Справа № 663/3254/18
Провадження № 2/663/244/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року м. Скадовськ Херсонської області

Скадовський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого, судді Пухальського С. В.,

за участю секретаря Радіонової (Ващук) О. Ю.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Скадовського районного суду Херсонської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Лідія» про зобовязання здійснення дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог а.с. 32-33, клопотань про збільшення суми витрат а.с. 93-95, 118-119, звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про зобовязання здійснення дій, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідачем в порушення вимог Закону України «Про звернення громадян» залишено без обєктивного, всебічного, вчасного розгляду його звернення від 06.06.2017, 01.06.2018, 27.07.2018, 11.09.2018, 14.09.2018, 18.09.2018. Залишені не перевіреними викладені у зверненнях факти і доводи, не приймались обґрунтовані рішення внаслідок чого не забезпечено поновлення його порушених трудових прав і законом передбаченого права на отримання відповіді на вказані звернення в терміни встановлені законом.

З наведених підстав позивач просив суд зобовязати СГВК «Лідія» розглянути його звернення від 06.06.2017, 01.06.2018, 27.07.2018, 11.09.2018, 14.09.2018, 18.09.2018 за його участі, як того вимагають положення статті 40 Конституції України, статей 18, 19, 20 Закону України «Про звернення громадян» і постанова апеляційного суду Херсонської області від 16.05.2018 у справі № 663/1649/17, провадження № 22-ц/791/576/2018 та зобовязати СГВК «Лідія» надати обґрунтовану з посиланням на закон відповідь на питання, поставлені у вказаних зверненнях, стягнути з СГВК «Лідія» на його користь 3000 грн. в якості компенсації за моральну шкоду, а також понесені ним витрати згідно розрахунку, остаточно наведених в клопотанні про збільшення суми витрат та розрахунку до нього (а.с. 118-119), пов'язані з: поданням і розглядом звернень, з залученням адвоката, поїздками до суду 1464,72 грн.; на придбання ліків у сумі 1549 грн.; компенсацією за відрив від звичайних занять в сумі 3558,94 грн.

Ухвалою суду від 31.10.2018 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с. 25-26).

Ухвалою суду від 19.11.2018 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про визнання обовязкової участі в судовому засіданні голови СГВК «Лідія» ОСОБА_3 (а.с. 42-43).

Ухвалою суду 06.02.2019 по справі постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 77-78).

Позивач та його представник адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог а.с. 32-33, клопотань про збільшення суми витрат а.с. 93-95, 118-119, підтримали позовну заяву. Також, позивач та його представник вважали заперечення проти позову викладені представником відповідача у відзиві безпідставними та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

СГВК «Лідія» явку представника в судове засідання не забезпечено, 04.12.2018 подано до суду відзив на позовну заяву (а.с. 49-56), в яких представник посилаючись на необґрунтованість та безпідставність позовної заяви просив відмовити у задоволенні заявлених в ній вимог. Також, повідомляючи про свою правову позицію, представник відповідача просив розглядати справу без його участі.

Заслухавши доводи учасників цивільного процесу, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.

Кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України (далі ЦПК України), звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України).

Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом (частини 1 та 2 статті 12 ЦПК України).

За змістом частин 1 та 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 77 та частиною 2 статті 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 1 Закону України «Про звернення громадян» (далі Закон) передбачено право громадян України на звернення до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

В статті 3 Закону наведено основні терміни, що вживаються в ньому.

Так, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Частинами 1, 3 та 4 статті 15 Закону передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до статті 16 Закону, скарга на дії чи рішення посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням безпосередньо до суду.

За змістом статей 18-20 Закону, громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи. У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев'ятого частини першої цієї статті.

Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Судом встановлено, що згідно постанови апеляційного суду Херсонської області від 16.05.2018 рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 09.02.2018 скасовано та постановлено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобовязано правління Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Лідія» розглянути звернення ОСОБА_1 від 06 червня 2017 року у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян». Стягнуто з СГВК «Лідія» на користь ОСОБА_1 витрати, що повязані з явкою до суду у розмірі 358,62 грн., а також витрати, що повязані з поданням та розглядом позовної заяви у розмірі 50,80 грн. (а.с. 3-5).

01.06.2018 позивач звернувся до голови СГВК «Лідія» ОСОБА_4 із заявою від 01.06.2018, в якій просив виконати вищевказане рішення суду апеляційної інстанції, розглянути на засіданні правління підприємства його звернення від 06.06.2017 і вказане звернення в строки, передбачені статтею 20 Закону України «Про звернення громадян», за його участі, як це передбачено статтями 18, 19 Закону України «Про звернення громадян» завчасно повідомивши про день, час і місце розгляду зазначених звернень. Видати йому належним чином посвідчені витребувані ним копії документів згідно його звернення від 06.06.2017, а також добровільно виконати рішення суду щодо компенсації присуджених йому витрат (а.с. 7).

06.06.2018 позивач звернувся до голови СГВК «Лідія» ОСОБА_4 із заявою від 06.06.2018, в якій просив виконати на протязі 9-14 липня вищевказане рішення суду апеляційної інстанції щодо розгляду правлінням СГВК «Лідія» його звернення від 06.06.2017 за його участі, а саме видати йому належно посвідчені копії наступних документів: рішення правлінь і загальних зборів колгоспу ім. Кірова щодо його прийняття на роботу на посаду комсорга і техніка-механіка холодильної установки АК-110 та СГВК «Лідія», про його звільнення з посади техніка механіка холодильної установки АК-110, переведення в різноробочі та звільнення з посади різноробочого і членів СГВК «Лідія»; повідомлення СГВК «Лідія» про суттєві зміни умов його праці і вивільнення його робочого місця техніка механіка холодильної установки АК-110; повідомлення СГВК «Лідія» Скадовського районного центру зайнятості про вивільнення його робочого місця техніка-механіка по обслуговуванню холодильної установки АК-110; витягу з Журналу реєстрації заяв щодо передачі в натурі земельної частки (паю) ОСОБА_1 за 2002 рік; рішень правлінь і загальних зборів СГВК «Лідія» за результатами розгляду його заяви від 08.04.2002 про передачу в натурі його земельного і майнового паю; акт про передачу йому СГВК «Лідія» в натурі його земельної частки (паю) і закріплення її межовими знаками; акт СГВК «Лідія» про передачу йому в натурі його майнового паю; трудової книжки колгоспника № 716 заповненої на його імя; картки форми П-2 до трудової книжки № 716 заповненої на його імя (а.с. 6).

За вихідним № 01-16-73 від 27.06.2018 (очевидно помилково зазначено як 27.06.2017) головою правління СГВК «Лідія» ОСОБА_1 повідомлено, що його заява від 01.06.2018 розглянута, запропоновано звернутися до каси СГВК «Лідія» з метою отримання присуджених апеляційним судом коштів у розмірі 409,42 грн. Також повідомлено, що звернення від 06.06.2017 винесено на розгляд правління кооперативу. Про дату проведення засідання буде повідомлено додатково (а.с. 14).

За вихідним № 01-16-77 від 13.07.2018 на заяву від 01.06.2018 та від 06.07.2018 головою правління СГВК «Лідія» ОСОБА_1 повідомлено, що він запрошується на засідання правління СГВК «Лідія», яке відбудеться 20.07.2018 о 10.00 годині в залі засідань приміщення адміністративної будівлі кооперативу (а.с. 15).

Як вбачається з витягу з протоколу правління СГВК «Лідія» № 3 від 20.07.2018, членами правління вирішено задовольнити клопотання ОСОБА_1 від 06.06.2017 та надати йому наявні в СГВК «Лідія» копії наступних документів: завірену належним чином копію трудової книжки колгоспника № 716, виписану на його імя; копію витягу з протоколу № 2 спільного засідання правління СГВК «Лідія» і комісії по реформуванню КСП «Лідія» від 05.07.2001 щодо переведення ОСОБА_1 різноробочим в польову бригаду № 1; копію витягу з протоколу № 6 спільного засідання членів правління і профспілкового комітету СГВК «Лідія» від 25.04.2002 про задоволення прохання власників сертифікатів, в тому числі і ОСОБА_1 про вихід із членів СГВК «Лідія» з належними їм земельними паями згідно поданих заяв; копію витягу з протоколу № 1 загальних зборів уповноважених працівників СГВК «Лідія» від 07.05.2002 щодо задоволення прохання власників сертифікатів, в тому числі і ОСОБА_1 В про вихід із членів СГВК «Лідія» з належними земельними паями згідно поданих заяв; копію витягу з Журналу руху трудових книжок колгоспників щодо ОСОБА_1

Також, правління повідомило ОСОБА_1 про те, що у СГВК «Лідія», як правонаступника колишніх колгоспу ім. Кірова та КСП «Лідія» відсутні у звязку із закінченням терміну зберігання та знищенням запитувані ним такі документи: рішення правління про призначення ОСОБА_1 на посаду техніка-механіка по обслуговуванню холодильної установки АК-110; рішення правління СГВК «Лідія» про вивільнення ОСОБА_1 в квітні 2001 році з посади техніка-механіка по обслуговуванню холодильної установки АК-110 в звязку з суттєвими змінами умов праці; повідомлення СГВК «Лідія» про вивільнення в 2001 році; повідомлення СГВК «Лідія» органу державної служби зайнятості про вивільнення ОСОБА_1 в 2001 році; акт про передачу СГВК «Лідія» ОСОБА_1 в натурі земельного і майнового паю; журнал реєстрації заяв щодо передачі в натурі земельних часток (паїв) КСП «Лідія»; вкладиш до трудової книжки колгоспника зразка 1975 року та картка форми П-2 зразка 1993 року до трудової книжки колгоспника № 716 (а.с. 18).

27.07.2018 позивач звернувся до голови СГВК «Лідія» ОСОБА_4 із заявою від 26.07.2018, в якій просив:

1. Надати в найближчі дні можливість ознайомитись з наступними документами: протоколами засідань СГВК «Лідія» за 2001 і 2002 роки; протоколами загальних зборів членів СГВК «Лідія» за 2002 рік; актами про вилучення та знищення таких документів як: протоколів засідань правлінь колгоспу ім. Кірова за 1971, 1972, 1977 роки; протоколу засідань правлінь СГВК «Лідія» за 2001 рік; акту про передачу СГВК ОСОБА_5» ОСОБА_1 в натурі земельної частки (паю) в 2002 році; акту про передачу СГВК «Лідія» ОСОБА_1 в натурі майнового паю в 2002 році; журналу реєстрації заяв щодо передачі в натурі земельних часток (паїв) в КСП «Лідія»; картки форми П-2 зразка 1993 року до трудової книжки колгоспника № 716.

2. Обєктивно, всебічно і вчасно перевірити відомості цієї заяви і заяви від 06.06.2017 та дати йому можливість особисто і одночасно викласти свої аргументи: голові СГВК «Лідія», як особі, яка перевіряє вказані заяви; голові профспілкового комітету СГВК «Лідія», як представнику трудового колективу підприємства; керівнику відділу кадрів СГВК «Лідія», як відповідальній особі за порядок ведення трудових книжок і карток форми П-2 до трудових книжок; голові комісії з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки, обраного на загальних зборах співвласників майна бувшого КСП «Лідія», як відповідальній особі за порядок оформлення паювання майна та за строки реалізації співвласниками майна своїх майнових прав.

3. Невідкладно винести за засідання правління питання скасування або зміни оскаржуваних ним рішень, які не відповідають закону та нормативним актам, для припинення подальших неправомірних дій та виявлення і усунення причин та умов, які сприяли порушенням. Розгляд скасування або зміну оскаржуваних ним рішень ОСОБА_1 просив розглянути на засіданні правління за його участі.

Забезпечити поновлення порушених його трудових і майнових прав та реальне виконання прийнятих у звязку з заявою рішень (а.с. 8-9).

За вихідним № 01-16-89 від 15.08.2018 на заяву від 26.07.2018 головою правління СГВК «Лідія» ОСОБА_1 повідомлено, що його заяву прийнято до розгляду та доведено до відома про неможливість надати для ознайомлення запитувані ним документи через перебування відповідального працівника кооперативу по роботі з кадрами ОСОБА_5 у відпустці. Проведення чергового засідання правління заплановано на вересень 2018 року. З наведених причин термін розгляду заяви встановлено до 45 днів (а.с. 16).

11.09.2018 позивач звернувся до голови СГВК «Лідія» ОСОБА_4 із клопотанням від 11.09.2018, в якому просив виконати вимоги встановлені статтями 18, 19, 20 Закону України «Про звернення громадян» в частині розгляду поданої ним 27.07.2018 заяви, повідомивши про прийняте рішення (а.с. 10).

За вихідним № 01-16-106 від 11.09.2018 на заяву від 26.07.2018 та клопотання від 11.09.2018 головою правління СГВК «Лідія» ОСОБА_1 запрошено на засідання правління СГВК «Лідія» на 18.09.2018 о 10 годині в залі приміщення адміністративної будівлі кооперативу (а.с. 17).

14.09.2018 позивач звернувся до голови СГВК «Лідія» ОСОБА_4 із клопотанням від 14.09.2018, в якому просив 17.09.2018 надати йому можливість ознайомитися з документами, зазначеними ним у зверненні від 27.07.2018, викласти свої аргументи, наведені у зверненнях від 06.06.2017 та від 27.07.2018 голові СГВК «Лідія» за участі голови профспілкового комітету, начальнику відділу кадрів та голові комісії з організації вирішення майнових питань (а.с. 11).

18.09.2018 позивач звернувся до правління СГВК «Лідія» із пояснювальною запискою від 18.09.2018, в якій просив зробити перерву у засіданні правління на декілька годин для надання йому можливості ознайомитися з вказаними ним у клопотаннях документи, викласти аргументи і пояснення одночасно голові СГВК «Лідія» та голові профспілкового комітету, керівнику відділу кадрів то голові комісії з організації вирішення майнових питань з ціллю вироблення єдиної позиції з питання скасування або зміни оскаржуваних ним рішень для винесення узгоджених питань на затвердження правління підприємства (а.с. 12-13).

Як вбачається з витягу з рішення правління СГВК «Лідія» щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 26.07.2018 та клопотань від 11.09.2018, 14.09.2018, вирішено письмово повідомити ОСОБА_1 про відсутність у СГВК «Лідія» можливості надати йому для ознайомлення такі службові документи, як: 1. Протокол засідань СГВК «Лідія» за 2001-2002 року; 2. Протоколи загальних зборів членів СГВК «Лідія» за 2002 рік; 3. акти про вилучення та знищення протоколів засідань правлінь колгоспу ім. Кірова за 1971, 1972, 1977 роки; 4. Протоколи засідань правління СГВК «Лідія» за 2001 рік; 5. акт про передачу СГВК «Лідія» ОСОБА_1 в натурі земельної частки (паю) в 2002 році; 6. акт про передачу СГВК «Лідія» ОСОБА_1 в натурі майнового паю в 2002 році; 7. Журнал реєстрації заяв щодо передачі в натурі земельних ділянок (паїв) в КСП «Лідія»; 8. Картку форми П-2 зразка 1993 року до трудової книжки колгоспника № 716, оскільки у СГВК «Лідія» як у правонаступника колишніх колгоспу ім. Кірова та КСП «Лідія» вони відсутні у звязку із закінченням терміну зберігання та знищенням, а копія витягу з Журналу руху трудових книжок колгоспників щодо ОСОБА_1 йому надавалась згідно рішення правління від 20.07.2018.

Також, ОСОБА_1 розяснено, що на виконання рішення апеляційного суду Херсонської області від 16.05.2018 правлінням СГВК «Лідія» на засіданні, яке відбулося 20.07.2018, було розглянуто його клопотання від 06.06.2017 і на порушені в ньому питання надано вичерпну відповідь.

Порушене заявником питання про скасування або зміни оскаржуваних ОСОБА_1 рішень щодо отримання земельного і майнового паю, його трудових відносин із СГВК «Лідія», в тому числі про поновлення на роботі та внесення змін до трудової книжки, вже неодноразово розглядались як правлінням кооперативу так і судовими інстанціями всіх рівнів у їх задоволенні було відмовлено, а тому підстав для їх повторного розгляду через тривалий проміжок часу також не має.

Також, відповідно до положень статей 8 та 17 Закону України «Про звернення громадян», надано голові правління СГВК «Лідія» ОСОБА_4 повноваження в подальшому щодо одноособового прийняття рішення про припинення розгляду звернень ОСОБА_1, у разі їх надходження з питань, які вже вирішувались як кооперативом так і судовими інстанціями (а.с. 19).

Суд виходить з того, що відповідачем не було дотримано вимог Закону України «Про звернення громадян» в частині розгляду заяв позивача від 01.06.2018 та 27.07.2018 з наданням відповіді по суті звернення у строки, визначені статтею 20 вказаного Закону.

Розгляд заяви позивача від 01.06.2018 відбувся 20.07.2018, тобто через 49 днів.

Аналізуючи результати розгляду заяв ОСОБА_1 від 01.06.2018, 06.07.2018 та відповідно звернення від 06.06.2017, розгляд яких правлінням СГВК «Лідія» відбувся 20.07.2018, суд вважає, що відповідачем було надано відповідь на порушені в них питання.

З огляду наведеного, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовної заяви в частині зобовязання СГВК «Лідія» розглянути звернення ОСОБА_1 від 06.06.2017, 01.06.2018 за його участі, як того вимагають положення статті 40 Конституції України, статей 18, 19, 20 Закону України «Про звернення громадян» і постанова апеляційного суду Херсонської області від 16.05.2018 у справі № 663/1649/17, провадження № 22-ц/791/576/2018 та зобовязання надати обґрунтовану з посиланням на закон відповідь на питання, поставлені у вказаних зверненнях, оскільки порушення строків їх розгляду з огляду на надання відповідей на поставлені в них питання, не є достатньою підставою для задоволення позовних вимог в цій частині. Інших порушень відповідачем вимог Закону України «Про звернення громадян» при розгляді вказаних звернень, судом не встановлено.

Одночасно суд зауважує, що вимоги про зобовязання відповідача розглянути звернення у відповідності з постановою апеляційного суду Херсонської області від 16.05.2018, може стосуватися лише в частині розгляду звернення ОСОБА_1 від 06.06.2017.

Розгляд заяви від 26.07.2018 (дата реєстрації 27.07.2018 ) відбувся 18.09.2018, тобто через 53 дні.

До того ж, аналізуючи результати розгляду клопотань від 11.09.2018 та від 14.09.2018 судом встановлено невідповідність повідомленої ОСОБА_1 інформації про відсутність у СГВК «Лідія» можливості надати йому для ознайомлення таких службових документів, як: протоколи засідань СГВК «Лідія» за 2001-2002 року; протоколи загальних зборів членів СГВК «Лідія» за 2002 рік, через їх відсутність у звязку із закінченням терміну зберігання та знищенням.

Тоді як, на запит суду відповідачем були надані зазначені документи, що може свідчити про неналежну підготовку до розгляду звернень ОСОБА_1 в цій частині.

Копії вказаних документів в частині порушених у зверненнях ОСОБА_1 питань долучені до матеріалів справи (а.с. 100-107).

Також, суду не надано доказів розгляду відповідачем пояснювальної записки ОСОБА_1 від 18.09.2018, яка за своїм змістом являється клопотанням про оголошення перерви у засіданні правління для ознайомлення ОСОБА_1 з документами, з метою викладення ним аргументів і пояснень та забезпечення, в свою чергу, всебічного розгляду порушених ним у зверненнях питань.

Крім того, рішення правління СГВК «Лідія» від 18.09.2018, яким ОСОБА_1 повідомлено про неможливість надати запитувані ним документи та відмовлено у вирішенні питання про скасування або зміни оскаржуваних ним рішень, не містить роз'яснення порядку його оскарження, що суперечить вимогам частини 4 статті 15 Закону України «Про звернення громадян».

За вказаних в сукупності обставин, враховуючи взаємоповязаність звернень ОСОБА_1 від 26.07.2018 (дата реєстрації 27.07.2018), 11.09.2018, 14.09.2018, 18.09.2018, адресованих відповідачу, суд вважає з метою ефективного захисту прав позивача, задовольнити заявлені ним вимоги в цій частині.

Обовязком відповідача, в межах своїх повноважень, являється забезпечення обєктивного, всебічного і вчасного розгляду звернень позивача, оскільки викладені в них обставини мають для нього особливе значення.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди у сумі 3000 грн., суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Частинами 1, 2 статті 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищення чи пошкодженням її майна.

Статтею 25 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом.

Згідно розяснень, викладених в пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Як вбачається з копії посвідчення від 26.04.2006 позивач є інвалідом 2 групи (а.с. 23).

Копією довідки КНП «Скадовський центр первинної медико-санітарної допомоги» Скадовської районної ради Херсонської області амбулаторії загальної практики сімейної медицини підтверджується, що ОСОБА_1 проходив лікування з приводу хвороби серця з 23.03.2019 по 28.03.2019 (а.с. 120).

Суд визнає, що внаслідок неналежного розгляду відповідачем звернень позивача, останньому було завдано моральну шкоду, яка полягає в зміні його звичного способу життя, що стало наслідком звернення його до суду для захисту своїх прав, загостренні хвороби серця.

Враховуючи суть позовних вимог, характер дій заподіювача шкоди, вимоги розумності і справедливості, суд вважає заявлену позивачем вимогу про відшкодування моральної шкоди в сумі 3 000 грн., такою, що підлягає частковому задоволенню в розмірі 1000 грн., оскільки на думку суду саме такий розмір моральної шкоди відповідає ступеню моральних страждань, завданих позивачу.

З огляду вищенаведеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Суд відмовляє у стягненні з відповідача витрат на оплату лікарських засобів з підстав ненадання доказів призначення їх позивачу.

При вирішенні питання про стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем у звязку з розглядом справи, суд виходить з наступного.

За змістом частини 2 статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи до яких належать: 1) на професійну правничу допомогу; 2) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За правилами статті 138 ЦПК України, витрати, повязані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що повязані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Позивач має у власності земельні ділянки, в тому числі для ведення особистого сільського господарства (а.с. 39).

Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік» установлено у 2018 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня 3723 грн.; у погодинному розмірі: з 1 січня 22,41 грн., тобто 179,28 грн. за робочий день.

Законом України «Про Державний бюджет на 2019 рік» установлено у 2019 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня 4173 грн.; у погодинному розмірі: з 1 січня 25,13 грн., тобто 201,04 грн. за робочий день.

Як вбачається з журналів судових засідань позивач брав участь у наступних судових засіданнях: в 2018 році 19 листопада, 05 грудня. Таким чином, компенсація за відрив від звичайних занять за 2018 рік становить 358,56 грн. (179,28 х 2 = 358,56 грн.).

В 2019 році позивач брав участь у наступних судових засіданнях 09 січня, 22 січня, 06 лютого, 12 березня, 04 квітня. Таким чином, компенсація за відрив від звичайних занять за 2019 рік становить 1005,20 грн. (201,04 х 5 = 1005,20 грн.).

Отже, загальна сума компенсації за відрив від звичайних занять за 2018-2019 роки становить 1363,76 грн. (358,56 + 1005,20 = 1363,76), а виходячи з часткового задоволення позовних вимог, що у відсотковому відношенні становить близько 70 %, компенсація за відрив від звичайних занять, які підлягають відшкодуванню позивачу становить 954,63 грн. (1363,67 : 100 х 70 = 954,63).

Також, відшкодуванню підлягають витрати позивача, повязані з явкою його до суду, при розрахунку яких суд виходить з наступного.

ОСОБА_1 має посвідчення водія відповідної категорії й у його власності перебуває автомобіль ВАЗ 2101, 1973 року випуску (а.с. 35).

Зі змісту копії атласу автомобільних доріг вбачається, що відстань між м. Скадовськ та с. Новомиколаївка Скадовського району Херсонської області становить 20 км. (а.с. 36-38). Отже з урахуванням явки позивача в судові засідання до суду, ним подолано на належному йому автомобілі 280 км. (7 Х 40 = 280).

Нормами витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті затверджених Наказом Мінтрансу України № 43 від 10.02.1998 (далі Норми витрат палива), базова лінійна норма витрати палива на пробіг автомобіля ВАЗ-2101, двигун обсягом 1198, становить 8,9 л/100 км, тобто 8,9 л : 100 = 0,089 л/км.

В пункті 3.1.9 Норм витрат палива зазначено, що у разі пробігу першої тисячі кілометрів новими автомобілями, напрацювання перших 60 мотогодин новим обладнанням (двигунами), а також тими, що вийшли з капітального ремонту норми витрат палива підвищуються до 10 %. За змістом пункту 3.1.10 норми витрат палива підвищуються для автомобілів, що експлуатуються: більше 5 років із загальним пробігом понад 100 тис. км до 3%; більше 8 років або із загальним пробігом понад 150 тис. км до 5%; більше 11 років або із загальним пробігом понад 250 тис. км до 7%; більше 14 років або із загальним пробігом понад 400 тис. км до 9%.

В примітці вказано, що надбавку, зазначену у цьому підпункті, застосовують лише у разі документально підтвердженої необхідності та у мінімально можливому розмірі.

Оскільки позивачем не надано доказів проходження належним його автомобілем капітального ремонту, суд при розрахунку витрат палива, з огляду на рік випуску автомобіля, застосовує коефіцієнт у мінімально можливому розмірі 7 %. Отже витрати палива на пробіг належного позивачу автомобіля становлять 9,52 л./100 км. (8,9 Х 0,07 +8,9 = 9,52).

Таким чином, одноразові витрати пального для явки позивача до суду на належному йому автомобілі становлять 3,81 л.

Виходячи з наданих фіскальних чеків, 25.10.2018 придбано 5 л. палива по 32 грн./л., 06.11.2018 придбано 4,14 л. палива по 32 грн./л., 22.12.2018 придбано 10 л. палива по 28 грн./л., 06.11.2018 придбано 9,37 л. палива по 32 грн./л., 28.11.2018 придбано 10 л. палива по 30 грн./л., 09.01.2019 придбано 5,5 л. палива по 27 грн./л., 22.01.2019 придбано 10 л. палива по 27 грн./л., 25.02.2019 придбано 10 л. палива по 27 грн./л., 05.03.2019 придбано 10 л. палива по 28 грн./л., 12.03.2019 придбано 5 л. палива по 28 грн./л. (а.с. 123-125, 119), з яких судом, аналізуючи дати судових засідань та наведених вище розрахунків, визначено суму витрачену позивачем на пальне для явки до суду в розмірі 758,19 грн., а виходячи з часткового задоволення позовних вимог, що у відсотковому відношенні становить близько 70 %, витрати позивача, повязані з явкою його до суду, які підлягають відшкодуванню становлять 530,73 грн. (758,19 : 100 х 70 = 530,73).

При цьому, суд при визначенні розміру компенсації за відрив від звичайних занять та витрат, повязаних з явкою позивача до суду, враховує лише дати судових засідань, в яких приймав участь позивач, оскільки за наявної можливості щодо надсилання позовної заяви чи клопотань поштовим відправленням, нагальної необхідності їх особистого подання не було.

Позивачем понесені витрати, повязані з вчиненням процесуальних дій необхідних для розгляду справи (копіювання документів) у розмірі 114 грн. (а.с. 123-124), й виходячи з часткового задоволення позовних вимог, що у відсотковому відношенні становить близько 70 %, вказані витрати позивача, які підлягають відшкодуванню становлять 79,80 грн. (114 : 100 х 70 = 79,80).

Суд відмовляє в частині вимог про стягнення витрат, які повязані з поїздками до центру правової допомоги 17.12.2018 та 16.01.2019, так як це не є витратами, повязаними з наданням правової допомоги чи з явкою до суду.

З огляду на положення статті 133 ЦПК України, відсутні підстави для стягнення витрат повязаних з поданням звернень до кооперативу.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, виходячи із розміру встановленого на день подачі позовної заяви, пропорційно задоволених вимог та їх кількості у розмірі 987 грн. (704,80Х2 = 1409,60 :100 = 14,10Х70 = 987), оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 2, 3, 10-13, 19, 76-82, 133, 138, 140, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Зобовязати Сільськогосподарський виробничий кооператив «Лідія» розглянути звернення ОСОБА_1 від 26.07.2018 (дата реєстрації 27.07.2018), 11.09.2018, 14.09.2018, 18.09.2018 за його участі, як того вимагають положення статті 40 Конституції України, статей 18, 19, 20 Закону України «Про звернення громадян» та надати обґрунтовану з посиланням на закон відповідь на питання, поставлені у вказаних зверненнях.

Стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Лідія», розташованого за адресою: Херсонська область Скадовський район с. Новомиколаївка проспект Миру, буд. № 22, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2: компенсацію за завдану моральну шкоду у розмірі 1000 грн. (одна тисяча гривень); витрати, що повязані з явкою до суду в розмірі 530,73 грн. (пятсот тридцять гривень 73 коп.); компенсацію за відрив від звичайних занять в розмірі 954,63 грн. (девятсот пятдесят чотири гривні 63 коп.); інші судові витрати, повязані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи у розмірі 79,80 грн. (сімдесят девять гривень 80 коп.).

В частині позовних вимог про зобовязання Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Лідія» розглянути звернення ОСОБА_1 від 06.06.2017, 01.06.2018 за його участі, як того вимагають положення статті 40 Конституції України, статей 18, 19, 20 Закону України «Про звернення громадян» і постанова апеляційного суду Херсонської області від 16.05.2018 у справі № 663/1649/17, провадження № 22-ц/791/576/2018 та надання обґрунтованої з посиланням на закон відповідь на питання, поставлені у вказаних зверненнях, а також в іншій частині вимог про стягнення моральної шкоди відмовити.

Стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Лідія», розташованого за адресою: Херсонська область Скадовський район с. Новомиколаївка проспект Миру, буд. № 22, на користь держави судовий збір у розмірі 987 грн. (девятсот вісімдесят сім гривень).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Херсонського апеляційного суду безпосередньо або через Скадовський районний суд Херсонської області з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складено 12.04.2019.

Суддя Пухальський С. В.