Справа №266/1391/19
Провадження№ 2/266/534/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2019 року м. Маріуполь

Суддя Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянув позовну заяву ОСОБА_2, мешкає за адресом: 87534, м. Маріуполь, пр.. Нахімова, б. 134 кв. 21 до ОСОБА_3, останнє відоме місце проживання якого за адресом: 87525, м. Маріуполь, пр.. Нахімова, б. 164 кв. 60 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 грудня 2013 року в Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану ММУЮ Донецької області, актовий запис №996.

Одночасно позивачем подано клопотання про неможливість сплати судового збору з посиланням на те, що не має можливості сплатити судовий збір у звязку із тим, що має проблеми зі здоровям, ледве пересувається за допомогою палички, тому не працює та не має коштів на медичне обстеження та оформлення інвалідності,на її утримання перебуває малолітня дитина, також перебуває під соціальним супроводом в Приморському центрі соціальних служб для сімї, дітей та молоді Маріупольської міської ради.

Перевіривши доводи клопотання позивача, вважаю що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень, наданих у пункті 1 Постанови № 10 від 17.10.2014р. з подальшими змінами, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення п. 1 ст. 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв'язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674-VI), а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Відповідно до ч.1 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити його від сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Враховуючи, що позивач має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває під соціальним супроводом в Приморському центрі соціальних служб для сімї, дітей та молоді Маріупольської міської ради, що підтверджується договором №28/18 від 02.07.2018 р. вважаю за можливе відстрочити позивачу сплату судового збору за подання позовної заяви до ухвалення судового рішення.

Керуючись ст.136 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити .

Відстрочити позивачу сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Шишилін О. Г.