КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження 22-ц/824/139/2019 Головуючий у 1 інстанції - Журавський В.В.
Унікальний номер справи № 359/6058/17 Доповідач - Андрієнко А.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2019 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді-доповідача Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

ПоліщукН.В.

При секретарі Амборській Д.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до обслуговуючого кооперативу «Заміський клуб» про стягнення неустойки та зустрічним позовом обслуговуючого кооперативу «Заміський клуб» до ОСОБА_3, третя особа. Що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 про розірвання договору про сплату пайових внесків,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, який обгрунтувала тим, що 24 липня 2015 року між нею та ОК «Заміський клуб» був укладений договір №24/07/2015 про сплату пайових внесків у обслуговуючому кооперативі. За умовами даного договору ОСОБА_3 зобов'язалась до 17 січня 2016 року сплатити до кооперативу пайовий внесок у розмірі 317 088 гривень, що за погодженням сторін є еквівалентом 14 400 доларів США, а ОК «Заміський клуб» зобов'язався за рахунок пайових внесків ОСОБА_3 та пайових внесків інших асоційованих членів кооперативу організувати будівництво, побудувати та здати в експлуатацію об'єкт будівництва, а саме: багатоповерховий житловий будинок АДРЕСА_3. Також в рахунок сплачених ОСОБА_3 пайових внесків передати їй у власність всі документи на квартиру у даному будинку, за умови сплати суми пайового внеску. Відповідно до умов даного договору ОК «Заміський клуб» зобов'язався організувати будівництво будинку та забезпечити його прийняття в експлуатацію у строк до 17 січня 2016 року. На виконання умов договору ОСОБА_3 повністю сплатила пайовий внесок у розмірі 317088 гривень. 22 червня 2017 року ОСОБА_3 отримала повідомлення про прийняття будинку АДРЕСА_4 до експлуатації. Проте, всупереч умовам укладеного договору ОК «Заміський клуб» не надав ОСОБА_3 всі необхідні документи для оформлення права власності на квартиру. Крім цього, у зв'язку з порушенням строку введення будинку в експлуатацію у ОК «Заміський клуб» виникло зобов'язання сплатити на користь ОСОБА_3 неустойку у розмірі 68 000 гривень. Тому ОСОБА_3 просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1, а також стягнути з ОК «Заміський клуб» на її користь неустойку у розмірі 68000 гривень.

В ході розгляду цивільної справи представник позивача ОСОБА_5 двічі подавав заяви про уточнення позовних вимог та в остаточній редакції просив стягнути з ОК «Заміський клуб» на користь ОСОБА_3 неустойку у розмірі 68 000 гривень.

ОК «Заміський клуб» пред'явив зустрічний позов, який обгрунтував тим, що ОСОБА_3 була членом ОК «Заміський клуб», але на час звернення до суду з позовом не являється членом кооперативу, оскільки з 21 грудня 2016 року рішенням загальних зборів її було виключено з членів у зв'язку з відмовою від приміщення та бажанням отримати внесену суму пайового внеску. Саме у зв'язку з відмовою ОСОБА_3 від приміщення квартира була заброньована за іншим членом кооперативу, а ОСОБА_3 було направлено додаткову угоду про розірвання договору з проханням повернути підписаний примірник додаткової угоди. ОСОБА_3 припинила сплачувати членські внески. ОСОБА_3 була надіслана кооперативом карта для виплат для повернення пайового внеску, яку вона не активувала. ОК «Заміський клуб» просив визнати розірваним договір № 24/07/2015 від 24 липня 2015 року про сплату пайових внесків , укладений з ОСОБА_3

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з обслуговуючого кооперативу «Заміський клуб» на користь ОСОБА_3 неустойку в розмірі 48 000 гривень.

Зустрічний позов задоволено. Розірвано Договір № 24/07/2015 від 24 липня 2015 року про сплату пайових внесків у обслуговуючому кооперативі , укладений між ОСОБА_3 та обслуговуючим кооперативом «Заміський клуб».

Розподілено судові витрати.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2018 року в частині задоволення зустрічних позовних вимог про розірвання договору та постановити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи тим, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи та прийшов до висновку, який не відповідає обставинам справи. Так судом не було враховано, що 13.12.2016 року вона направила до ОК «Заміський клуб» заяву про відкликання попередньої заяви про відмову від приміщення та в подальшому про намір залишитися асоційованим членом кооперативу. Кооператив розглянув її заяву і повідомив про задоволення її останньої заяви, тому суд помилково прийшов до висновку про розірвання договору.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник обслуговуючого кооперативу «Заміський клуб» до суду не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про що є розписка, тому колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача за зустрічним позовом.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 липня 2015 року між ОСОБА_3 та ОК «Заміський клуб» був укладений договір №24/07/2015 про сплату пайових внесків у обслуговуючому кооперативі.

Відповідно до Договору № 24/07/2015 від 24.07.2015 року п.2.1 за цим договором учасники кооперативу сплачують до кооперативу пайові внески в рівних долях у розмірах, порядку, встановленому даним договором та додатками до нього, а кооператив за рахунок пайових внесків учасника та пайових внесків інших асоційованих членів кооперативу зобов'язується організувати будівництво об'єкту , побудувати та здати його в експлуатацію та передати учаснику всі документи на приміщення до 17 січня 2016 року.

Судом встановлено, що позивач за основним позовом повністю оплатила пайові внески, про що кооперативом їй було видано довідку.( а.с.64)

Відповідно до ст.. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що обслуговуючий кооператив «Заміський клуб» порушив зобов'язання та у строк, передбачений договором не передав позивачу у власність об'єкт будівництва.

Відповідно до п.8.2.1 Договору про сплату пайових внесків від 24.07.2015 року у випадку порушення кооперативом строків, визначених п.п.7.4.4 цього Договору, а саме строку будівництва об'єкту та прийняття його до експлуатації, кооператив зобов'язується сплатити неустойку у формі штрафу у розмірі 4000 гривень за кожний повний календарний місяць такого затримання.

Судом першої інстанції частково задоволено позовні вимоги на підставі п.8.2.1 Договору, в цій частині рішення суду не оскаржується сторонами, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині немає.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції в частині розірвання договору, укладеного між сторонами по справі, апелянт послалася на те, що суд першої інстанції дав неправильну оцінку діям ОСОБА_3, які виразилися у відкликанні заяви від 21.11.2016 року про наміри розірвати договір.

Як вбачається із матеріалів справи ( а.с.141) 21.11.2016 року ОСОБА_3 направила до кооперативу заяву, в якій вказала, що вона відмовляється від заброньованого нею приміщення за адресою АДРЕСА_2. Просила зняти квартиру з бронювання та повернути їй пай.

Відповідно до п.п. 4.2, 4.2.6 Договору до моменту оформлення права власності на приміщення та земельну ділянку Учасник має право відмовитися від приміщення або передати свої права та обов'язки третій особі.

Відмова від приміщення, земельної ділянки здійснюється шляхом розірвання цього договору. Розірвання договору оформляється сторонами письмово.

Позивач направила до кооперативу письмову заяву про відмову від приміщення, кооператив прийняв відмову ОСОБА_3, виключив її із членів кооперативу, та виставив приміщення на продаж іншим особам, а також просив підписати примірник угоди про розірвання договору.

Однак, ОСОБА_3 примірник угоди про розірвання договору не підписала, пославшись на те, що умови угоди про розірвання договору її не влаштовують та вказала, що вона відкликає свою заяву про відмову від приміщення.

Задовольняючи позовні вимоги про розірвання договору, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що ОСОБА_3 в межах правил Договору виразила свою волю на розірвання цього договору шляхом відмови від приміщення.

Кооператив прийняв відмову ОСОБА_3 від договору, таким чином Договір № 24/07/2015 від 24.07.2015 року , укладений між сторонами по справі фактично був розірваний.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитися не можна, оскільки, як вбачається із умов договору, угода про розірвання договору повинна бути вчинена письмово.

Колегія суддів вважає, що заява про відмову від приміщення - це є лише вираз своїх намірів про розірвання угоди, але сама угода про розірвання договору сторонами не була укладена в письмовій формі, а тому вважати її розірваною підстав немає.

Оскільки ОСОБА_3 відмовилася підписати угоду про розірвання договору, кооператив змушений був звернутися до суду із позовом про розірвання договору.

Відповідно до ст.. 651 ч.1, 3 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином ОСОБА_3 відмовилася укладати письмову угоду про розірвання договору, про що повідомила позивача за зустрічним позовом про те, що вона відкликає свою заяву про відмову від приміщення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду в частині задоволення зустрічного позову підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2018 року в частині задоволення зустрічного позову скасувати та постановити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Обслуговуючого кооперативу «Заміський клуб» до ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 про розірвання договору про сплату пайових внесків відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 29 січня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді :