печерський районний суд міста києва
Справа № 433/2056/18-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 року

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Шило А.М.,

за участю:

позивача: ОСОБА_2 ,

представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання права власності на банківський вклад в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2 ) звернулась до суду із позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - відповідач, АТ КБ «Приватбанк») в якому просить визнати за нею право власності на банківський вклад у АТ КБ «Приватбанк» за договором № SAMDN4039 (Вклад «Стандарт») від 27.09.2007 року особовий рахунок № НОМЕР_1 електронна ощадна книжка № НОМЕР_2 в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та витребувати з відповідача інформаційну довідку по вкладу ОСОБА_3 за договором № SAMDN4039 (Вклад «Стандарт») від 27.09.2007 року особовий рахунок № НОМЕР_1 електронна ощадна книжка № НОМЕР_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, щовідповідно до заповіту від 13.11.2008 року вона є спадкоємцем після своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .У встановлений законом строк позивач звернулась до приватного нотаріуса Луганського міського нотаріального округу Паденко Т.М. у м. Луганськ, Луганської області та отримала свідоцтво на право спадщини на ? частину квартири. ІНФОРМАЦІЯ_2 року після смерті свого батька ОСОБА_4 , позивач знайшла укладений договір банківського вкладу № SAMDN4039 (Вклад «Стандарт») від 27.09.2007 року, укладений між ОСОБА_3 та АТ КБ «Приватбанком», за яким її мати внесла на депозитний рахунок 9 500,00 грн.та заповідальне розпорядження, дію якого позивач заперечує, так як її мати склала заповіт.28.09.2018 року ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса Станично-Луганського районного нотаріального округу Луганської області з питань оформлення спадковоїсправи на банківський вклад після своєї матері, в чому їй було відмовлено, оскільки встановлено факт заведення спадкової справи іншим нотаріусом, і враховуючи те, що спадкова справа знаходиться на території, не підконтрольній Україні, нотаріусом було рекомендовано звернутись до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування.

Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 02.11.2018 року цивільну справу № 433/2056/18 за позовом ОСОБА_2 до АТ КБ «Приватбанк» про визнання права власності на банківський вклад в порядку спадкування направлено до Печерського районного суду м. Києва за територіальною підсудністю.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.01.2019 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до АТ КБ «Приватбанк» про визнання права власності на банківський вклад в порядку спадкування та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 14.05.2019 року.

28.02.2019 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечував проти позову.

Протокольними ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 14.05.2019 року представнику відповідача було повернуто відзив на позовну заяву, оскільки він не відповідав вимогам п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України, та, згідно ч. 2 ст. 240 ЦПК України, за клопотанням представника відповідача в судовому засіданні було оголошено перерву до 15.08.2019 року.

В судовому засіданні 15.08.2019 рокупозивач підтримала позовні вимоги з викладених у позовній заяві підстав та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 15.08.2019 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволені позову слід відмовити, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 ,про що свідчать дані свідоцтва про народження позивача серія НОМЕР_3 від 08.10.1960 року,про що зроблено відповідний запис за № 1416, та дані свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_4 від 14.07.1984 року, про що зроблено відповідний запис за № 514.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22.12.2011 року Серія НОМЕР_5 , виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області.

Згідно заповіту, складеного 30.11.2008 року, посвідченого Приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Луганської області Поповою Т.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1703, ОСОБА_3 все своє майно заповіла ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.09.2012 року, посвідченого Приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Паденко Т.М., спадкова справа № 7-2012, зареєстрованого в реєстрі за № 770, ОСОБА_2 одержала у спадщину ? частки квартири АДРЕСА_1 .

27.09.2007 року між ОСОБА_3 та АТ КБ «Приватбанк» було укладено договір банківського вкладу № SAMDN4039 (Вклад «Стандарт»), відповідно до умов якого Банк прийняв від Вкладника 9 500,00 грн. на строк 12 місяців тобто до 27.09.2008 року.

Також ОСОБА_3 було складено заповідальне розпорядження, згідно якого у випадку її смерті вклад та нараховані відсотки переходять у розпорядження її чоловіка - ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , виданим Станично-Луганським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області 20.09.2017 року за актовим записом № 340.

За зверненням позивача до приватного нотаріуса Станично-Луганського районного нотаріального округу Луганської області Бутакової І.Г. з питань оформлення спадкових справ після смерті її матері, остання надала роз`яснення від 28.09.2018 року, згідно з яким, спадкова справа № 7/2012 після смерті ОСОБА_3 вже була заведена приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Паденко Т.М. 08.06.2012 року, отже, згідно п.п. 2.4 п. 2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус відмовляє заявнику у прийняті заяви. Також у вказаному роз`ясненні позивачу було рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як визначено у ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно ст. 1223 ЦК України,право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно доч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 3 ст. 1272 ЦК Українивстановлено, що за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Отже, законодавцем встановлено шестимісячний строк для прийняття спадщини, і, в разі пропуску вказаного строку з поважних причин, спадкоємець не позбавлений права звернутися до суду із вимогою про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

При цьому, спадкування права на вклад у банку врегульоване ст. 1228 ЦК України, якою визначено, що вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавшизаповітабо зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі).Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним.Заповіт, складений після того, як було зроблене розпорядження банку (фінансовій установі), повністю або частково скасовує його, якщо у заповіті змінено особу, до якої має перейти право на вклад, або якщо заповіт стосується усьогомайнаспадкодавця.

Аналізуючи викладене, суд зазначає, що закон встановлює два можливих види вираження волі спадкодавця-вкладника: заповіт та спеціальне розпорядження банківській установі. При цьому, якщо спадкодавець зробив розпорядження банківській установі щодо вкладу, то вклад переходить у власність особи, вказаної в розпорядженні. Якщо ж заповідальне розпорядження на вклад у банку змінено заповітом, свідоцтво про право на спадщину на грошовий вклад видається спадкоємцям за заповітом.

За таких обставин, оскільки заповіт було складено після того, як було зроблено розпорядження банку, і в заповіті зазначена інша особа (позивач), то заповіт скасовує розпорядження банку.

Таким чином, ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом і, в тому числі, має право на спадкування грошових коштів за банківським вкладом.

Разом з тим, свідоцтво про право на спадщину за заповітом на грошовий вклад у АТ КБ «Приватбанк» позивачем оформлено не було, оскільки, як стверджує позивач, про існування договору банківського вкладу вона дізналася лише у 2017 році.

При цьому, позивач просить визнати за нею право власності на банківський вклад у АТ КБ «Приватбанк» за договором № SAMDN4039 (Вклад «Стандарт») від 27.09.2007 року в порядку спадкування за заповітом.

Проте, суд звертає увагу, що право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним (розпорядження банку або заповіт), отже порядок і умови переходу прав на вклад відповідають звичайній процедурі спадкування. До оформлення права на такий вклад у порядку спадкування застосовується режим оформлення спадщини; право на частину вкладу можуть отримати й спадкоємці за правом на обов`язкову частку, якщо такі є.

Частинами 1 та 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Разом з тим, позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів порушення її прав та охоронюваних законом інтересів АТ КБ «Приватбанк». Більш того, між позивачем та відповідачем взагалі відсутні будь-які правовідносини.

Як визначено у частині 1 ст.. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, оскільки відповідачем жодним чином не порушено права та інтереси ОСОБА_2 , то позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що звернення до суду із позовом про визнання за позивачем права власності на банківський вклад у АТ КБ «Приватбанк» за договором № SAMDN4039 (Вклад «Стандарт») від 27.09.2007 року у порядку спадкування за заповітом без попереднього звернення до нотаріуса, який відкрив спадкову справу, є передчасним та не необґрунтованим.

Так, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до ст. 66 Закону України «Про нотаріат», на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину.Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст.. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Спадкоємці, які пропустили строк для прийняття спадщини, можуть бути за згодою всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину, включені до свідоцтва про право на спадщину як такі, що прийняли спадщину. Така згода спадкоємців повинна бути викладена у письмовій формі і подана нотаріусу до видачі свідоцтва про право на спадщину.

Статтею 69 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріуспри видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна.Нотаріус також перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині.

Відповідно до п. 1.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мін`юсту України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі - Порядок № 296/5), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

Підпунктами 2.1-2.4 п. 2 глави 10 Порядку № 296/5 встановлено, що спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.У разі наявності заповіту нотаріусу подається його оригінал чи дублікат. Повна інформація про заповіт, який було посвідчено іншим нотаріусом, витребовується нотаріусом шляхом направлення запиту.У разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та роз`яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження.

Зважаючи на викладене, оскільки 08.06.2012 року приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Паденко Т.М. вже була заведена спадкова справа № 7/2012 після смерті ОСОБА_3 , приватним нотаріусом Станично-Луганського районного нотаріального округу Луганської області Бутаковою І.Г. було відмовлено у відкритті спадкової справи.

Як визначено у главі 14 Порядку № 296/5 нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Аналізуючи викладене, суд роз`яснює позивачу право звернутись до приватного нотаріуса Луганського міського нотаріального округу Паденко Т.М. щодо спадкування вкладу за договором банківського вкладу № SAMDN4039 (Вклад «Стандарт»)або оскаржити дії/бездіяльність приватного нотаріуса Станично-Луганського районного нотаріального округу Луганської області Бутакової І.Г.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені в якості судових витрат лише витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією від 17.10.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати у вигляді судового збору відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 15, 16, 1216, 1218, 1220, 1223, 1270, 1272 Цивільного кодексу України, ст.ст. 66, 67, 69 Закону України «Про нотаріат», главами 10, 14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ст. ст. 3, 5, 13, 81, 141,258, 259, 263-265, 267, 273, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положеньЦивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання права власності на банківський вклад в порядку спадкування, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 29.08.2019 року.

Суддя І.В. Григоренко