Суддя Матвієвська Г. В.
Справа № 644/693/19
Провадження № 2/644/991/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 року м.Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді Матвієвської Г.В., за участі : секретаря судових засідань - Онюшкіної О.В., позивача - ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_2, - адвоката ОСОБА_3, відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду ( з урахуванням уточненої позовної заяви) з позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він проживає та зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1, разом з ним проживає та зареєстрована його неповнолітня дитина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, також у вказаній квартирі проживає та зареєстрований його вітчим ОСОБА_6. Позивач зазначає, що у цій квартирі також зареєстровані, але не проживають відповідач(його рідна сестра) ОСОБА_4 з дитиною ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позивач вказує, що ця квартира є ізольована, 2-кімнатна, житловою площею 33,2 кв.м., загальною площею 53,2 кв.м. та не є приватизованою. Позивач стверджує, що відповідач ОСОБА_4 та її дитина ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_3, у цій квартирі не проживають з 2007 року, їхнє місцезнаходження невідоме, вказаною квартирою відповідач не цікавиться, не проживає в ній, не оплачує комунальні послуги й де вона знаходиться і що з нею, йому невідомо. Позивач зазначає, що в нього виникають труднощі в сплаті комунальних послуг, тому що на відповідача ідуть нарахування щомісяця, які він не в змозі сплачувати, існують борги по сплаті комунальних послуг та він позбавлений права оформити субсидію. Так, стверджує позивач, комунальні заборгованості були стягнути рішенням суду від 27.10.2017 року солідарно з усіх зареєстрованих осіб, однак для запобігання примусового відключення від комунальних послуг, він був вимушений сплатити також борг відповідача та судовий збір замість неї, відповідач ОСОБА_4 до суду не з'являлася, борги згідно рішення суду не сплачувала. Таким чином, стверджують позивачі, відповідач ОСОБА_4 протягом 12 років не проживає у вказаній квартирі без поважних причин, тому є особою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовною вимогою позивача є - визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме : квартирою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та його представник надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, позов підтримали, просили його задовольнити, зауважили до суду, що відповідач ОСОБА_4 у зазначеній квартирі не проживає 12 років, оплату комунальних платежів за житлоплощу не проводить, у витратах по утримуванню квартири участі не приймає, житлом не цікавиться, тому вважають, що відповідач не проживає дванадцять років без поважних причин за місцем реєстрації та втратила право користування зазначеним житлом.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання з'явилася, заперечувала проти задоволення позову, без документальних підтверджень стверджувала що сплачує комунальні послуги, на цей час бажає проживати у цій квартирі зі своєю дитиною, стверджує, що надалі буде сплачувати за комунальні послуги та не вважає своїм обов'язком сплачувати комунальні послуги по квартирі на цей час та минулий час, бо ними не користувалася весь цей час, а з користування такими послугами позивачем платити не зобов'язана, крім того стверджує, що позивач їй не надає можливості проживати у вказаній квартирі, змінив замок, вона приїздила у квартиру, але не змогла до неї увійти, скарг до компетентних органів з цього питання не надавала. Відповідач ОСОБА_4 пояснила суду, що не проживає у квартирі АДРЕСА_1 з 2010 року, у цій квартирі проживає позивач ОСОБА_2, його дружина, вітчим її та позивача - ОСОБА_6 Крім того відповідач зазначила, що у 2006 році вона приїздила до матері у цю квартиру, це було пов'язано з часом її пологів, проживала у квартирі близько двох місяців, після чого повернулася до чоловіка ОСОБА_8 проживати за адресою : АДРЕСА_2, де й проживала до 2016 року, бо після розлучення з чоловіком ( 2015 рік) деякий час проживала за вказаною адресою, згодом після 2016 року проживала на орендованій квартирі. Іноді, коли дома перебував ОСОБА_6, вона приходила у квартиру АДРЕСА_1, але там не проживала через погані стосунки з позивачем, вітчим за неї сплачував комунальні платежі останні 3 роки, а за газ та електрику вона не вважала за потрібне платити, бо такими послугами не користувалася.

Відповідач пояснила суду, що вона немає доказів того, що позивач їй перешкоджає проживати у квартирі, до 2016 року вона не мала бажання в ній проживати, бо проживала постійно у свого чоловіка.

Вивчивши пояснення позивача, його представника та відповідача, як письмові так і усні, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14, оцінив надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що спір виник з приводу права користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1, яка не є приватизованою, позивач ОСОБА_2, згідно його паспорту НОМЕР_2, зареєстрований у цій квартирі 26.06.2002 року, щодо відповідача ОСОБА_4, згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 15.01.2019 року - інформація відсутня, де фактично з 2010 року не проживає, що підтверджується Актом, складеним жильцями будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_16, ОСОБА_14, ОСОБА_17, ОСОБА_15, ОСОБА_9 ( відповідно кв.НОМЕР_3,НОМЕР_4,НОМЕР_5) та показами допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14, які показали в суді, що з 2010 року відповідач ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1, не проживала й це їм достовірно відомо, бо практично кілька разів на тиждень й в різний час доби вони перебували у вказаній квартирі, бо мають відповідно дружні, сусідські відносини з позивачем, а свідок ОСОБА_11 та ОСОБА_10 крім того є колегами по роботі з позивачем.

Таким чином, з 2010 року відповідач ОСОБА_4 у зазначеній квартирі не проживає, обов'язків, що випливають з договору найму житлового приміщення не виконує, з приводу порушення її права на користування житлом або чинення позивачем перешкод, відповідач нікуди не зверталася, що й не спростовується відповідачем, яка мала можливість на підтвердження своїх заперечень проти позову надавати належні та допустимі докази, й підтверджується поясненнями позивача, його представника та показаннями допитаних в суді вищезазначених свідків, покази яких в частині відсутності відповідача у вказаній квартирі з 2010 року та не підтвердження факту чинення позивачем перешкод відповідачу у користуванні вказаною квартирою, бо вони постійно відвідували у якості друзів, сусідів, колег родину позивача, та на протязі всіх цих років до теперішнього часу, жодного разу відповідача там не бачили, тим більш , що сусіди( ОСОБА_13 та ОСОБА_14) користуються своїми квартирами на протязі всього цього часу, проживають у будинку відповідно з 1972 року та 1997 року, про відсутність даних щодо наміру відповідача користуватися даним житлом, щодо відсутності даних про те, що у цій квартирі є особисті речі та документи відповідача, щодо несплати нею комунальних платежів або будь-якого прояву зацікавленості в користуванні зазначеною квартирою; Актом про не проживання відповідача у вказаній квартирі. Довідка КЗОХ «Міська поліклініка №18» від 20.03.2019 року № 596, витребувана судом на клопотання позивача, щодо знаходження у закладі медичної карти відповідача, не доводить ані факту проживання чи не проживання відповідача у вказаній квартирі, ані поважності причин такого не проживання.

Таким чином суд вважає, що з 2010 року відповідач ОСОБА_4 добровільно залишила жиле приміщення - квартиру АДРЕСА_1, весь цей час та по теперішній час не користується цим житловим приміщенням , яке є неприватизованим, без поважних причин, а саме понад 9 років.

Відповідно до ст. 71 ЖК України "При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разу спору - судом".

На підставі наданих позивачами доказів та відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК України, суд вважає, що відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 , відсутня в житловому приміщенні - квартирі АДРЕСА_1 протягом одного року , а саме 9 років, без поважних причин, і визнає її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Суд відхиляє аргументи відповідача на підтвердження своїх заперечень проти позову, бо відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу зазначених нею обставин щодо перешкоджання позивачем у здійсненні нею права користування квартирою.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідача у вказаному житловому приміщенні, і суд не вбачає підстав для продовження цього строку, бо із заявою про поновлення цього строку, або зі зустрічним позовом про поновлення його права користування спірним житловим приміщенням, відповідач до суду не звернувся.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10-13,76-83, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 71, 72 ЖК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого АДРЕСА_1, сплачений ними судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 11.04.2019 року

Суддя: Г. В. Матвієвська