ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2019 року

м.Суми

Справа №591/4598/19

Номер провадження 22-ц/816/4517/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

учасники справи:

заявник - старший державний виконавець Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Трегубов Олександр Володимирович,

стягувач - ОСОБА_1 ,

боржник - ОСОБА_2 ;

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 25 липня 2019 року в складі судді Клименко А.Я., постановлену у м. Суми,

в с т а н о в и в:

25.07.2019 року старший державний виконавець Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області (далі - відділ ДВС) Трегубов О.В. звернувся до суду з поданням, у якому просив тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2 до виконання зобов`язання покладених на неї виконавчим листом 591/2522/17 від 08.05.2019 року Зарічного районного суду м. Суми про стягнення з неї на користь ОСОБА_1 коштів в сумі 230 889,83 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що на виконанні у відділі ДВС знаходиться зведене виконавче провадження з виконання трьох виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів, за якими відкрито виконавчі провадження та копії постанов направлено сторонам до відома. Боржник обізнаний про виконавчі провадження про що 20.05.2019 року було складено відповідний акт та призначено проведення перевірки майнового стану боржника на 21.05.2019 року за адресою фактичного проживання. Проте, в призначені дату та час не вдалося перевірити майновий стан боржника, оскільки останній вдома був відсутній, двері в квартирі ніхто не відчинив, тобто такими діями боржник засвідчив про свідоме ухилення від виконання рішення суду, що і стало підставою звернення до суду з даним поданням.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25.07.2019 року в задоволенні подання старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Трегубова О.В. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України відмовлено

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, стягувач ОСОБА_1 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати ухвалу та ухвалити нове судове рішення про задоволення подання державного виконавця відділу ДВС.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення подання державного виконавця, оскільки останнім доведено про ухилення боржника від виконання рішення суду. Крім того, вказує, що після засідання у справі в приміщенні Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_2 повідомила йому, що не має намір віддати кошти та поїде в АР Крим (де проживає її донька), а також у відділі поліції зареєстрована справа про шахрайство ОСОБА_2 по відношенню до нього, де фігурує сума в 243 тис. грн, що свідчить про ухилення боржника від добровільного виконання рішення суду.

У відзиву на апеляційну скаргу державний виконавець підтримав доводи апеляційної скарги, оскільки боржник знаючи про час та місце складання ним акту про її майновий стан, яке було призначено на 21.05.2019 о 8 год., за фактичною адресою її проживання не була присутня дома і дверей квартири ніхто не відчинив.

З боку ОСОБА_2 ніякого відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Стягувач ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні доводи скарги підтримали та просили задовольнити.

Представник відділу ДВС підтримав апеляційну скаргу, бо на даний час відсутні дані про наявність у останній нерухомого та рухомого майна.

Боржник ОСОБА_2 та її представник просили оскаржену ухвалу залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що обмеження у праві виїзду за межі України є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, а державним виконавцем не надано доказів того, що ним були вжиті всі можливі заходи з забезпечення виконання рішення суду, боржник з`являвся до державного виконавця, також не надано доказів того, що боржник має можливість та намір покидати територію України і це перешкоджає виконанню рішення суду.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що на виконанні у відділі ДВС знаходиться зведене виконавче провадження № 59398932, до складу якого входять три виконавчих документа про стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів на загальну суму 236 668,59 грн, з яких в процесі виконання вже стягнуто 1 115,59 грн за виконавчим провадженням № 59105369 (а.с. 3).

Постановою державного виконавця відділу ДВС від 14.05.2019 року відкрито виконавче провадження № 59105369 за виконавчим листом № 591/2522/17 виданого 08.05.2019 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8748 доларів США, еквівалентних 230 889,83 грн за офіційним курсом (а.с. 4).

Постановами державного виконавця відділу ДВС від 15.05.2019 року відкрито виконавчі провадження № 59105117 та 59105211 за виконавчими листами № 591/2522/17 виданими 08.05.2019 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 2311,50 грн та судового збору у розмірі 3467,26 грн відповідно (а.с. 5, 6).

20.05.2019 року державним виконавцем відділу ДВС складено акт у присутності боржника ОСОБА_2 , що остання фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1, за адресою по АДРЕСА_2 майно відсутнє, на 21.05.2019 року о 08 год. 00 хв. призначено перевірку майна за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

21.05.2019 року державним виконавцем відділу ДВС складено акт у присутності стягувача ОСОБА_1 складено акт, про те, що на 21.05.2019 року призначена перевірка майнового стану боржника за адресою: АДРЕСА_1 , в призначений час боржник вдома відсутній, двері ніхто не відчинив (а.с. 8).

22.05.2019р. винесена постанова про внесення змін і розмір відрахувань з доходу боржника склав 50%.

Як повідомив державний виконавець на даний час відрахування здійснюються тільки із заробітної плати, а з пенсії відрахування ще не провадиться. У добровільному порядку боржник не сприяє погашенню суми боргу і не сприяє його огляду майна притому, що ним накладено арешт на усе її майно.

З представленого боржником звіту про здійснення відрахувань та виплати Сумської міської державної лікарні ветеринарної медицини, де працює боржник, доведено, що дійсно у червні-липні 2019р. із її заробітної плати було відраховано 1340,51грн та 1643,64 грн.

Майна боржник немає, оскільки свою однокімнатну квартиру подарувала своїй доньці три роки потому, а не погашає заборгованість, бо очікує вирішення спору, який зараз перебуває на розгляді Верховного Суду.

Стягувач в судовому засіданні пояснив, що суд не врахував присуджену суму до стягнення і при такому розмірі відрахуванню погашення заборгованості буде здійснюватися дуже тривалий час.

Підставами звернення державного виконався відділу ДВС про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон є свідоме ухилення останньої від виконання рішення суду, що виражається в її неявці у призначені дату та час для перевірки майнового стану за вказаною адресою.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані права не можуть бути об`єктом жодних обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому пакті.

У законодавстві України зазначені правовідносини регулюються статтею 313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Положеннями статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, зокрема, він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів (пункт 5 частини першої цієї статті).

Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що обов`язковою підставою для задоволення судом подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є ухиляння боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, в інтересах національної чи громадської безпеки, з метою захисту прав і свобод інших осіб.

При цьому, з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та у п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Враховуючи вищевикладені норми матеріального права та встановленні обставини справи і той факт, що розмір залишку боргової суми, що підлягає стягненню за судовим рішенням ( на даний час відбуваються щомісячно відрахування тільки незначних сум з заробітної плати боржника), колегія суддів приходить до висновку, що з моменту обізнаності про відкриття виконавчого провадження (20.05.2019 року, відповідно до матеріалів цивільної справи) до моменту звернення державного виконавця відділу ДВС до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України (25.07.2019 року) боржником ОСОБА_2 не здійснено заходів щодо добровільного погашення заборгованості, а також вжиття дій щодо виконання обов`язків покладених на неї ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», що свідчить про ухилення останньої від виконання зобов`язань, покладених на неї рішенням суду.

Враховуючи факт ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов`язання, з метою захисту порушених прав та інтересів стягувача ОСОБА_1 , колегія суддів приходить до висновку, що клопотання державного виконавця відділу ДВС про тимчасове що обмеження боржника у праві виїзду за межі України слід задовольнити, оскілки визнає хибним висновок суду першої інстанції про недоведеність ухилення боржником від виконання зобов`язання за рішенням суду, а примусове утриманням з боржника в рахунок погашення заборгованості суми коштів 1115,59 грн за період двох місяців не є доказом її добровільного виконання рішення, враховуючи завеликий розмір існуючого у неї боргу.

На вказані норми матеріального права та обставини справи місцевий суд не звернув уваги, через що прийшов до хибного висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Отже, ухвала суду першої інстанції, через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушенням норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, на підставі ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення клопотання державного виконавця відділу ДВС про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2 до виконання зобов`язання покладених на неї виконавчим листом № 591/2522/17 від 08.05.2019 року Зарічного районного суду м. Суми про стягнення з неї на користь ОСОБА_1 коштів в сумі 230 889,83 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 384,20 грн у відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 25 липня 2019 року скасувати.

Подання старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Трегубова Олександра Володимировича про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України задовольнити.

Обмежити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, ІПН НОМЕР_1 , у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання зобов`язання покладених на неї виконавчим листом № 591/2522/17 від 08 травня 2019 року, виданого Зарічним районним судом м. Суми, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8748 доларів США, еквівалентних 230 889,83 грн за офіційним курсом.

Ухвалу направити для виконання до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 26.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 384 грн 20 коп. у відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 03 вересня 2019 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко