Справа № 433/219/15-ц
Провадження № 22-ц/810/382/18
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Єрмакова Ю.В., Карташова О.Ю.,

за участю секретаря Сінько А.І.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1, відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Троїцького районного суду Луганської області від 23 червня 2015 року, ухваленого Троїцьким районним судом у складі: судді Суського О.І. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку спільного майна,

в с т а н о в и в:

У січні 2015 року позивач ОСОБА_1звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 07 квітня 2014 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. За період шлюбу вони набули у власність житловий будинок АДРЕСА_1, а також земельну ділянку, на якій розташований вказаний будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами. Вказане нерухоме майно було зареєстровано на відповідача. Позивач за період шлюбу приймав участь у придбанні та утриманні вказаного нерухомого майна.

В порядку поділу спільного майна подружжя позивач просить визнати за ним право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 та Ѕ частку земельної ділянки за вказаною адресою із розташованими на неї спорудами, що розташовані за вищевказаною адресою.

Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 23 червня 2015 рокупозовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, відповідач ОСОБА_2звернулась з апеляційною скаргою, вважає рішення таким, що вирішено при неповному з'ясуванні обставин справи, тому просить рішення скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

04 грудня 2018 року позивач ОСОБА_1 та відповідач - ОСОБА_2 звернулись до суду апеляційної інстанції з заявою про затвердження мирової угоди, згідно якої сторони домовилися, що відповідно до укладеної ними мирової угоди сторони визнали поділити спільне майно наступним чином:

1. рухоме майно автомобіль марка DACIA модель LOGAN LSDAGH, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер кузова VIN-НОМЕР_3, визнати особистої приватної власністю ОСОБА_1.

2. житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 80,2 кв. м, житловою площею 50,2 кв.м, визнати особистої приватної власністю ОСОБА_2.

3. сторони дійшли згоди, що не мають будь - яких претензій матеріального характеру одна до іншої.

Сторони просили ухвалити ухвалу про затвердження мирової угоди та закрити провадження у справі. Зазначили, що наслідки закриття провадження у справі їм відомі.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з'явилися, надали заяви про затвердження мирової угоди та про те, що наслідки закриття провадження в справі їм відомі (а.с. 75).

Заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів приходить до висновку, що заява про затвердження мирової угоди не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Положеннями діючого цивільного процесуального кодексу України сторонам надано право укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу. Порядок укладення мирової угоди та прийняття її судом регулюються главою 5 розділу ІІІ ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов'язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Згідно з частиною 4 вказаної статті укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом (п. 5 ч. 1 ст. 255 ЦПК України).

В суді апеляційної інстанції сторони мають право укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу; якщо заява про мирову угоду сторін відповідає вимогам статті 207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі (ст. 373 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 60 СК майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, за загальним правилом, майно, придбане подружжям у кредит, є спільною власністю чоловіка та дружини (ч. 3 ст. 61 СК).

Також ст. 70 СК передбачено, що в разі поділу майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо іншого не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело й час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне в нього на час розгляду справи, та те, що перебуває в третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Таким чином, у результаті укладення кредитного договору зобов'язання перед позикодавцем несуть як чоловік, так і дружина, а не тільки той з подружжя, хто підписав кредитний договір.

Як свідчать матеріали справи, предметом спору є матеріальна-правова вимоги позивача про поділ спільного сумісного майна подружжя, а саме - щодо житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 80,2 кв. м, житловою площею 50,2 кв.м, який належить ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право власності від 16.04.2010 року, виданому Виконавчим комітетом Артемівської районної у місті Луганську ради (а.с. 96-97);

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.04.2010 року, виданого міським комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації Виконавчого комітету Луганської міськради ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право власності від 16.04.2010 року, виданого виконавчим комітетом Артемівської районної у місті Луганську ради , визнано особистою приватною власністю ОСОБА_2 (а.с. 88).

Сторони за умовами наданої суду мирової угоди досягли згоди та обидва просять суд визнати вказане спірне майно особистою приватною власністю ОСОБА_2

Крім того, з огляду на можливість виходу сторін за межі предмету спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб (частина перша статті 207 ЦПК України), сторонами заявлено і про поділу спільного майна подружжя та поділу рухомого майна - автомобілю марка DACIA модель LOGAN LSDAGH, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_2, номер кузова VIN-НОМЕР_3, шляхом визнання його особистою приватною власністю ОСОБА_1.

В суді апеляційної інстанції за клопотанням відповідача ОСОБА_2 витребувано відомості щодо належності вказаного майна сторонам.

Отримані дані свідчать про наступне.

Відповідно Відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 21.12.2018 року на спірний житловий будинок ухвалою Жовтневого районного суду м. Луганськ від 31.07.2013 року накладено арешт (а.с. 96-97).

Згідно повідомлення Регіонального сервісного центру МВС в Луганській області автомобіль марка DACIA модель LOGAN LSDAGH, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_2, номер кузова VIN-НОМЕР_3, зареєстрований за громадянином ОСОБА_1 26.02.2007 року, на вказаний транспортний засіб накладено обтяження: 26.02.2007 року - щодо відчуження - кредит; 23.05.2011 року Ленінською МДПІ м. Луганська накладено обмеження щодо відчуження - к/с 41/11/8032 (до винесення законного рішення по КС) (а.с. 113).

Зі змісту частини першої статті 207 ЦПК України вбачається, що обов'язковою умовою виходу сторонами за межі предмету спору під час укладення мирової угоди є відсутність порушення прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Натомість з отриманих відомостей щодо автомобілю, питання щодо поділу якого сторони включили до умов мирової угоди поза межами предмету спору, вбачається обтяження у зв'язку із кредитом.

Наведеним відомостям відповідає і технічний паспорт на автомобіль марки DACIA модель LOGAN LSDAGH, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_2, номер кузова VIN-НОМЕР_3, з якого вбачається заборона відчуження від 24.02.2007 року ПАКК кредит Хрещатик (а.с. 77).

Станом на час подання сторонами заяви про затвердження мирової угоди ними не спростовані вказані заборони на відчуження, не надано відомостей про виконання сторонами своїх зобов'язань за кредитом, про припинення цих правовідносин і, таким чином, про права третіх осіб - зокрема кредитодавця - на спірне майно.

Як не надано відомостей і про скасування арештів та пов'язаних із цим заборон на інше майно - спірний будинок.

За таких обставин колегія суддів вважає, що наявні підстави для відмови у затвердженні мирової угоди та закритті у зв'язку із цим провадження у справі, оскільки такою ухвалою буде вирішено питання про права та обов'язки кредитодавця (банку).

Такий висновок суду повністю відповідає вимогам законності і обґрунтованості судового рішення відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, згідно якої при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Висновок про те, що зобов'язання перед позикодавцем несуть як чоловік, так і дружина, що не може змінюватися мировою угодою між ними, зроблений Верховним судом у справі про поділ майна подружжя у постанові від 30 січня 2018 року у справі №562/2026/15-ц.

Керуючись ст. 207 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Відмовити у затвердженні мирової угоди між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Дата складення повного тексту ухвали - 24 січня 2019 року.

Головуючий

Судді: