Справа № 755/5496/18
"21" січня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого - судді Астахової О.О.,
при секретарях: Неділько Л.Л., Якименко Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № б/н від 03.07.2013 року у розмірі 15 873,04 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 4706,30 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 5076,09 грн., заборгованості за пенею - 4858,60 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) в сумі - 732,05 грн., а також судових витрат по сплаті судового збору - 1762,00 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що між ПАТ «КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н від 03.07.2013 року відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.
Підписання вищевказаного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.
Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.
При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на вказаному банківському сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Умов та Правил надання банківських послуг.
ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.
Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.
Згідно із п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.
Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг.
Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.
Відповідач своєчасно позивачу грошові кошти не повернула, відсотки за користування кредитом не сплатила, внаслідок чого станом на 21.01.2018 року утворилась вказана заборгованість. Оскільки досудове врегулювання спору виявилось неможливим, це змушує позивача звернутися з даним позов до суду.
У судове засідання представник позивача не з'явився, зі змісту позовної заяви убачається, що у разі відсутності представника банку, ПАТ КБ «Приватбанк» не заперечує проти розгляду справи у відсутність його представника та ухвалення заочного рішення суду про задоволення позовних вимог.
Відповідач у судове засідання також не з'явилась, хоча про день, час і місце слухання справи повідомлялась судом належним чином, про причини неявки суд не повідомила, процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористалась. Документів, що підтверджують поважність причин її відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло.
Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 03.07.2013 року ОСОБА_1 звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» із анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якою вона висловила бажання оформити на своє ім'я платіжну картку кредитка «Універсальна» з кредитним лімітом у 4000 грн. та підписала довідку про умови кредитування, відповідно до яких зобов'язалась сплачувати банку 2,5 % у місяць за користування кредитом, здійснювати платежі до 25 числа кожного місяця та вносити щомісячні платежі у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн.
Договір складається із заяви позичальника, Умов і правил надання банківських послуг та Витягу з "Тарифів банку" (а.с. 15, 16, 17-50).
Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Подавши анкету-заяву від 03.07.2013 року, відповідач підтвердила, що ознайомлена з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, та підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» Приватбанку.
Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлене цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Як убачається з матеріалів справи відповідач погодилась з тим, що її письмова заява від 03.07.2013 року, разом із умовами і правилами про надання банківських послуг, а також тарифами, складає договір про надання банківських послуг, про що свідчить її підпис.
Оскільки відповідач не заперечує укладення з позивачем кредитного договору, отримання грошових коштів та не стверджує, що не була ознайомлена з умовами та правилами надання банківських послуг, які були додані позивачем до позовної заяви, суд приходить до висновку про укладення договору між сторонами та отримання відповідачем кредитних коштів.
За змістом статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості убачається, що відповідач не належним чином виконувала взяті на себе зобов'язання, в результаті чого у неї виникла заборгованість станом на 21 січня 2018 року у розмірі 15 873,04 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 4706,30 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 5076,09 грн., заборгованості за пенею - 4858,60 грн. Також позивачем нараховано штраф відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг у розмірі 500,00 грн. - фіксована частина та 732,05 грн. - процентна складова (а.с. 6-13).
При цьому, відсотки за користування кредитом розраховані позивачем виходячи зі зміненої процентної ставки: 01 вересня 2014 року з 30,0 % на 34,8 %, а з 01 квітня 2015 року з 34,8 % на 43,2 %.
Згідно із п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.
Підписавши довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», відповідач погодилась щомісячно до 25 числа сплачувати проценти за користування кредитом, виходячи з відсоткової ставки у розмірі 2,5% на місяць.
Відповідно до ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Матеріали справи не містять даних про причини зміни банком розміру процентної ставки з 1 вересня 2014 року та з 01 квітня 2015 року, а також повідомлення відповідача про зміну процентної ставки та погодження з нею даної дії.
Доказів у підтвердження правомірності збільшення позивачем процентної ставки, а також надання розрахунку заборгованості відповідно до процентної ставки, погодженої сторонами при укладенні договору суду не надано.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, пред'являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивач повинен надати докази, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір.
Проте, позивачем не надано суду розрахунку заборгованості відповідно до процентної ставки, погодженої сторонами при укладенні договору, а також виписки із особового рахунку відповідача.
Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Отже, у частині першій статті 1048 ЦК України, що має диспозитивний характер, установлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором.
Таким чином, законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди (процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не встановлено договором або законом.
Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-36цс14.
Установивши, що спірний договір позики не є безоплатним у розумінні норм частини другої статті 1048 ЦК України та що вказаним договором встановлено розмір процентів від суми позики, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування коштами.
Відповідно до положень Закону, оскільки користування банківськими кредитом не є безпроцентним, то згідно вимог ст. 536, ст. 1048 ЦК України з відповідача на користь банку підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами в розмірі 2204,40 грн., виходячи із розміру боргу 4706,30 грн., з часу його виникнення 01 червня 2015 року і по 21 січня 2018 року з урахуванням облікових ставок НБУ, які діяли в цей період (4706,30 грн. х 26,33 % х 213 днів / 365 днів) + (4706,30 грн. х 17,14 % х 365 днів / 365 днів) + (4706,30 грн. х 13,5 % х 365 днів / 365 днів) + (4706,30 грн. х 14,5 % х 21 день / 365 днів).
Щодо нарахування позивачем штрафу відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг у розмірі 500,00 грн. - фіксована частина, 732,05 грн. - процентна складова, а також пені у розмірі 4858,60 грн., суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
Отже, законодавець у ст. 549 ЦК України визначив два види юридичної відповідальності: штраф або пеня.
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Умовами спірного договору, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.
У той самий час, згідно з пунктами п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, умовами договору передбачено застосування штрафу, який складається із фіксованої частини та процентної складової.
Враховуючи викладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
А відтак, вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за пенею у сумі 4858,60 грн. задоволенню не підлягають.
Вказана позиція також взаємоузгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові суду від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.
Щодо нарахування позивачем до сплати відповідачу штрафу в якості фіксованої та процентної складової, то відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених даним договором, більше ніж на 30 днів клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.
За таких обставин, розмір процентної складової штрафу становить 345,54 грн. (4706,30 грн. + 2204,40 грн. х 5 / 100).
З огляду на означене, оскільки ОСОБА_1 порушила зобов'язання встановлені договором, доказів своєчасної та повної оплати заборгованості за кредитним договором в матеріалах справи не має, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав щодо задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 4706,30 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 2204,40 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн. та штрафу (процентна складова) - 345,54 грн.
Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 4, 12-13, 141, 258-259, 265, 268, 279, 280-281, 284, 289, 352-355 ЦПК України, ст.ст. 512, 525, 526, 530, 612, 615, 625, 629, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, суд,-
Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
В іншій частині - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити рішення суду до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
С у д д я О.О. Астахова