Справа № 199/8309/18
(2/199/1445/19)
РІШЕННЯ

Іменем України

28.03.2019 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Куземі О.Г., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, треті особи: Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, Дніпровська міська рада, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що 22 серпня 2009 року померла її мати, ОСОБА_5. На день смерті матері позивач, батько позивача ОСОБА_6 проживали однією сімєю за адресою м. Дніпро, вул. Решетилівська, 33/129. Після смерті матері відкрилась спадщина на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1, так як квартира належала на праві власності в рівних частинах матері та батькові. На підставі того, що мати проживала постійно за вказаною адресою, позивач та батько не звертались до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, хоч позивач просив батька надати документи на квартиру для звернення до нотаріуса, однак отримала відмову на підставі неможливості знайти документи, а також тому, що зможу оформити право на спадщину після його смерті. Позивач зазначила, що батько тяжко хворів, а після смерті дружини в 2009 році переніс інсульт в тяжкій формі, була порушена мозкова діяльність, був паралізований і не міг пересуватись. 04 серпня 2018 року помер батько позивача, ОСОБА_6. Після смерті батька позивач звернулась до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері та батька. 15 вересня 2018 року постановою державного нотаріуса Четвертої Дніпровської державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_5, померлої 22 серпня 2009 року, за пропуском позивачем строку на прийняття спадщини. Зі змісту постанови державного нотаріуса вбачається, що мати позивача на день смерті не була зареєстрована за вказаною адресою, а позивачем не подано заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк. Дійсно померла мати позивача була зареєстрована з 23 жовтня 1995 року за адресою: м. Дніпро, вул. Шолохова, 15/249, проте постійно проживала із позивачем та батьком. Позивач просила суд визначити додатковий строк 3 місяця для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5, померлої 22 серпня 2009 року у м. Дніпропетровську.

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити в повному. В обґрунтування позовних вимог посилались на обставини зазначені у позові.

Відповідач у судове засідання не зявився. Надав нотаріально посвідчену заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає та просить справу розглядати без його присутності.

Представник третьої особи Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився. Надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без присутності чого представника, рішення по справі ухвалити на розсуд суду.

Представник третьої особи Дніпровської міської ради у судовому засіданні просив суд ухвалити рішення згідно чинного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Суд вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10 вересня 1993 року, виданого Виконкомом міської ради народних депутатів, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_5.

Позивач є дочкою ОСОБА_5, померлої 22 серпня 2009 року. Після смерті матері відкрилась спадщина у вигляді Ѕ частини спірної квартири.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до частини першою статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Згідно копії спадкової справи, що відкрита після смерті ОСОБА_5, померлої 22 серпня 2009 року, вказана спадкова справа відкрита на підставі заяви позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину. Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину в установленому законом порядку відсутні. Постановою державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 від 15 вересня 2018 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з пропуском шестимісячного строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, також позивачем не підтверджено документами факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на момент його смерті.

Пленум Верховного Суду України у пункті 24 Постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам розяснив, що відповідачами у справах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини є інші спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Таки чином, належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Суд встановив, що позов предявлено до відповідача по справі, як спадкоємця першої черги після смерті спадкодавця, проте відповідач спадщину у установленому законом порядку не прийняв, тому є неналежним відповідачем по справі.

У разі пред'явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 ЦПК). Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Суд зазначає, що позивачу у судовому засіданні було розяснено її право на заміну неналежного відповідача ОСОБА_4 на територіальну громаду в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, однак позивач зазначеним правом не скористалася.

Також згідно Пленуму Верховного Суду України у пункті 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У судовому засіданні в обґрунтування поважності причин пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач зазначила, що вона разом з матірю на час відкриття спадщини проживала постійно за адресою реєстрації позивача. Дані обставини підтверджуються також довідкою ОСББ «Решетилівська-33» від 28.09.2018 року, поясненнями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 Таким чином, на думку суду, позивач обрала неправильний спосіб захисту свого цивільного права

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі викладеного, з огляду на той факт, що позивач предявила позов до неналежного відповідача, судом не надається оцінка доказам позивача щодо поважності причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати віднести за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 264-266 ЦПК України, ст. 1272 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

У позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Судові витрати у вигляді судового збору віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги.

Суддя