Постанова

Іменем України

03 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 718/2639/14-ц

провадження № 61-13292св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу заступника прокурора Чернівецької області старшого радника юстиції Дутковського Адріана Юрійовича на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 11 квітня 2017 року у складі суддів: Владичана А. І., Міцнея В. Ф., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - прокурор Кіцманського району Чернівецької області в інтересах держави в особі відділу освіти, молоді та спорту Кіцманської районної державної адміністрації,

відповідачі: Лашківська сільська рада Кіцманського району Чернівецької області, ОСОБА_2,

третя особа - приватний нотаріус Кіцманського районного нотаріального округу Троянський Вадим Миколайович,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2014 року прокурор Кіцманського району Чернівецької області в інтересах держави в особі відділу освіти, молоді та спорту Кіцманської районної державної адміністрації звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення Лашківської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області від 16 травня 2003 року «Про затвердження ціни на будівлю колишнього дитячого садка з прибудовами по АДРЕСА_1, визнати недійсним договір купівлі-продажу від 19 червня 2003 року, укладений між територіальною громадою с. Витилівка в особі Лашківської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Кіцманського районного нотаріального округу Трояновським В.М. за № 1030, зареєстрований у реєстрі прав власності на нерухоме майно за №475940, відповідно до якого було відчужено нерухоме майно територіальної громади - будівлю колишнього дитячого садка літ. «А», загальною площею 600,7 кв. м, котельню літ. «Б» площею 10,00 кв. м, вбиральню літ «В» та криницю літ «К», що розташовані по АДРЕСА_1, загальною вартістю 83 900 грн, та повернути зазначене нерухоме майно у комунальну власність територіальної громади с. Витилівки Лашківської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області.

На обґрунтування своїх вимог посилався на порушення відповідачами вимог Законів України: «Про приватизацію державного майна» та «Про освіту», відповідно до яких будівлі соціальної сфери не підлягають приватизації та відчуженню.

Суди розглядали справу неодноразово.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22 липня 2015 року (у складі судді Мізюка В. М.) позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення Лашківської сільської ради від 16 травня 2003 року «Про затвердження ціни на будівлю колишнього дитячого садка з прибудовами у АДРЕСА_1». Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 19 червня 2003 року, укладений між територіальною громадою с. Витилівки в особі Лашківської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Кіцманського районного нотаріального округу Трояновським В.М. за № 1030, зареєстрований у реєстрі прав власності на нерухоме майно за №475940. Повернуто у комунальну власність територіальної громади с. Витилівки Лашківської сільської ради нерухоме майно: будівлю колишнього дитячого садка літ. «А», загальною площею 600,7 кв. м, котельню літ. «Б» площею 10,00 кв. м, вбиральню літ «В» та криницю літ «К», що розташовані по АДРЕСА_1, загальною вартістю 83 900 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що нежитлове приміщення колишнього дитячого садка перебувало у комунальній власності, а тому його приватизація та відчуження відбулися з порушенням вимог частини другої статті 5 Закону України «Про приватизацію державного майна», статей 34, 63 Закону України «Про освіту», частини п?ятої статті 16 Закону України «Про дошкільну освіту», Положення про порядок створення, реорганізації і ліквідації навчально-виховних закладів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 квітня 1994 року № 228. Крім того, Лашківською сільською радою не надано доказів на підтвердження того, що відчуження дитячого садка відбувалося на конкурсній основі, як це передбачено законом.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 11 квітня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що нежитлова будівля колишнього дитячого садка відповідно до частини восьмої статті 31 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» рішенням від 26 грудня 2000 року 17 сесії 23 скликання Лашківської сільської ради передана у комунальну власність, тому Закон України «Про приватизацію державного майна» не може бути застосований до правовідносин, які виникли щодо майна, яке перебувало у комунальній власності, в тому числі положення щодо реалізації майна на конкурсній основі. У справі відсутні будь-які докази і про створення у с. Витилівка Кіцманського району по вул. 28 Червня, 11 навчально-виховного закладу. Крім того, відповідно до листа Лашківської сільської ради від 27березня 2017 року № 133 в с. Витилівці по вул. Воробкевича, 52 функціонує ДНЗ «Сонечко». Звертаючись до суду з позовом в інтересах держави в особі відділу освіти, молоді та спорту Кіцманської районної державної адміністрації, прокурор вважав порушеними права відділу освіти відчуженням будівлі дитячого садка у с. Витилівці. Разом з тим, прокурором не обґрунтовано та судом не встановлено, які права та інтереси відділу освіти порушені і потребують захисту та в який спосіб мають бути захищені ці права та інтереси. Для відчуження будівлі колишнього дитячого садка, що перебувала на балансі сільської ради, не потрібна була згода відділу освіти, оскільки це не передбачено Законами України «Про освіту» та «Про дошкільну освіту» в редакції, яка діяла на момент відчуження. Крім того, реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статі 216 цього Кодексу) застосовується лише у разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку із цим вимогу про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції можна пред'явити тільки стороні недійсного правочину, а відділ освіти, молоді та спорту Кіцманської районної державної адміністрації не є стороною оспорюваного договору купівлі-продажу нерухомого майна, тобто не може бути належним позивачем, оскільки при відчуженні спірного приміщення будь-які права та інтереси відділу освіти не були порушені, а тому позов прокурора в його інтересах в цій частині є безпідставним. При ухваленні рішення суд першої інстанції в обґрунтуваннязадоволення позову безпідставно послався і на статті 386, 388, 390 ЦК України. В матеріалах справи відсутні будь-які докази про те, що спірне приміщення було відчужено покупцем третій особі, тому посилання суду на статті глави 29 ЦК України є невірним.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1)Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заступник прокурора Чернівецької області старшого радника юстиції Дутковський А. Ю. просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що прокурори та їх заступники мають право звертатися до суду з позовними заявами в інтересах держави. Оскільки згідно з Конституцією України право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правом власності інших суб?єктів, кожне порушення закону при відчуженні комунального майна є порушенням державних інтересів. Відповідно до частини другої статті 14 Закону України «Про освіту» місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування створюються відповідні органи управління освітою, діяльність яких спрямовується на управління навчальними закладами, що є комунальною власністю. Законом не передбачено повноважень щодо звернення відділу освіти, молоді та спорту до суду із позовом про визнання незаконним рішень органів державної влади та місцевого самоврядування в частині визнання недійсними правочинів щодо відчуження об?єктів нерухомості державної чи комунальної власності, тому в інтересах цього органу до суду звернувся прокурор. Прокурор Кіцманського району обґрунтував своє звернення до суду в інтересах відділу освіти, молоді та спорту Кіцманської районної державної адміністрації, зважаючи на порушення його охоронюваного законом інтересу, визначеного статтею 18 Закону України «Про дошкільну освіту», щодо забезпечення розвитку дошкільної освіти та мережі дошкільних навчальних закладів незалежно від типів і форми власності відповідно до освітніх запитів населення. Відділ освіти зацікавлений у поверненні до комунальної власності нежитлової будівлі дитячого садка, що є предметом оспорюваного договору, з метою її використання для здобуття дітьми дошкільної освіти. Під час прийняття дитячого садка до комунальної власності він мав статус дошкільного навчального закладу, а тому на нього поширюється особливий режим правового регулювання майна, що є матеріальною базою дошкільної освіти.

(2) Позиція ОСОБА_2

У запереченні на касаційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що прокурором не обґрунтовано та судом не встановлено, які права та інтереси відділу освіти порушені і потребують захисту та в який спосіб мають бути захищені ці права та інтереси. Прокурором не надано будь-яких доказів того, що відчужений об?єкт нерухомого майна фінансувався з державного бюджету та був діючим об?єктом освіти.

14 березня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Суди установили, що відповідно до акта прийому-передачі об'єктів соціальної сфери № 5 від 26 грудня 2000 року, ТОВ ім. Крикливця передало на баланс Лашківській сільській раді «дитячі ясла» у с. Витилівці, введені в експлуатацію у 1920 році.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 27 березня 2003 року, власником будівлі колишнього дитячого садка у АДРЕСА_1 була територіальна громада цього населеного пункту в особі Лашківської сільської ради.

Рішенням VII сесії XXIV скликання Лашківської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області від 16 червня 2003 року затверджено ціну на будівлю колишнього дитячого садка з прибудовами (котельня, вбиральня, криниця) у АДРЕСА_1 у сумі 10 тис. грн, а також доручено сільському голові оголосити про продаж цього об'єкта через засоби масової інформації, та укласти договір купівлі-продажу в нотаріальному порядку.

19 червня 2003 року між Лашківською сільською радою Кіцманського району Чернівецької області та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна - будівлі колишнього дитячого садка, розташованої по АДРЕСА_1 за ціною 10 тис. грн. На підставі цього договору ОСОБА_2 набула у власність зазначене нерухоме майно. Згідно рішення 2 сесії 5 скликання Лашківської сільської ради від 01 червня 2006 року ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, площею 0,2500 га, розташовану в АДРЕСА_1, на яку видано державний акт на право власності на земельну ділянку від 29 серпня 2006 року серії НОМЕР_1.

Відповідно до листа Лашківської сільської ради від 27 березня 2017 року № 133 в с. Витилівці по вул. Воробкевича, 52 функціонує дошкільний навчальний заклад «Сонечко».

Одним із видів дошкільних навчальних закладів є дитячі садки (стаття 34 Закону України «Про освіту»).

У пункті «б» частини другої статі 5 Закону «Про приватизацію державного майна», у редакції чинній на момент продажу спірного майна, передбачено, що приватизації не підлягають об'єкти, що мають загальнодержавне значення, діяльність яких забезпечує соціальний розвиток, збереження та підвищення культурного, наукового потенціалу, духовних цінностей, до яких зокрема відносяться і об'єкти освіти, що фінансуються з державного бюджету.

Відповідно до частини п?ятої статті 62 Закону України «Про освіту» об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

За змістом частини шостої статті 16 Закону України «Про дошкільну освіту», який набрав чинності 02 серпня 2001 року, реорганізація або ліквідація діючих комунальних дошкільних навчальних закладів, а також дошкільних навчальних закладів, створених колишніми сільськогосподарськими колективними та державними господарствами, допускається лише за згодою територіальної громади (загальних зборів) села, селища, міста або на підставі результатів місцевого референдуму.

Суди установили, що будівлю колишнього дитячого садка по АДРЕСА_1 передано на баланс Лашківської сільської ради 26 грудня 2000 року у процесі ліквідації колективного сільського підприємства ТОВ ім. Крикливця.

Разом з тим, обставин про те, що на баланс ради 26 грудня 2000 року передано діючий дошкільний навчальний заклад, що він продовжував функціонувати за призначенням та фінансувався за рахунок державного бюджету, у справі не встановлено.

Таким чином, 26 грудня 2000 року Лашківська сільська рада прийняла на баланс будівлю колишнього дитячого садка по АДРЕСА_1, а не дитячий садок зі статусом дошкільного навчального закладу.

Відповідно до пункту 30 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна.

З урахуванням встановлених у справі обставин, колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що при відчуженні спірного об?єкта нерухомості Лашківська сільська рада діяла в межах наданих їй повноважень.

Крім того, ОСОБА_2 отримала у власність будівлю колишнього дитячого садка по АДРЕСА_1 Чернівецької області, який введено в експлуатацію у 1920 році.

Згідно звіту про незалежну оцінку ринкової вартості будівлі колишнього дитячого садка в АДРЕСА_1, Кіцманського району Чернівецької області від 07 травня 2003 року, вартість оціненого об'єкту становить 9 475 грн із середньозваженим фізичним зносом наявних елементів на день обстеження 76,30 %. Знецінення становить 97 %. Коефіцієнт придатності 0,03. Невелика котельня літ. Б та вбиральня літ. В, які розташовані на прилеглій території та знаходилися в занедбаному стані, оцінці не підлягали.

Рішенням Лашківської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області від 25 листопада 2005 року № 93/11 надано ОСОБА_2 дозвіл на реконструкцію будівлі колишнього дитячого садка, розташованої по АДРЕСА_1, під житловий будинок.

Згідно висновку судової інженерно-технічної експертизи № 796, складеної в період із 31 жовтня 2016 року по 15 лютого 2017 року відсоток готовності незавершеного будівництвом житлового будинку літ. А по АДРЕСА_1 становить 57 %; вартість будівельних робіт з реконструкції незавершеного будівництвом житлового будинку літ. А по АДРЕСА_1, за виключенням прихованих робіт та робіт з демонтажу, визначена станом на час проведення дослідження у розмірі 665 874 грн 24 коп.

Таким чином, ОСОБА_2 із 19 червня 2003 року є власником спірного об?єкта нерухомості, реконструювала будівлю, витративши на проведені роботи 665 874 грн 24 коп.; протягом 11 років з моменту набуття ОСОБА_2 у власність спірного об?єкта нерухомості територіальна громада с. Витилівки та с. Лашківки Кіцманського району не оспорювала правомірність придбання ОСОБА_2 цієї будівлі.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

У практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об'єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов'язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання.

«Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

У справі, яка переглядається, з огляду на характер спірних правовідносин, встановлені судом обставини про те, що будівля колишнього дитячого садка по АДРЕСА_1 не використовувалася для функціонування діючого дошкільного навчального закладу, фізичний знос конструктивних елементів цієї будівлі на момент її відчуження відповідачу становив 76,30 %, а внаслідок проведених ОСОБА_2 заходів реконструкції відсоток готовності незавершеного будівництвом житлового будинку літ. А по АДРЕСА_1 становить 57 %, а також з огляду на те, що в с. Витилівці функціонує дошкільний навчальний заклад, вбачається невідповідність заходу втручання держави у право власності ОСОБА_2 критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці ЄСПЛ.

Таким чином, доводи касаційної скарги про те, що оспорюваним рішенням ради та договором купівлі-продажу порушуються права відділу освіти, молоді та спорту Кіцманської районної державної адміністрації щодо забезпечення розвитку дошкільної освіти та мережі дошкільних навчальних закладів,є необґрунтованими та не впливають на законність рішення апеляційного суду у справі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги спростовуються матеріалами справи та встановленими судами обставинами, оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм процесуального права та залишається без змін на підставі статті 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу заступника прокурора Чернівецької області старшого радника юстиції Дутковського Адріана Юрійовича залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 11 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. О. Лесько

С.Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко

С. П. Штелик