КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Київ

Справа № 22-ц/824/3153/2019 Головуючий у судді 1-ї інстанції - Арапіна Н.Є.

Унікальний №755/16692/17 Доповідач - Гаращенко Д.Р.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі Гавриленко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Аурум Фінанс», треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіті-Стейт» про припинення зобов'язання шляхом виконання,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Аурум Фінанс» (далі - ТОВ «ФК Аурум Фінанс»), треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіті-Стейт» про припинення зобов'язання шляхом виконання.

Просив визнати припиненими зобов'язання за кредитним договором № 833 від 24 травня 2012 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Український Професійний Банк» та ОСОБА_1

В обґрунтування позову посилався на те, що 24 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Український ПрофесійнийБанк» та позивачем було укладено кредитний договір №833, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 500 000,00 грн. зі сплатою 16 % річних за користування кредитними коштами, строком до 10 травня 2017 року, на придбання нерухомості за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, 24 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Український Професійний Банк» та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого остання передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

Листом від 27 травня 2015 року позивача було повідомлено про відступлення права грошової вимоги та всіх інших пов'язаних з нею прав від Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Аурум Фінанс», відповідно до якого заборгованість за кредитним договором № 833 станом на 25 травня 2015 року становить у розмірі 205 542,38 грн.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 28 травня 2015 року №348 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Український Професійний Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №107 від 28 травня 2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «УПБ».

Сума існуючої заборгованості в розмірі 205 542,38 грн. була сплачена позивачем на рахунок нового кредитора.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 листопада 2018 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1, 28 грудня 2018 року, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, постановлення оскаржуваного рішення без встановлення фактичних обставин справи та надання їм належної правової оцінки,порушення норм процесуального та матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати, а позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог, посилався на те, що висновки суду першої інстанції стосовно неможливості вважати кредитне зобов'язання належно виконаним через погашення заборгованості неналежному кредитору, ґрунтуються виключно на доводах уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування або його уповноважена особа наділені повноваженнями по здійсненню перевірки правочинів стосовно їх нікчемності, приймати відповідне рішення про їх виявлення та повідомляти про це сторони, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

Разом з тим Фонд гарантування або його уповноважена особа правом визнання такі правочини нікчемними в разі їх виявлення не наділені, оскільки такий правочин є нікчемним відповідно до положень закону, а не на підставі наказу банківської установи.

Наслідки нікчемності правочину підлягають застосуванню в порядку визначеному законом, а не на підставі розпорядчих документів банку.

Наслідки недійсності нікчемного правочину відповідно до положень ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» можуть бути застосовані стосовно позивача лише в судовому порядку.

За переконанням апелянта Фонд гарантування вкладів мав звернутися до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Аурум Фінанс» з віндикаційним позовом про повернення суми коштів, яка з огляду на нікчемність договору про відступлення права вимоги, належить первісному кредитору, оскільки позивач належним чином виконав свої зобов'язання та сплатив всю суму існуючої заборгованості, що підтверджується касовими документами (чеками) та актом прийому-передачі.

В судовому засіданні позивач та його представник апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Представник відповідача ПАТ «УПБ» проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники процесу повідомлялись судом належним чином про дату, час, і місце розгляду справи по суті, причини своєї неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про день, час та місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, державного виконавця, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Український ПрофесійнийБанк» (далі - ПАТ «УПБ») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 833, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 500 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 16 % річних на строк до 10 травня 2017 року, на придбання нерухомості за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 3-5)

24 травня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Практика» та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, яка розташована на 6 поверсі в новозбудованому багатоповерховому житловому будинку АДРЕСА_1. (а.с.6-9, 10, 11)

24 травня 2012 року між ПАТ «УПБ» та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір, відповідно до умов у забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку власне нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 77,00 кв.м., житловою площею 34,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - предмет іпотеки. (а.с.13-18)

26 травня 2015 року між ПАТ «УПБ» та ТОВ «ФК Аурум Фінанс» було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до ОСОБА_1, а новий кредитор сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, визначеній в п.5 цього договору, у порядку та строки, встановлені цим договором, та набуває права вимоги первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існують на момент переходу права вимоги за кредитним договором №833 від 24 травня 2012 року з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього. (а.с.20-21)

27 травня 2015 року ТОВ «ФК Аурум Фінанс» направило на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 повідомлення про відступлення права грошової вимоги та всіх інших пов'язаних з нею прав, відповідно до якого станом на 25 травня 2015 року заборгованість за кредитним договором № 833 складає 205 542,38 грн. (а.с.24)

03 серпня 2015 року ПАТ «УПБ» направило на адресу ОСОБА_1 повідомлення про нікчемність договору про відступлення прав вимоги від 26 травня 2015 року, укладеного між ПАТ «УПБ» та ТОВ «ФК Аурум Фінанс». (а.с.25-26, 100-103)

Аналогічне повідомлення було 03 серпня 2015 року направлено ПАТ «УПБ» на адресу ТОВ «ФК Аурум Фінанс». (а.с.104-105)

02 березня 2016 року між ТОВ «ФК Аурум Фінанс» та ОСОБА_3 було підписано акт приймання-передачі у зв'язку з повним погашенням боржником кредиту, наданого йому згідно кредитного договору №833 від 24 травня 2012 року та припиненням строку дії іпотечного договору. Іпотекодержатель передав, а іпотекодавець прийняв оригінали: договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 24 травня 2012 року приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Мургою С.Г. за реєстровим номером 973; витяг з Державного реєстру правочинів №11359976 від 24 травня 2012 року; витяг про державну реєстрацію прав №34290014 від 28 травня 2012 року; технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1, за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.26)

21 лютого 2017 року ТОВ «ФК Аурум Фінанс» надіслало ОСОБА_3 повідомлення про порушення зобов'язань за договорами та про намір звернення стягнення на предмет іпотеки. (а.с.27)

Відповідно до квитанцій наданих позивачем у період з січня 2016 року по березень 2017 року ОСОБА_1 було сплачено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №833 від 24 травня 2012 року ТОВ «ФК Аурум Фінанс» кошти на загальну суму 131 400,00 грн. (а.с.29-35)

Постановою правління Національного банку України від 28 травня 2015 року №348 ПАТ «Український професійний банк» було віднесено до категорії неплатоспроможних. На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 28 травня 2015 року було прийнято рішення № 107 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Український професійний банк» та розпочато процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації з 29 травня 2015 року по 28 серпня 2015 року включно.

Постановою правління Національного банку України від 28 серпня 2015 року №562 відкликано банківську ліцензію ПАТ «Український професійний банк» та прийнято рішення про ліквідацію останнього. (а.с.84)

На виконання вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято відповідне рішення від 28 серпня 2015 року №158 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Український професійний банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Вказаним рішенням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було припинено здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Український професійний банк» з 28 серпня 2015 року і розпочато процедуру ліквідації банку з 31 серпня 2015 року по 30 серпня 2016 року. (а.с.85)

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1556 від 18 серпня 2016 року строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «УПБ» було продовжено на один рік по 30 серпня 2017 року включно та продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «УПБ» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Пантіної Л.О. строком на один рік по 30 серпня 2017 року включно. (а.с.63)

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №3406 від 07 серпня 2017 року строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «УПБ» було продовжено на один рік по 30 серпня 2018 року включно та продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «УПБ» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Пантіної Л.О. строком на один рік по 30 серпня 2018 року включно. (а.с.58)

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26 квітня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «УПБ» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «УПБ» ПаніноїЛ.О. на рішення Господарського суду міста Києва від 26 жовтня 2016 року у справі №910/16105/16 задоволено частково. Рішення Господарського суду міста Києва від 26 жовтня 2016 року у справі №910/16105/16 скасовано частково. Прийнято нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «УПБ» до ТОВ «ФК Аурум Фінанс» про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину задоволено частково. Зобов'язано ТОВ «ФК Аурум Фінанс» повернути ПАТ «УПБ» права майнової вимоги, отримані за договором відступлення прав вимоги №б/н від 26 травня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрованого у реєстрі за №6266, укладеним між ПАТ «УПБ» та ТОВ «ФК Аурум Фінанс». Зобов'язано ТОВ «ФК Аурум Фінанс» повернути ПАТ «УПБ» оригінали документів отримані згідно актів приймання-передачі від 27 травня 2015 року, а саме: кредитний договір №833 від 24 травня 2012 року; договір поруки №833-1 від 24 травня 2012 року; договір застави майнових прав на грошові кошти №833-2 від 24 травня 2012 року; договір поруки №833-3 від 24 травня 2012 року; іпотечний договір, посвідчений 24 травня 2012 року приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Мургою С.Г. за реєстровим №977; договір купівлі-продажу, посвідчений 24 травня 2012 року приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Мургою С.Г. за реєстровим №973; витяг з державного реєстру правочинів №11359976 від 24 травня 2012 року; витяг про державну реєстрацію прав №34290014 від 28 травня 2011 року; технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1, що розташована за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н, с. Щасливе, вул. Лесі Українки, буд. 14. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ТОВ «ФК Аурум Фінанс» на користь ПАТ «УПБ» 2 756,00 грн. судового збору за подання позовної заяви та 3 031,20 грн. - судового збору за подання апеляційної скарги. (а.с.106-117)

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що виконання грошового зобов'язання на користь неналежного кредитора не свідчить про належне виконання кредитних зобов'язань, а тому не може бути підставою для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Нормативно-правовим актом, який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулює відносини між Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, банками, Національним банком України, визначає повноваження та функції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до частини першої статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду гарантування вкладів фізичних осіб уповноважену особу Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду), якій Фонд делегує всі або частину своїх повноважень тимчасового адміністратора. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно (частина третя статті 34 цього Закону).

Згідно з частиною п'ятою статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації Фонд гарантування вкладів фізичних осіб має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

У силу частини першої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

При цьому, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб діє від імені банку в межах повноважень Фонду (частина третя статті 37 цього Закону).

Приписами частини другої статті 38 цього Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд гарантування вкладів фізичних осіб зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Таким чином, з контексту наведених норм права вбачається законодавчо визначене право уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на виявлення нікчемних правочинів неплатоспроможного банку у випадках, визначених у статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

При виявленні нікчемних правочинів Фонд не наділений повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК України та частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб») незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону.

Як вбачається з матеріалів справи надіслане ПАТ «УПБ» повідомлення щодо нікчемності укладеного з ТОВ «ФК Аурум Фінанс» договору відступлення права вимоги була отримана ОСОБА_1 08 серпня 2015 року (а.с.101), ОСОБА_3 08 серпня 2015 року (а.с.103), а ТОВ «ФК Аурум Фінанс» 13 серпня 2015 року (а.с.105).

Відповідно до ч.2 ст.1082 ЦК України боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним.

Незважаючи на отримане повідомлення, розгляд справи в Господарському суді міста Києва, а в подальшому в Київському апеляційному господарському суді позивач здійснював оплату заборгованості саме на рахунок ТОВ «ФК Аурум Фінанс».

Будь-яких дій спрямованих на визнання правочинну дійсним, в тому числі і звернення до суду з відповідним позовом, а ні з боку ТОВ «ФК Аурум Фінанс», а ні з боку ОСОБА_1 вчинено не було.

Отже правові підстави для визнання належно виконаним ОСОБА_1 грошового зобов'язання за кредитним договором відсутні.

Всі інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції в не спростовують. При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що пункту першого статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення (справа Гарсіа Руїз проти Іспанії).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги - безпідставними.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 09 квітня 2019 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А.Пікуль