,28 дол. США - заборгованість по відсотках; 8914,75 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 27.12.2014 р. по 26.08.2015 р.; 8162,53 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованість за процентами за строк 26.01.2015 р. по 26.08.2015 р.

Відповідачам 11.06.2015 року були направлені вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, однак до теперішнього часу відповідачі ухиляються від виконання взятих на себе зобов'язань.

Задовольняючи позовні вимоги банку до ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивач свої обов'язки за кредитним договором виконав повністю, а відповідачі свої договірні зобов'язання з повернення кредиту належним чином не виконують, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 як з поручителя на користь банку.

Проте з таким висновком суду повністю погодитись не можна.

Правильно дійшовши висновку про утворення кредитної заборгованості, суд помилково стягнув її також з поручителя в солідарному порядку.

Згідно п. 1.2 договору поруки, укладеного між банком та поручителем, поручителю добре відомі усі умови вищезазначеного Основного договору, зокрема щодо суми, терміну зобов'язання та інших умов Основного договору (Кредитного договору).

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (частина перша статті 653 ЦК України).

За змістом частини першої статті 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

Як видно з матеріалів справи, 17 жовтня 2014 року між Банком та ОСОБА_2 була укладена додаткова угода № 3 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 19.02.2008 року, згідно якої сторони виключили іпотечне забезпечення кредиту з кредитного договору; домовились, що за користування кредитними коштами понад встановлений Договором термін встановлюється процентна ставка у подвійному розмірі від ставки, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення, а також щодо інших умов кредитного договору(а.с. 24).

Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

У зобов'язаннях, у яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або без відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Згідно п.2.1. Договору поруки №0/П від 19 лютого 2008 року, кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови Основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя.

Таким чином, з огляду на положення частини першої статті 559 ЦК України необхідно дійти висновку про те, що внесення змін до кредитного договору щодо збільшення розміру процентної ставки без згоди поручителя на такі зміни призводить до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Як видно з матеріалів справи, поручитель не давав згоди на внесення змін до кредитного договору в частині збільшення розміру процентної ставки.

Вирішуючи спір в цій частині, суд першої інстанції на вказані вимоги закону та умови договорів уваги не звернув та передчасно дійшов висновку про необхідність стягнення кредитної заборгованості з поручителя ОСОБА_1

Отже, встановивши, що додатковою угодою № 3 від 17 жовтня 2014 року до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 19.02.2008 року, яка укладена без згоди та участі поручителя, встановлено збільшений розмір процентної ставки, тобто змінено зобов'язання, забезпечене порукою, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя, та що останній не давав згоди на таку зміну забезпеченого порукою зобов'язання, слід дійти висновку про наявність правових підстав для визнання поруки припиненою.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду скасувати в частині задоволення позовних вимог ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, ухваливши в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, рішення суду першої інстанції в частині стягнення судового збору з ОСОБА_1 також підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, ч.ч.3-6 ст.147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2015 року - скасувати в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором та судового збору з ОСОБА_1.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Н.М. Деркач

Л.О. Каратаєва

І.Ю. Ткаченко