Дата документу 22.01.2019 Справа № 320/7592/15-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 320/7592/15-ц
Провадження №22-ц/807/519/19
Головуючий в 1-й інстанції - Урупа І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,
секретарСеменчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії «Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 вересня 2018 року, ухвалене в м. Мелітополь (повний текст рішення складений 03 жовтня 2018 року) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, 3-ті особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року позивач звернувся до відповідачів з позовом і з урахуванням уточнених позовних вимоги просить стягнути достроково з ОСОБА_6 на його користь борг станом на 28.08.2015 за договором відновлюваної кредитної лінії № 31 від 11.03.2008 в сумі 11393,68 доларів США, у тому числі 10128,47 доларів США - загальна заборгованість по кредиту, 1169,78 доларів США - заборгованість по відсоткам за кредитом, 81,96 доларів США - пеня за несвоєчасну сплату кредитної заборгованості, 2,45 доларів США - 3% річних від простроченої суми кредиту, 11,02 доларів США - 3% річних від простроченої суми відсотків. Звернути стягнення на предмет іпотеки згідно з іпотечним договором № 31 від 11.03.2008 р. - однокімнатну квартиру загальною площею 32,6 кв.м., житловою площею 16,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_5, на користь публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України" в особі філії - Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» для погашення боргових зобов'язань ОСОБА_6 за договором відновлюваної кредитної лінії № 31 від 11.03.2008 в сумі 11393,68 доларів США, шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки, встановленої ст.38 Закону України „Про іпотеку", а саме: укладення договору купівлі-продажу з будь-якою особою - покупцем з правом реєстрації нерухомості в органі реєстрації, подання заяв до органу реєстрації та отримання Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухомість ОСОБА_5, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, а також надання публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, з визначенням початкової ціни предмету іпотеки для його подальшого продажу за оцінкою, визначеною суб'єктом оціночної діяльності, в порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку», але не менш 160590 гривень. Виселити ОСОБА_7 та ОСОБА_5 з житлової площі квартири АДРЕСА_1, зі зняттям їх з реєстраційного обліку в територіальному органі Державної міграційної служби з наданням постійного житла у квартирі за адресою: АДРЕСА_3, посилаючись на те, що 11 березня 2008 між ВАТ «Державний ощадний банк України», тип якого на підставі змін до Статуту змінено на публічне акціонерне товариство, і ОСОБА_6 був укладений договір відновлюваної кредитної лінії № 31, на підставі якого останньому був наданий кредит в сумі 20000 доларів США на споживчі потреби терміном повернення не пізніше 10 березня 2018 року. В якості забезпечення повернення кредиту з ОСОБА_5 був укладений іпотечний договір № 31 від 11.03.2008, згідно з яким в іпотеку позивачу була надана нерухомість, а саме - однокімнатна квартира загальною площею 32,6 кв.м., житловою площею 16,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1. На теперішній час кредит і відсотки по кредиту ОСОБА_6 не сплачуються, борг позичальника становить 11393,68 доларів США. Відповідно до п.3.1.3. розділу 3 Іпотечного договору іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим договором. Відповідно до листа КП «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 03.11.2015 за № 2760 за ОСОБА_5, окрім житла, що знаходиться в іпотеці позивача, зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 25.11.2007 р.№ 7975. Приймаючи до уваги, що ОСОБА_5 зареєструвався в іпотечній квартирі без погодження з банком, а також наявності у нього іншої квартири АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 25.11.2007 р. р.№ 7975, позивач вважає можливим виселити відповідачів з квартири, що перебуває в іпотеці банку, з наданням постійного житла в вказаній квартирі, що перебуває у власності іпотекодавця. У разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки резолютивна частина рішення суду має містити початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно з пунктом 1.3. іпотечного договору сторони домовились, що вартість предмета іпотеки (квартири) становить 160590 гривень.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 вересня 2018 року позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради, ОСОБА_8, про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» борг за договором відновлюваної кредитної лінії № 31 від 11.03.2008, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 4908,17 доларів США, пені за несвоєчасну сплату кредитної заборгованості в розмірі 81,96 доларів США, 3% річних від простроченої суми кредиту - 2,45 доларів США, 3% річних від простроченої суми відсотків -11,02 доларів США, а всього 5003,60 доларів США. В рахунок погашення заборгованості за договором відновлюваної кредитної лінії № 31 від 11.03.2008, укладеним між ОСОБА_6 та Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в розмірі 5003,60 доларів США, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 4908,17 доларів США, пені за несвоєчасну сплату кредитної заборгованості в розмірі 81,96 доларів США, 3% річних від простроченої суми кредиту - 2,45 доларів США, 3% річних від простроченої суми відсотків - 11,02 доларів США, звернути стягнення на предмет іпотеки згідно з іпотечним договором № 31 від 11.03.2008 квартиру загальною площею 32,6 кв.м., жилою площею 16,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_5, на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки, встановленої ст.38 Закону України „Про іпотеку", а саме: укладення договору купівлі-продажу з будь-якою особою - покупцем з правом реєстрації нерухомості в органі реєстрації, подання заяв до органу реєстрації та отримання Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухомість ОСОБА_5, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, а також надання публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, з визначенням початкової ціни предмету іпотеки для його подальшого продажу за оцінкою, визначеною суб'єктом оціночної діяльності, в порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку», але не менш 323 452 гривень. В іншій частині позову відмовлено. В позові Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_7 та ОСОБА_5 про виселення відмовлено повністю. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судові витрати за сплату судового збору в розмірі 1218 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 судовий збір в дохід держави в розмірі 1218 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії «Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині визначення розміру заборгованості за кредитом та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії «Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» є те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про перерахунок суми заборгованості позичальника і зменшення розміру заборгованості тіла кредиту з 10128,47 доларів США, заявлених у позові Банком до 4908,17 доларів США за рахунок сплачених позичальником відсотків по кредиту після отримання останнім вимоги Банку про дострокове повернення кредиту, сплату відсотків та неустойки від 06.04.2012р. в період з 29.04.2012р. по 02.02.2015р., не надавши правового обґрунтування здійсненого перерахунку.

У відзиві на апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії «Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» представник ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_10 зазначає, що заперечує проти апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії «Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк», просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції скасувати та винести нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у зв'язку пропуском позивачем строків позовної давності.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги ОСОБА_5 є те, що у суду не було жодних підстав вважати сплачені ОСОБА_6 кошти на користь позивача після 14.04.2012 року виконанням зобов'язання із дострокового повернення кредиту на підставі вимоги позивача, та як наслідок вважати ці дії ОСОБА_6 визнанням боргу перед позивачем, наслідком яких є переривання строку давності. Також зазначає, що по вимогам про звернення стягнення на предмет іпотеки минув строк позовної давності і у задоволенні цих позовних вимог повинно бути відмовлено, а суд безпідставно відмовив у задоволенні заяви про застосування строків позовної давності, поданої апелянтом. Вказує, що нарахування та стягнення 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України на зобов'язання, що виражені у іноземній валюті є безпідставним. Суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про зменшення розміру неустойки до 1 грн., оскільки позивач не зазнав збитків та незаконно відкинув доводи відповідача про те, що застосування процедури продажу предмета іпотеки не відноситься до компетенції суду, оскільки є способом позасудового вирішення спору.

У відзиві на апеляційну скаргу Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії «Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» зазначає, що заперечує проти апеляційної скарги ОСОБА_5, просить залишити її без задоволення.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 березня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», і ОСОБА_6 був укладений договір відновлюваної кредитної лінії № 31, на підставі якого останньому був наданий кредит в сумі 20000 доларів США на споживчі потреби, зі сплатою 13,00 % річних, терміном повернення не пізніше 10 березня 2018 року. (т.1 а.с.9).

01 вересня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», і ОСОБА_6 був укладений додатковий договір №1 до договору відновлюваної кредитної лінії № 31 від 11 березня 2008 року відповідно до якого пункт 1.1 розділу «Предмет договору» викладено у наступній редакції: «1.1 Банк зобов'язується надавати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 20000 доларів США, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 14% річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки цим договором.» Всі інші умови договору відновлюваної кредитної лінії № 31 від 11 березня 2008 року залишаються без змін. (т.1 а.с. 12).

13 листопада 2010 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», і ОСОБА_6 був укладений додатковий договір №2 до договору відновлюваної кредитної лінії № 31 від 11 березня 2008 року відповідно до якого пункт 1.1 розділу «Предмет договору» викладено у наступній редакції: «1.1 Банк зобов'язується надавати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 20000 доларів США, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 14% річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки цим договором. Кредит надається на споживчі потреби. Кредит надається окремими частинами (грантами) за відновлюваною кредитною лінією, у період до10 березня2010 року. Сукупна вартість кредиту, графік платежів, вид і предмет кожної супутньої послуги та їх обґрунтування визначені в додатку №№ 1-3 до цього договору, що є його невід'ємною частиною. На вказану дату залишок заборгованості який склався в сумі 19791,81дол. США, підлягає погашенню щомісячно ануітетним платежом до29 числакожного місяця, починаючи з грудня місяця2010 року в сумі363,00 дол. США. Остаточним терміном повернення кредиту є10 березня2018 року. Присплаті останнього платежу здійснюється звірка залишку кредиту на відсотків.» Всі інші умови договору відновлюваної кредитної лінії № 31 від 11 березня 2008 року залишаються без змін. (т.1а.с. 13).

В якості забезпечення повернення кредиту з ОСОБА_5 був укладений іпотечний договір № 31 від 11.03.2008, згідно з яким в іпотеку позивачу була надана нерухомість, а саме - однокімнатну квартиру загальною площею 32,6 кв.м., житловою площею 16,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1. (т. 1 а.с. 14-17).

Згідно з п. 1.1. Змін до статуту ВАТ «Державний ощадний банк України», тип відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» змінено на Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». (т.1 а.с.22-24).

Договірні зобов'язання за договором відновлюваної кредитної лінії № 31 від 11.03.2008 відповідач ОСОБА_6 належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 06.04.2012 утворилася прострочена заборгованість, яка складалася з простроченої заборгованості по кредиту в сумі 841,70 доларів США, за відсотками по кредиту - 79,11 доларів США та пені - 252,94 доларів США, а тому 06.04.2012 ПАТ «Державний ощадний банк України» банк надіслав відповідачам ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вимогу про дострокове повернення кредиту, сплату відсотків та неустойки. Вих. № 356 в якій, посилаючись на п.2.2.2. розділу 2, п.3.2.2. розділу 3 Кредитного договору та п.3.1.3. розділу 3 Іпотечного договору, з урахуванням неналежного виконання позичальником умов кредитного договору вимагавдострокового повернення всієї кредитної заборгованості за кредитним договором в розмірі 18674,22 доларів США,у тому числі 18342,17 доларів США - загальна сума заборгованості по кредиту, 79,11 доларів США - прострочена заборгованість за відсотками по кредиту, 252,94 доларів США - пеня за неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором, і яку необхідно сплатити протягом 30 (Тридцяти) календарних днів з моменту отримання цієї вимоги. У разі несплати кредитної заборгованості Банк змушений буде звернутися до суду з позовом, про звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з укладеним іпотечним договором № 31 від 11.03.2008 з відповідними правовими наслідками, визначеними Законом України «Про іпотеку». (т. 1 а.с. 18).

Наявна прострочена заборгованість за кредитним договором станом на 06.04.2012 не заперечується учасниками справи та підтверджується розрахунком заборгованості за договором відновлюваної кредитної лінії № 31 від 11.03.2008 (т. 1 а.с. 20-21) та випискою по рахунку (т.4 а.с. 94-116).

Вимога банку про дострокове повернення кредиту та сплати усіх передбачених договором кредиту платежів була отримана ОСОБА_6 та ОСОБА_5 14.04.2012, що не оспорюєтся учасниками справи.

Прострочення позичальником платежу за кредитним договором відбулося 29 листопада 2011 року. 06.04.2012 банк направив ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вимогу про дострокове виконання зобов'язання, яку кредитор мав виконати протягом 30 днів з часу отримання. Відповідачі отримали вказану вимогу 14 квітня 2012 року, а тому строк користування кредитом вважається таким, що сплив 15 травня 2012 року.

Позивач направивши відповідачам письмове повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості, змінив строк виконання зобов'язання за кредитним договором з 10 березня 2018 року на 14 травня 2012 року. Водночас сам кредитний договір припинив свою дію з дати направлення вимоги про дострокове погашення кредиту.

Після зміни строку виконання зобов'язання (до 15 травня 2012 року) усі наступні ануітетні платежі, передбачені додатком 1 до додаткового договору №2 до договору відновлюваної кредитної лінії №31 від 11 березня 2008 року (а.с. 52-53), не мають правового значення, оскільки за вимогою позичальник зобов'язаний був повернути кредит у повному обсязі до вказаної дати, й усі наступні щомісячні платежі після 15 травня 2012 року не підлягають виконанню. Отже, перебіг позовної давності почався з 16 травня 2012 року.

В період з 29.04.2012 відповідач ОСОБА_6 частково погасив заборгованість за кредитом в сумі 13513,03 доларів США (т. 1 а.с. 20-21, т. 4 а.с. 94-116) При цьому останній платіж в розмірі 120 доларів США ним був здійснений 02 лютого 2015 року. (т.4 а.с. 111).

Враховуючи викладене, вищевказаними діями позичальника, які свідчать про визнання ним свого боргу, було перервано перебіг позовної давності.

ПАТ «Державний ощадний банк України» з позовом до суду звернувся 31 серпня 2015 року, тобто у межах позовної давності, передбаченої статтею 257 ЦК України.

Суд попередньої інстанції далі зазначив, що правових підстав для застосування позовної давності до вимог банку про стягнення заборгованості за кредитом немає. Оскільки позивач своїми діями змінив строк виконання зобов'язання за кредитним договором на 14 травня 2012 року, з 15 травня 2012 року усі наступні ануітетні платежі, передбачені додатком 1 до додаткового договору №2 до договору відновлюваної кредитної лінії №31 від 11 березня 2008 року, не мають правового значення, а тому всі платежі внесені відповідачем здійснені ним на виконання вимоги про повне погашення заборгованості від 06.04.2012. З урахуванням викладеного та враховуючи черговість погашення заборгованості передбачену п. 1.7 кредитного договору, та те, що ОСОБА_6 у період з 29.04.2012 по 02.02.2015 частково погашено заборгованість за кредитом на загальну суму 13513,03 доларів США, залишок заборгованості за кредитним договором становить 4908,17 доларів США та складається з тіла кредиту. ((18342,17 доларів США - заборгованість за кредитом) + (79,11 доларів США - прострочена заборгованість за відсотками) - (13513,03 доларів США- сума погашеної заборгованості в період з 29.04.2012 ) = 4908,17 доларів США).

Також, як далі встановив суд попередньої інстанції, обґрунтованими є вимоги в частині обчислення розміру пені у межах трирічної позовної давності, що встановлено п. 7. 8 Кредитного договору, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_6 Вимоги банку про стягнення 3% річних від простроченої суми кредиту в розмірі 2,45 доларів США та 3% річних від простроченої суми відсотків 11,02 доларів США - підлягають задоволенню. Іпотека квартири за адресою: АДРЕСА_1 є дійсною до припинення основного зобов'язання.

Таким чином, оскільки строк позовної давності до основного зобов'язання позивачем не пропущено то згідно частини першої статті 266 ЦК України строк позовної давності у справі і до додаткової вимоги - звернення стягнення на предмет іпотеки - також не сплив. 06.04.2012 ПАТ «Державний ощадний банк України» банк надіслав відповідачам ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вимогу про дострокове повернення кредиту, сплату відсотків та неустойки Вих. № 356, яку вони отримали 14.04.2012.

До теперішнього часу вимога в повному обсязі не виконана, а тому слід звернути стягнення на предмет іпотеки згідно з іпотечним договором № 31 від 11.03.2008 на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_5, на користь позивача для погашення боргових зобов'язань ОСОБА_6 за договором відновлюваної кредитної лінії № 31 від 11.03.2008 яка складається з заборгованості за тілом кредиту 4908,17 доларів США, пені за несвоєчасну сплату кредитної заборгованості в розмірі 81,96 доларів США, 3% річних від простроченої суми кредиту -2,45 доларів США, 3% річних від простроченої суми відсотків -11,02 доларів США. Щодо ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні, необхідно зазначити наступне. Відповідно до звіту про незалежну оцінку квартири розташованої за адресою АДРЕСА_1, 2959435_25042018_2 от 25.04.2018, индентификатор 1648560, проведеної оцінювачем ТОВ «Агенство нерухомості «Альянс-ДА» ОСОБА_11 на замовлення ОСОБА_5 вартість об'єкта оцінки станом на 25.04.2018 становить 323 452 грн. без урахування ПДВ -20 %. (Т3 а.с. 187-205). Суд вважає, що вищевказаний звіт про незалежну оцінку є належним, допустимим та достовірним доказом, а тому слід визначити початкову ціну предмету іпотеки для його подальшого продажу за оцінкою, визначеною суб'єктом оціночної діяльності, в порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку», але не менш 323 452 грн. Позовні вимоги банку щодо виселення ОСОБА_7 та ОСОБА_5 з житлової площі квартири АДРЕСА_1, зі зняттям їх з реєстраційного обліку в територіальному органі Державної міграційної служби з наданням постійного житла у квартирі за адресою: АДРЕСА_3, не підлягають задоволенню.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду, зауважуючи, щодоводи викладені в апеляційних скаргах Банку і відповідача ОСОБА_5 обґрунтовано оцінені в оскаржуваному судовому рішенні.

Так, відповідно до частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до умов кредитного договору сторони встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням заборгованості (пункт 1 .1 договору). Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України строк виконання кожного щомісячного зобов'язання спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 1 статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно п. 7. 8 Кредитного договору сторони домовилися про збільшення строків позовної давності відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України до 3 (трьох) років для всіх грошових зобов'язань позичальника ( в тому числі але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені), що передбачені умовами цього Договору.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Відповідно до п.3.2.2. розділу 3 Кредитного договору банк має право при виникненні простроченої заборгованості за кредитом та/або процентами чи комісійними винагородами (у разі їх стягнення згідно з умовами цього договору), а також в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в тому числі шляхом звернення стягнення на заставлене майно.

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення кредиту, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення.

Встановлено, що прострочення позичальником платежу за кредитним договором відбулося 29 листопада 2011 року. 06.04.2012 банк направив ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вимогу про дострокове виконання зобов'язання, яку кредитор мав виконати протягом 30 днів з часу отримання. Відповідачі отримали вказану вимогу 14 квітня 2012 року, а тому строк користування кредитом вважається таким, що сплив 15 травня 2012 року.

Тобто, позивач направивши відповідачам письмове повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості, змінив строк виконання зобов'язання за кредитним договором з 10 березня 2018 року на 14 травня 2012 року. Водночас сам кредитний договір припинив свою дію з дати направлення вимоги про дострокове погашення кредиту.

Після зміни строку виконання зобов'язання (до 15 травня 2012 року) усі наступні ануітетні платежі, передбачені додатком 1 до додаткового договору №2 до договору відновлюваної кредитної лінії №31 від 1 березня 2008 року (а.с. 52-53), не мають правового значення, оскільки за вимогою позичальник зобов'язаний був повернути кредит у повному обсязі до вказаної дати, й усі наступні щомісячні платежі після 15 травня 2012 року суд вірно відніс на погашення заборгованості за тілом кредиту.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1174цс16.

Отже, перебіг позовної давності почався з 16 травня 2012 року.

Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

В період з 29.04.2012 відповідач ОСОБА_6 частково погасив заборгованість за кредитом в сумі 13513,03 доларів США (т. 1 а.с. 20-21, т. 4 а.с.94-116) При цьому останній платіж в розмірі 120 доларів США ним був здійснений 02 лютого 2015 року. (т.4 а.с. 111).

Враховуючи викладене, вищевказаними діями позичальника, які свідчать про визнання ним свого боргу, було перервано перебіг позовної давності.

Такий висновок зробив Верховний Суд в своїй постанові від 18 квітня 2018 року по справі № 755/15905/15-ц (провадження № 61-6553св18).

ПАТ «Державний ощадний банк України» з позовом до суду звернувся 31 серпня 2015 року, тобто у межах позовної давності, передбаченої статтею 257 ЦК України. Правових підстав для застосування позовної давності до вимог банку про стягнення заборгованості за кредитом немає.

Щодо позовної давності за вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки, то слід зазначити наступне.

За змістом частини п'ятої статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до змісту пункту п. 4.1 договору іпотеки право іпотеки виникає з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Згідно з п. 44 договору іпотеки право іпотеки припиняється виконанням в повному обсязі зобов'язання за кредитним договором та в інших випадках, передбачених чинним законодавством України .

Згідно підпункту 9.1 іпотечного договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення і діє до виконання зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі. Одночасно з нотаріальним посвідченням цього договору накладається заборона відчуження предмету іпотеки.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору іпотеки про його дію до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором та виконання іпотекодавцем своїх зобов'язань за кредитним договором не свідчать про те, що договором іпотеки встановлено його строк в розумінні статті 252 ЦК України.

Одже, іпотека квартири за адресою: АДРЕСА_1 є дійсною до припинення основного зобов'язання.

Таким чином, оскільки строк позовної давності до основного зобов'язання позивачем не пропущено, то згідно частини першої статті 266 ЦК України строк позовної давності у справі і до додаткової вимоги - звернення стягнення на предмет іпотеки - також не сплив, а тому доводи апелянта ОСОБА_5 в цій частині є безпідставними.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року по справі № 336/6469/14-ц.

Оскільки позивач своїми діями змінив строк виконання зобов'язання за кредитним договором на 14 травня 2012 року, з 15 травня 2012 року усі наступні ануітетні платежі, передбачені додатком 1 до додаткового договору №2 до договору відновлюваної кредитної лінії №31 від 11 березня 2008 року, не мають правового значення, а тому всі платежі внесені відповідачем здійснені ним на виконання вимоги про повне погашення заборгованості від 06.04.2012.

З урахуванням викладеного та враховуючи черговість погашення заборгованості передбачену п. 1.7 кредитного договору, та те, що ОСОБА_6 у період з 29.04.2012 по 02.02.2015 частково погашено заборгованість за кредитом на загальну суму 13513,03 доларів США, залишок заборгованості за кредитним договором становить 4908,17 доларів США та складається з тіла кредиту. ((18342,17 доларів США - заборгованість за кредитом) + (79,11 доларів США - прострочена заборгованість за відсотками) - (13513,03 доларів США- сума погашеної заборгованості в період з 29.04.2012 ) = 4908,17 доларів США).

Також обґрунтованими є вимоги в частині обчислення розміру пені оскільки вона не була сплачена і на час припинення дії кредитного договору.

Щодо посилань апелянта ОСОБА_5 з приводу зменшення розміру неустойки, то слід зазначити наступне. Так, положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини п'ятої статті 12 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Судом встановлено, що розмір збитків складається з заборгованості по тілу кредиту та становить 4908,17 доларів США, а розмір пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 81,96 доларів США. Приймаючи до уваги, що заявлена сума пені не перевищує суму збитків та є співмірною із розміром заподіяних збитків, а тому не підлягає зменшенню.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимоги банку про стягнення 3% річних від простроченої суми кредиту в розмірі 2,45 доларів США та 3% річних від простроченої суми відсотків 11,02 доларів США - підлягають задоволенню.

Безпідставними є посилання апелянта ОСОБА_5 на те, що звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом процедури продажу предмету іпотеки, встановленої ст.38 Закону України «Про іпотеку» не входить до повноважень суду, оскільки є позасудовим врегулюванням питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки ці доводи суперечать умовам іпотечного договору та вимогам ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Посилання апелянта ОСОБА_5 з приводу розміру стягнутої пені не вказують, що суд невірно стягнув пеню, оскільки на момент спливу терміну дії договору, 14 квітня 2012 року пеня була нарахована банком у більшому розмірі ніж стягнуто судом.

Доводи апеляційних скарг висновків суду, не спростовують, оскільки є повторенням обставин, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції, і зводяться лише до незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при встановленні зазначених фактів не були порушені норми процесуального права, правильно застосовано норми матеріального права, а тому підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії «Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» залишити без задоволення, а рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 24 січня 2019 року.

Судді: С. В. Кухар

О. В. Крилова

О. З. Поляков