КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 760/2899/18 Головуючий 1 інстанція - Коробенко С.В.
Провадження № 22-ц/824/3257/2019 Доповідач 2 інстанція - Кулішенко Ю.М.
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Кулішенка Ю.М., суддів: Таргоній Д.О. Олійника В.І. розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, від якого мають неповнолітню дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З грудня 2017 року відповідач проживає окремо та припинив надавати будь-яку матеріальну допомогу на утримання дочки, дитина постійно проживає разом з нею, проте її доходів не вистачає. Вважає, що матеріальна допомога з боку відповідача повинна бути регулярною, так як на даний час він не бере участі у забезпеченні дитини.

За розрахунком позивача її щомісячна потреба в отриманні аліметних платежів від відповідача становить 6000 гривень. Просила стягнути їх з ОСОБА_4

Рішенням Соломянського районного суду м. Києва від 03 грудня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 31 січня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу та просила суд рішення скасувати та ухвалити нове, яким стягнути на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 9000 грн, щомісячно, посилаючись на неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обгрунтування зазначає, що визначаючи розмір аліментів суд першої інстанції не врахував, що відповідач має задовільний стан здоровя, не має на утриманні дітей, непрацездатних батьків чи дружини, забезпечений власним житлом та автомобілем, а також матеріальне становище дозволяє йому виїжджати за кордон. Зазначає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у вказаному розмірі, оскільки надає послуги технічного обслуговування автомобілів.

Відповідач ОСОБА_4 подав відзив на апеляційну скаргу та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення а рішення суду залишити без змін.

У відзиві зазначає, що суд першої інстанції при ухвалені рішення відповідно до вимог ст. 182 СК України врахував стан його здоров'я і матеріальне становище та дійшов вірного висновку про стягнення на користь позивача 1500 грн.

Відповідно до ч. 1ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду відповідає виходячи з наступного:

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 05 вересня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис №2832) (а.с.8).

Сторони по справі проживають окремо, постійної участі у матеріальному забезпеченні та вихованні дитини відповідач не бере, дитина проживає разом з матір'ю.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що відповідач, як батько дитини, зобов'язаний утримувати свою дитину. З врахуванням його матеріального становища, віку та повної працездатності, він має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї дитини в розмірі 1500 грн.

З вказаним висновком погоджується колегія суддів виходячи з наступного:

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне

становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років (ст. 191 СК України).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач працює на посаді менеджера по роботі з клієнтами у ФОП ОСОБА_5 та отримує заробітну плату в розмірі 3723,00 грн. ( а.с. 70).

Посилання апелянта на те, що відповідач надає послуги з технічного обслуговування автомобілів, що підтверджується візиткою достовірно не підтверджені.

Позивачем не надано доказів того, що відповідач надає послуги з обслуговування автомобілів і отримує прибуток. ОСОБА_4 не зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності ( а.с 68).

Посилання апелянта на те, що підтвердженням матеріального стану відповідача є наявність у власності 1/2 частина квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1 безпідставні.

Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира за адресою АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 та позивачці ОСОБА_3 та є єдиним місцем проживання відповідача.

Доказів. що відповідач має будь - яке інше нерухоме майно матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.1-3 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатковоподаними доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів дійшла до висновку, що апелянт належним чином не обґрунтував неможливість подання додаткових доказів у встановлений законом строк під час розгляду справи в суді першої інстанції, тому, докази, які додані до апеляційної скарги, не є належними та допустимими доказами на підтвердження позовних вимог.

Суд першої інстанції при розгляді справи врахував обставини, що передбачені ст.182 СК України, врахував потреби дитини, можливості матері, батька, загальний матеріальний стан відповідача.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, а тому підстав для її задоволення не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий:

Судді: