Справа № 308/2710/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 січня 2019 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого Собослой Г.Г.,

суддів: Фазикош Г.В., Джуга С.Д.,

секретарі: Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ПАТ «Універсал Банк» - Матьковського Р.Е. на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22 серпня 2018 року у справі №308/2710/18 (Головуючий: Шепетко І.О.), -

встановила:

ПАТ «Універсал Банк» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з останньої: заборгованість у вигляді інфляційних втрат за час прострочення у розмірі 60 849,43 грн.; 3% річних за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 5 877,93 грн.; заборгованість по нарахованим відсоткам за кредитним договором №06/1603К-07 від 07.09.2007 року в розмірі 2 012,23 доларів США; пеню в розмірі 63 773,17 грн., а також стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 739,91 грн..

Позовні вимоги мотивує тим, що 07.09.2007 року між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (08.07.2009 року змінено найменування на Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк») було укладено кредитний договір №06/16603К-07 згідно якого кредитор видав позичальнику кредит у сумі 7 200,00 доларів США під 13,45% річних. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.04.2010 року у справі №2п-3456/10 ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» суму заборгованості за Кредитним договором в розмірі 65 429,49 грн., судовий збір у розмірі 655,00 грн. та 120,00 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Оскільки вказане рішення суду не виконано, у відповідності до ст.625 ЦК України боржник зобов'язаний сплатити кредитору суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 22.08.2018 року даний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк»: заборгованість у вигляді інфляційних втрат за час прострочення у розмірі 60 849,43 грн.; 3% річних за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 5 877,93 грн.; судовий збір у розмірі 1 000,91 грн. У задоволенні решти вимог - відмовлено.

На вказане рішення представник ПАТ «Універсал Банк» - Матьковський Р.Е. подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення відсотків та пені та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування скарги посилається на його необґрунтованість, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Сторони в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, а тому розгляд справи здійснюється у їх відсутності, у відповідності ч.2 ст.372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 07.09.2007 року між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (08.07.2009 року змінено найменування на Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк») було укладено кредитний договір №06/16603К-07 згідно якого кредитор видав позичальнику кредит у сумі 7 200,00 доларів США під 13,45% річних.

У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_2 своїх зобов'язань за вказаним договором, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.04.2010 року у справі №2п-3456/10 було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» суму заборгованості за Кредитним договором в розмірі 65 429,49 грн., судовий збір у розмірі 655,00 грн. та 120,00 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Станом на час звернення ПАТ «Універсал Банк» із даним позовом до суду заборгованість за кредитним договором №06/16603К-07 від 07.09.2007 року не погашена, рішення суду не виконано.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що після пред'явлення вимоги, яка була задоволена судовим рішенням, банк не вправі нараховувати відсотки та пеню, а має право лише на стягнення сум, передбачених ст.625 ЦК України.

З таким висновком суду першої інстанції повністю погоджується колегія суддів з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на строк дій кредитної картки. При цьому, згідно довідки позивача кредитна картка для клієнта ОСОБА_3 діяла до останнього дня місяця 12.2016 (а.с.85). Тобто, остаточним строком повернення кредиту є 31.12.2016 року.

Відтак, у межах строку кредитування, який було змінено кредитором внаслідок пред'явлення вимоги про дострокове повернення боргу, відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами кожного місяця. Починаючи з моменту пред'явлення до нього вимоги у 2010 році, відповідач мав обов'язок повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування, що узгоджується також з графіком погашення кредиту та відсотків.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Тобто право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Такий же правовий висновок викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року в справі № 202/4494/16.

За таких обставин, банк не вправі нараховувати відсотки після ухвалення судового рішення про дострокове стягнення боргу, тобто починаючи з 02 квітня 2010 року, а також пеню, яка є видом неустойки.

За таких обставин, суд вірно відмовив у задоволенні вимог про стягнення відсотків та пені.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ПАТ «Універсал Банк» залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 січня 2019 року.

Головуючий

Судді: