РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 рокуКиївський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Бородіної Н.М.,

за участю секретаря Кострової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся у суд до відповідачів, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь починаючи з 26.09.2018року додаткові витрати в сумі 1342 грн. щомісячно на придбання необхідних ліків для лікування серцево-судинних захворювань на підставі ст..203 СК України та стягнути з відповідача ОСОБА_3 з 28.09.2018року додаткові витрати в розмірі 277 грн. щомісячно на необхідні ліки для лікування катаракти обох очей, аденоми простати та псоріазу.

В обґрунтування позову зазначає, що він є інвалідом 2-ї групи з 10.06.2008року та має низку захворювань, деякі з них є тяжкими. Зазначає. що є непрацездатним та його дохід складає 3565 грн., що складається з пенсії 1452 грн. та аліментів від старшого сині ОСОБА_3 в розмірі 2113 грн. Після перенесеного інфаркту у позивача констатували серцево-судинних захворювання, для лікування яких йому необхідні ліки на загальну суму 1342,03 грн. Враховуючи витрати на лікування інших хвороб, сплату житлово-комунальних послуг, позивач не має можливості забезпечити себе необхідними ліками на лікування серцево-судинних хвороб, а тому в порядку ст..203 СК України просить стягнути витрати на лікування серцево-судинних в сумі 1342 грн. солідарно з відповідачів. Крім того, позивач зазначає, що у нього діагностували діабетичну катаракту обох очей, аденому простати та псоріаз, вартість ліків для лікування зазначених хвороб складає на місяць 554,82 грн. Враховуючи, витрати на лікування інших хворою та сплату комунальних послуг, позивач не має можливості забезпечити себе необхідними ліками для лікування зазначених хвороб.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити.

Відповідачами - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , надано відзив на позову заяву, в якому проти позовних вимог заперечують та зазначають, що твердження позивача, що стосуються обов`язкових витрат на ліки, їх дози та тривалість прийому не знаходять підтвердження у наданих позивачем доказах. Крім того, на утриманні відповідача ОСОБА_3 декілька осіб зокрема брат ОСОБА_2 , донька від першого шлюбу та від другого шлюбу має сина та доньку. Також відповідачі у відзиві зазначають, що відповідач ОСОБА_2 через хворобу ніде не працює, знаходиться на утриманні старшого брата ОСОБА_3 та мешкає разом з матір`ю пенсіонеркою.

В судовому засіданні представник відповідачів проти позовних вимог заперечував з підстав визначених у запереченнях.

Ухвалами суду провадження у справі було відкрито, об`єднані в одне провадження дві справи за позовом ОСОБА_1 , відмовлено у задоволені клопотань позивача про витребування доказів, відмовлено в задоволенні клопотання відповідачів про витребування доказів, відмовлено у прийнятті збільшених позовних вимог позивача.

До суду через канцелярію надійшла заява позивача із доказами від 19.08.2019р, які судом при постановленні рішення не враховуються, оскільки у відповідності до ч.9 ст. 83 ЦПК України, суду не надані докази надсилання їх відповідачам (суд пропонував у судовому засіданні надіслати докази відповдіачам).

Суд, вислухавши позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно матеріалів справи, позивач є батьком відповідачів, що сторонами не оспорюється.

За довідкою серії 12 ААА № 684737 МСЕК від 13.07.2017 р. ОСОБА_1 , 1959 р.н., встановлено ІІ групу інвалідності безстроково за загальним захворюванням.

У відповідності до ст. 1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Тобто позивач є непрацездатною особою.

Згідно даних трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 06.09.2011 року звільнено за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України та на даний час він не працює.

За даними виписки по рахунку позивача отримує пенсію в розмірі 1452 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01.06.2009 р. стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання в розмірі 605 грн. щомісяця, починаючи з 10.03.2009 р. На теперішній час проведена індексація стягнутих аліментів, що підтверджується довідкою державного виконавця Дзержинського ВДВС.

За ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно ст.203 Сімейного кодексу України, дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Статтею 204 СК України передбачено, що дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків.

Положеннями ч. 2 ст. 205 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Також, пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України вед 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК, не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК). Згідно з ч. 2 ст. 205 СК при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Виходячи із системного аналізу наведених положень закону, діти зобов`язані приймати участь у додаткових витратах своїх непрацездатних батьків, не залежно від їх матеріального стану та наявності інших утриманців, за наявності у батьків тяжкої хвороби, інвалідності. Та діти звільняються від сплати додаткових витрат при доведеності ухилення батьків від виконання своїх обов`язків. Тому в даному випадку ,суд не приймає посилання відповідача на наявність у нього інших утриманців, як підставу для відмови в задоволені позову.

З пояснень позивача, які не спростовані відповідачами у нього відсутня дружина, батьки та інші діти .

Суд зазначає, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначених доказів відповідачами не надано. З наданих документів вбачається, що між сторонами склалися неприязні відносини, що не є підставою для відмови у позові.

З наданої суду медичної документації вбачається, що позивач ОСОБА_1 має діагноз: ішемічна хвороба серця: стабільна стенокардія напруги 111ФК, постінфарктний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІІ ступеню, псориаз. Суд розцінює зазначені хвороби, як тяжкі, оскільки потребують постійного медикаментозного лікування.

Доказів наявності на теперішній час у позивача встановленого лікарем діагнозу аденома простати, суду не надано. Катаракта обох очей, яка зазначена у виписці з медичної карти №623/16, суд не розцінює як тяжке захворювання (позивач у судовому засіданні всі документи читав самостійно).

Разом з тим, позивачем не доведена сума щомісячних додаткових витрат, які необхідні для лікування серцево-судинного захворювання та псоріазу.

Так у позові позивачем приведений розрахунок та перелік ліків, які він приймає, а також їх вартість, однак належних та допустимих доказів в підтвердження цих розрахунків не надає.

З наданих медичних документів вбачається, що лікарями позивачу були призначені ліки, які в подальшому позивач придбав, згідно наданих чеків, а саме: тасмін форт, неопрост форте, діабетон, індапамід, кардіомагніл, розарт, небілет, карбодерм, трідуктам, однак враховуючи відсутність у суду спеціальних знань в галузі медицини, встановити які саме ліки призначенні для лікування серцево-судинних захворювань, які для лікування псоріазу, а які для лікування іншого захворювання (зокрема діабету) - неможливо.

Більш того, з наданих чеків вбачається, що ціна на одні і ті самі ліки різна. Яка кількість ліків входить до упаковки, вартість такої упаковки та скільки для цього необхідно ліків на місяць, з наданих документів встановити не можливо.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як вбачається зі ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Належних та допустимих доказів, в обґрунтування розміру щомісячних додаткових витрат викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю позивача - суду не надано, внаслідок чого підстави для задоволення позову - відсутні.

Керуючись ст.ст.5, 10, 12, 13, 77-81, 83, 89, 106, 110, 159, 263, 265 ЦПК України, суд ,-

вирішив :

В задоволені позову ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_2 ) , ОСОБА_3 ( місце проживання АДРЕСА_3 ) про стягнення додаткових витрат - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлений 02.09.2019р.

Суддя Бородіна Н.М.