Постанова

Іменем України

28 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 301/468/15-ц

провадження № 61-28056св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Сердюка В. В., Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Землемір», ОСОБА_2 , Управління Держземагенства в Іршавському районі Закарпатської області,

третя особа - Греблянська сільська рада Іршавського району Закарпатської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 27 червня 2017 року у складі колегії суддів: Бисаги Т. Ю., Готри Т. Ю., Джуги С. Д.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Землемір» (далі - ТОВ «Землемір»), ОСОБА_2 , Управління Держемагенства в Іршавському районі Закарпатської області, третя особа - Греблянська сільська рада Іршавського району Закарпатської області, про визнання дій протиправними, визнання недійсним та скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації.

Позовна заява мотивована тим, що 16 жовтня 1997 року Греблянською сільською радою Іршавського району Закарпатської області матері позивача - ОСОБА_3 , видано державний акт на право приватної власності на землю - присадибну земельну ділянку площею 0,13 га. Цю земельну ділянку успадкувала ОСОБА_1 .

З метою реалізації цієї земельної ділянки та присвоєнні їй кадастрового номера позивач звернулася до Товариства з обмеженою відповідальністю «Земля» із заявою на виготовлення технічної документації, під час якої було з`ясовано, що суміжна земельна ділянка, яка належить ОСОБА_2 , частково (площею 0,0013 га) накладається на земельну ділянку позивача.

ТОВ «Землемір» виготовило технічну документацію щодо приватизації земельної ділянки ОСОБА_2 без винесення меж у натурі та без погодження меж із суміжними землевласниками та землекористувачами, чим порушило права позивача.

Вважає, що виконавець технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 , - ТОВ «Землемір», діяв неправомірно, всупереч нормам права.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просила: визнати протиправними і такими, що суперечать чинному законодавству дії ТОВ «Землемір» по виготовленню технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 для ОСОБА_2 ; визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗК № 021919 , виданий ОСОБА_2 та зареєстрований 20 лютого 2006 року у Відділі ресурсів Іршавського району Закарпатської області, зобов`язати Управління Держземагенства в Іршавському районі Закарпатської області виключити відомості з Державного земельного кадастру про вказану земельну ділянку та скасувати державну реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЗК № 021919 , виданого Іршавським районним відділом земельних ресурсів Закарпатської області 20 лютого 2006 року, та скасувати відповідні записи у поземельній книзі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 31 серпня 2015 року позов задоволено.

Визнано протиправними і такими, що суперечать чинному законодавству дії ТОВ «Землемір» по виготовленню технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 для ОСОБА_2

Визнано недійсним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗК № 021919 , виданий Іршавським районним відділом земельних ресурсів Закарпатської області 20 лютого 2006 року ОСОБА_2

Зобов`язано Управління Держземагенства в Іршавському районі Закарпатської області виключити відомості з Державного земельного кадастру про земельну ділянку АДРЕСА_1 та скасувати державну реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЗК № 021919 , виданого Іршавським районним відділом земельних ресурсів Закарпатської області 20 лютого 2006 року, та скасувати відповідні записи у поземельній книзі.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 730,80 грн у повернення витрат по оплаті судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що суміжна земельна ділянка відповідача частково накладається на земельну ділянку позивача, чим порушено її права на це майно. Відповідачі не подали суду докази на спростування заявлених позовних вимог. Також відповідачі не подали докази на підтвердження встановлення меж між земельними ділянками сторін.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 27 червня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 805 грн.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що на момент виготовлення технічної документації порядок погодження меж при проведенні кадастрових зйомок законодавчо не був визначений. Мати позивача за життя не переоформляла свій державний акт старого зразку, межі земельної ділянки в такому акті не встановлювалися геодезичними методами з прив`язкою до поворотних точок, тому при виготовленні спадкоємцем (позивачем по справі) державного акта нового зразка можливе певне неспівпадіння конфігурації земельної ділянки.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача, яка 16 жовтня 1997 року приватизувала спірну земельну ділянку.

Під час виготовлення технічної документації ОСОБА_1 з`ясувала, що на вказану земельну ділянку накладається земельна ділянка ОСОБА_2 .

Так, технічна документація із землеустрою на земельну ділянку ОСОБА_2 виготовлена без винесення меж в натурі та без погодження із суміжними землекористувачами. Межа земельної ділянки ОСОБА_2 проходить по будівлях, які належать позивачу.

План меж земельної ділянки згідно з державним актом на землю ОСОБА_2 не відповідає плану меж цієї земельної ділянки, вказаному у технічній документації із землеустрою. У технічній документації на земельну ділянку ОСОБА_2 зазначено різні площі цієї земельної ділянки: у експлікації - 0,3155 га, у кадастровому плані - 0,0996 га, у Державному акті - 0,15 га.

Апеляційний суд не дослідив належним чином зібрані у справі докази та безпідставно скасував рішення суду першої інстанції, яке є законним та захищає порушені права позивача.

Доводи інших учасників справи

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Горват І. І., подав відзив на касаційну скарги, зазначивши, що рішення апеляційного суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Також відсутні підстави вважати, що при виготовленні технічної документації із землеустрою відповідачем мало місце захоплення частини земельної ділянки позивача.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження і витребувано цивільну справу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

22 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі призначено повторний автоматизований розподіл.

Ухвалою Верховного Суду від 12 серпня 2019 року справу призначено до розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ЗК № 005-14199 , який виданий 16 жовтня 1997 року ОСОБА_3 (матері позивача), належить земельна ділянка площею 0,4318 га, у тому числі присадибна ділянка площею 0,13 га, у АДРЕСА_2 .

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 01 жовтня 2014 року в справі № 301/2078/14-ц встановлено, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті матері ОСОБА_3 та прийняла спадщину. Цим рішенням також визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, до складу якого входить і земельна ділянка площею 0,13 га у АДРЕСА_2 , позначена у державному акті під № 1.

Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЗК № 021919 , виданого 20 лютого 2006 року, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,15 га у АДРЕСА_1 .

Відповідно до листа Управління Держземагенства в Іршавському районі Закарпатської області від 26 березня 2015 рокуземельна ділянка, яка належить ОСОБА_2 , частково (площею 0,0013 га) накладається на земельну ділянку, яка належала ОСОБА_3 . При виготовленні технічної документації ОСОБА_2 виконавець робіт ТОВ «Землемір» при геодезичній зйомці на місцевості не зміг співставити земельну ділянку ОСОБА_2 до земельної ділянки, яка належала ОСОБА_3

Управління Держземагенства в Іршавському районі Закарпатської області також зазначило, що позов ОСОБА_1 підтримує та просило його задовольнити.

Згідно з листом Державного підприємства «Закарпатський геодезичний центр» від 31 серпня 2015 року в архіві цього підприємства не зберігаються копії технічних справ, які виготовлялись раніше, у зв`язку з чим на адресу суду надіслано копії робочих планів передачі земель у приватну власність ОСОБА_3 .

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення апеляційного суду не відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У статті 106 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними

У відповідності до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації.

Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників. Не надання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Непідписання суміжним власником та/або землекористувачем акту узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

Разом з тим, зібраними у справі доказами підтверджено накладення земельної ділянки ОСОБА_2 на земельну ділянку ОСОБА_1 , отже її права порушені.

Крім того, відповідно до листа Управління Держземагентства в Іршавському районі Закарпатської області від 13 січня 2015 року земельну ділянку ОСОБА_1 неможливо зареєструвати у зв`язку з накладенням на неї межі земельної ділянки ОСОБА_2 .

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Власник земельної ділянки або землекористувач, відповідно до частини другої статті 152 ЗК України, може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Порушені права ОСОБА_1 підлягають захисту в судовому порядку.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 як на підставі своїх доводів, викладених у позовній заяві, посилалася на висновок інженерно-технічного експертного дослідження від 24 грудня 2014 року та схему до нього.

Проте, апеляційний суд не взяв до уваги висновок інженерно-технічного експертного дослідження від 24 грудня 2014 року та схему до нього, з яких вбачається, що накладення земельної ділянки ОСОБА_2 на земельну ділянку ОСОБА_1 має місце.

Отже, позивач довів належними та допустимими доказами накладення земельної ділянки ОСОБА_2 на земельну ділянку ОСОБА_1 , а суд першої інстанції правомірно їх взяв до уваги.

Заперечуючи про позовних вимог, відповідач надав лист Державного підприємства «Закарпатський геодезичний центр» від 31 серпня 2015 року, однак посилання відповідача на цей лист як на підставу для відмови у задоволенні позову є необґрунтованим, оскільки з його змісту вбачається, що в архіві цього підприємства не зберігаються копії технічних справ, які виготовлялись раніше, у зв`язку з чим на адресу суду надіслано копії робочих планів передачі земель у приватну власність ОСОБА_3 .

Разом з тим, копії робочих проектів не є технічною документацією.

Статтями 116, 118 ЗК України визначено підстави й порядок набуття громадянами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності.

Згідно зі статтею 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації, яка відповідно до статті 193 ЗК України містить сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристику, розподіл серед власників землі та землекористувачів.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому ЗК України (частина друга статті 50 Закону України «Про землеустрій»).

Згідно зі статтею 55 цього Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Документація із землеустрою щодо встановлення меж житлової та громадської забудови розробляється у складі генерального плану населеного пункту, проектів розподілу територій і є основою для встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка.

Відповідно до статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Спростовуючи позовні вимоги, представник відповідача подав клопотання про призначення експертизи.

За клопотанням представника відповідача Апеляційним судом Закарпатської області від 02 березня 2017 року призначено у справі судову земельно-технічну експертизу, на час проведення експертизи зупинено провадження у справі.

На вирішення експерту поставлені наступні питання: яка площа і конфігурація земельної ділянки ОСОБА_2 (у АДРЕСА_1 ) та яка площа і конфігурація земельної ділянки ОСОБА_1 (у АДРЕСА_2 ); чи є накладення вказаних земельних ділянок одна на одну.

Листом від 20 березня 2017 року експерт повідомив про необхідність оплати його послуг, ОСОБА_2 вимоги експерта не виконав, тому ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 01 червня 2017 року провадження у справі відновлено.

Отже, відповідачем не спростовано доводи позивача та надані ним докази, які досліджені судом першої інстанції у сукупності, а результат указаної процесуальної дії викладено у мотивувальній частині рішення.

Апеляційний суд, зазначивши про наявність порушення під час набуття у власність ОСОБА_2 спірної земельної ділянки та встановивши накладення цієї земельної ділянки на земельну ділянку позивача, у порушення вимог частини четвертої статті 10 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій) не роз`яснив особам, які беруть участь у справі, наслідки вчинення або невчинення відповідних процесуальних дій, не сприяв здійсненню їхніх прав, зокрема не роз`яснив відповідачу, що належним та допустимим доказом, який спростовує позовні вимоги є саме висновок, який потребує спеціальних знань щодо фактичного накладення (не накладення) земельних ділянок.

Таким чином, висновки суду апеляційної інстанції, що має місце невеликий зсув у взаємному розташуванні земельних ділянок, що призвело до певного накладення, однак площа та конфігурація такого накладення є незначною, тому таке невелике неспівпадіння конфігурації земельної ділянки матері позивача є допустимим при відновленні меж земельної ділянки під час виготовлення державного акта нового зразка та не може перешкоджати позивачу при виготовленні державного акта, не ґрунтується на вимогах законодавства, а є припущенням

Місцевим судом встановлено, які саме права (інтереси) позивача порушені відповідачами і за захистом яких вона звернувся до суду.

Позивач надала докази правомірності володіння та користування своєю земельною ділянкою, а також факт накладення на це майно земельної ділянки відповідача ( ОСОБА_2 ), внаслідок чого її законні права та інтереси порушені.

Апеляційний суд всупереч нормам процесуального права помилково залишив поза увагою встановлені судом першої інстанції обставини, не навів вмотивованих обґрунтувань на спростування встановлених судом першої інстанції обставин та досліджених доказів, не врахував указані вище норми матеріального права, тому дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, а тому вказане рішення на підставі статті 413 ЦПК України необхідно залишити в силі, а рішення апеляційного суду - скасувати.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 27 червня 2017 року скасувати, рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 31 серпня 2015 року залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська

С. П. Штелик