19.03.2019 Єдиний унікальний номер 205/7478/18
Єдиний унікальний номер судової справи: 205/7478/2018
Номер провадження: 2/205/940/2019
19 березня 2019 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В.
при секретарі Волкобоєвій А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 товариства ОСОБА_3 банк «Приватбанк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання виконавчого напису нотаріуса недійсним та таким, що не підлягає виконанню,-
ОСОБА_5 виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 товариства ОСОБА_3 банк «Приватбанк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання виконавчого напису нотаріуса недійсним та таким, що не підлягає виконанню.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 22.08.2018 року постановою державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрите виконавче провадження № 57039564 з примусового виконання виконавчого напису № 6862 від 12.08.2016 року, який вчинено Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4. Вказаним виконавчим документом запропоновано стягнути заборгованість з позивача на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «Приватбанк» (далі Відповідач) по справі заборгованість за Кредитним договором № б/н від 30.03.2007 року за період з 30.03.2007 року по 30.06.2016 року у розмірі 50 391 грн. 24 коп., що складається із залишку по заборгованості за кредитом 6 845 грн. 50 коп., залишку заборгованості за відсотками 33 534 грн. 01 коп., пені та комісії 7 612 грн. 15 коп., штрафу 2 399 грн. 58 коп. та витрати на вчинення виконавчого напису 1 700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп., а всього 52 091 (пятдесят дві тисячі девяносто одна) грн. 24 коп. Позивач вважає, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса здійснений з порушенням чинного законодавства України, а тому є достатні правові підстави для звернення до суду.
У звязку з чим, позивач просить суд визнати виконавчий напис Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 12.08.2016 року, реєстровий за № 6862, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «Приватбанк» заборгованість, що виникла по кредитному договору № б/н від 30.03.2007 року за період з 30.03.2007 року по 30.06.2016 року у розмірі 50 391 грн. 24 коп., що складається із залишку по заборгованості за кредитом 6 845 грн. 50 коп., залишку заборгованості за відсотками 33 534 грн. 01 коп., пені та комісії 7 612 грн. 15 коп., штрафу 2 399 грн. 58 коп. та витрати на вчинення виконавчого напису 1 700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп., а всього 52 091 (пятдесят дві тисячі девяносто одна) грн. 24 коп., таким, що не підлягає виконанню, а також, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі.
Представник відповідача ОСОБА_2 товариства КБ «Приватбанк» у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подав.
Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подала.
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Представник позивача подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У такій заяві представник позивача зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за його відсутності, позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомили, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило.
Третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, у судове засідання не з'явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.59).
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 21.11.2018 року заяву представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову було задоволено. Вирішено зупинити стягнення на підставі виконавчого напису Приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 12.08.2016 року, реєстровий номер 6862, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «Приватбанк» заборгованість, що виникла по кредитному договору № б/н від 30.03.2007 року у розмірі 50 391 грн. 24 коп. та витрат на вчинення виконавчого напису в розмірі 1 700 грн. 00 коп. (виконавче провадження № 57039564) (а.с.55-56).
У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення про задоволення позову з огляду на наступне.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 30.03.2007 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір № б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 250 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.32).
Судом також встановлено, що 12 серпня 2016 року за заявою ПАТ КБ «Приватбанк» Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, було вчинено виконавчий напис, відповідно до якого було запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «Приватбанк» заборгованість, що виникла по кредитному договору № б/н від 30.03.2007 року за період з 30.03.2007 року по 30.06.2016 року у розмірі 50 391 грн. 24 коп., що складається із залишку по заборгованості за кредитом 6 845 грн. 50 коп., залишку заборгованості за відсотками 33 534 грн. 01 коп., пені та комісії 7 612 грн. 15 коп., штрафу 2 399 грн. 58 коп. та витрати на вчинення виконавчого напису 1 700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп., а всього 52 091 (пятдесят дві тисячі девяносто одна) грн. 24 коп.(а.с.24).
Із матеріалів справи вбачається, що для вчинення вказаного виконавчого напису ПАТ КБ «Приватбанк» було подано нотаріусу заяву про вчинення виконавчого напису від 12 серпня 2016 року, кредитний договір у вигляді заяви на отримання кредиту від 30.03.2007 року, засвідчена виписка особового рахунку боржника, вимога про усунення порушень за Кредитним договором, розрахунковий документ на оплату послуг поштового звязку, опис вкладення у вказане поштове відправлення, установчі документи ПАТ КБ «Приватбанк», довіреність на імя ПАТ КБ «Приватбанк», паспорт представника ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 25-39).
Зі змісту вказаної заяви про вчинення виконавчого напису, строк, за який провадиться стягнення становить девять років та три місяці, з 30.03.2007 року по 30.06.2016 року (а.с. 25).
Матеріалами справи підтверджено, що 22 серпня 2018 року державним виконавцем Новокодацького Відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_6 з метою виконання зазначеного виконавчого документа (виконавчого напису) було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57039564 (а.с.8).
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
За загальними правилами статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до положень статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з положеннями статті 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншій строк давності. Виконавчий напис видається у межах цього строку.
Нормами Закону України «Про нотаріат» та вимогами Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, передбачено, що стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку.
Згідно пункту 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
При цьому, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172» (пункт 3 глави 16 Порядку вчинення виконавчих дій нотаріусами України).
Згідно п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів у редакції, що діяла на момент вчинення спірного виконавчого напису) для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Аналіз норм, що містяться у ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України та ст.ст. 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" дозволяє суду стверджувати, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, таке право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.
Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Аналогічний за своїм змістом висновок міститься й у сформований, правовій позиції, що викладена у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17.
Суд вважає, що в даному випадку нотаріус при вчиненні спірного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за таким виконавчим написом.
Як зазначалось вище, вбачається зі змісту заяви про вчинення виконавчого напису, строк, за який провадиться стягнення становить: девять років та три місяці, з 30.03.2007 року по 30.06.2016 року (а.с. 25).
На думку суду, стягнута за виконавчим написом сума не є безспірною через одночасне стягнення пені та штрафу, що є подвійним притягнення боржника до цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення умов кредитного договору.
Суд також враховує і ту обставину, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано нотаріусу доказів саме отримання позичальником письмових вимог про усунення порушень за кредитним договором, а лише представлено копії таких вимог та поштові квитанції про їх направлення позивачу. Таким чином, у нотаріуса не було підстав для висновку про погодження (не заперечення) боржником розміру нарахованої банком заборгованості.
Більше того, з копії заяви на отримання кредиту від 30.03.2007 року вбачається, що ця заява разом із памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між клієнтом та банком договір про надання банківських послуг. Разом із цим, у документах, які надіслані суду нотаріусом, і на підставі яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис, відсутні в повному обсязі «Памятка клієнта», «Умови та Правила надання банківських послуг», а також «Тарифи», які діяли на час укладення кредитного договору, що свідчить про відсутність у нотаріуса на час вчинення виконавчого напису кредитного договору з інформацією про повний обсяг його умов, зокрема, щодо підстав та розміру нарахування комісії, пені, штрафу тощо.
Таким чином, суд доходить висновку, що стягнута за спірним виконавчим написом заборгованість є спірною; а нотаріус, при вчиненні такого виконавчого напису, не мав повного обсягу документів, зокрема, доказів підтвердження отримання боржником вимоги про погашення заборгованості, умов та тарифів за кредитним договором; не перевірив відсутність спору між кредитором та позичальником щодо розміру заборгованості.
У звязку із чим, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання виконавчого напису, Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 12.08.2016 року, реєстровий номер 6862, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «Приватбанк» заборгованість, що виникла по кредитному договору № б/н від 30.03.2007 року за період з 30.03.2007 року по 30.06.2016 року у розмірі 50 391 грн. 24 коп., що складається із залишку по заборгованості за кредитом 6 845 грн. 50 коп., залишку заборгованості за відсотками 33 534 грн. 01 коп., пені та комісії 7 612 грн. 15 коп., штрафу 2 399 грн. 58 коп. та витрати на вчинення виконавчого напису 1 700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп., а всього 52 091 (пятдесят дві тисячі девяносто одна) грн. 24 коп., таким, що не підлягає виконанню.
Суд окремо зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з'явився, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надав, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Щодо стягнення витрат, повязаних із наданням професійної правничої допомоги, суд виходив з наступного.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов'язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов'язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов'язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до п. 4 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі- Закону) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
З матеріалів справи вбачається, що 01.10.2018 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юристи без проблем» в особі ОСОБА_7 укладено Договір про надання юридичних послуг № 1063 (а.с.9).
Клієнт доручає адвокату надання правової допомоги у вигляді підготовки, подачі та супроводження судом першої інстанції позову про визнання виконавчого напису № 6862 виданого 12.08.2016 року приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_4
Разом із цим, суду не надано доказів, які б підтверджували обґрунтовану кількість витрачених годин на надання такої правничої допомоги.
Таким чином, враховуючи викладене, відповідно до ст. 141 ЦПК України, беручи до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги з ціною позову та задоволення позовних вимог, виходячи із засад розумності, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. понесених судових витрат, пов'язаних з наданням правничої допомоги при розгляді справи в суді.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1233, 1247, 1251, 1252, 1269 ЦК України, ст. ст. 4,5, 81, 82, 90, 141, 258, 259, 263-265, 315 ЦПК України, -
2. Визнати виконавчий напис Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 12.08.2016 року, реєстровий номер 6862, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «Приватбанк» заборгованість, що виникла по кредитному договору № б/н від 30.03.2007 року за період з 30.03.2007 року по 30.06.2016 року у розмірі 50 391 грн. 24 коп., що складається із залишку по заборгованості за кредитом 6 845 грн. 50 коп., залишку заборгованості за відсотками 33 534 грн. 01 коп., пені та комісії 7 612 грн. 15 коп., штрафу 2 399 грн. 58 коп. та витрати на вчинення виконавчого напису 1 700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп., а всього 52 091 (пятдесят дві тисячі девяносто одна) грн. 24 коп., таким, що не підлягає виконанню.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Мовчан Д.В.