ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року

м.Суми

Справа №589/3918/16-ц

Номер провадження 22-ц/816/149/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостик С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Собина О. І. , Левченко Т. А.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

представників відповідачів: Головного управління Національної поліції в Сумській області - Затолокіної Наталії Валеріївни, Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області та Державної казначейської служби України - Лисенко Наталії Олександрівни, прокуратури Сумської області - прокурора Дубової Оксани Володимирівни,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорпостач» на ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 листопада 2018 року в складі судді Курбанової А.Р., постановленої у м. Шостка, повний текст якої складений 07 листопада 2018 року,

в с т а н о в и в:

У вересні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дорпостач» (далі - ТОВ «Дорпостач» ) звернулось з позовом до Шосткинської місцевої прокуратури Сумської області, Шосткинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області, Шосткинського управління Державної казначейської служби України у Сумській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області, Державної казначейської служби України, прокуратури Сумської області, Головного управління Національної поліції в Сумській області, у якому просило суд стягнути з Державного бюджету України на його користь 267521 грн 75 коп. на відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органу досудового розслідування і прокуратури у результаті протиправного втручання у його діяльність.

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 листопада 2018 року провадження у даній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорпостач» до Шосткинської місцевої прокуратури Сумської області, Шосткинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області, Шосткинського управління Державної казначейської служби України у Сумській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області, Державної казначейської служби України, прокуратури Сумської області, Головного управління Національної поліції в Сумській області про відшкодування шкоди закрито, оскільки спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Вказану ухвалу суду позивач оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ТОВ «Дорпостач», посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що між сторонами відсутні господарські відносини і, відповідно, відсутній господарський спір, у зв'язку з чим підстав для закриття провадження у справі у суду не було. Крім того, зауважується, що питання щодо юрисдикції даної справи вже було предметом судового розгляду і попередній раз суд дійшов висновку, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, що на думку позивача є правильним. Також позивач вважає, що оскільки на даний час порядок відшкодування позадоговірної шкоди, завданої юридичній особі внаслідок незаконної дії органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування та прокуратури спеціальним законом не врегульовано, тому в силу вимог статті 1176 ЦК України така шкода має відшкодовуватися на загальних підставах.

Відповідачі Головне управління Національної поліції в Сумській області, прокуратура Сумської області та Державна казначейська служба України в установлений судом строк подали письмові відзиви на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на дотримання судом першої інстанції норм процесуального права, просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін. При цьому, зазначають, що суд першої інстанції правильно визначився з суб'єктним складом учасників процесу та з характером спірних правовідносин та дійшов обґрунтованого висновку про те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, так як відноситься до компетенції господарських судів України.

Від інших учасників справи в установлений судом строк відзив на апеляційну скаргу не надходив, письмові заперечення також.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідачів Дубової О.В., Затолокіної Н.В. та Лисенко Н.О. про залишення судового рішення без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ТОВ «Дорпостач» до Шосткинської місцевої прокуратури Сумської області, Шосткинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області, Шосткинського управління Державної казначейської служби України у Сумській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області, Державної казначейської служби України, прокуратури Сумської області, Головного управління Національної поліції в Сумській області про відшкодування шкоди не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки їх слід розглядати в порядку господарського судочинства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

У статті 125 Конституції України йдеться про те, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно з вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року за № 1402-VIII суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Пунктами 1, 3 частини першої статті 15 ЦПК України (у редакції, що діяла на час звернення до суду з позовом) передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Статтею 19 ЦПК України (у редакції від 03 жовтня 2017 року) визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

В той же час, статтею 1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) (у редакції, чинній на час подання позову) було передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 зазначеного Кодексу господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Згідно з частиною другою статті 4 ГПК України (у редакції від 03 жовтня 2017 року) юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду.

У вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини і спір господарськими, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Зокрема, господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Статтею 2 ГК України передбачено, що учасниками відносин у сфері господарювання є суб'єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб'єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

ТОВ «Дорпостач» є суб'єктом господарювання.

Повноваження прокурора визначаються статтею 121 Конституції України та Законом України «Про прокуратуру», як і повноваження органів Національної поліції визначені спеціальним законодавством.

Спори, що виникають між юридичними особами та представниками прокуратури або органами поліції при реалізації ними своїх повноважень, за своїм суб'єктним складом підвідомчі господарським судам.

Отже, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані, зокрема, з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктом публічно-правових відносин, - за умови, що такі вимоги не об'єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб'єктним складом підпадають під дію статті 4 ГПК України.

Майнові відносини (у розумінні статті 4 ГК України) суб'єктів господарювання з юридичними особами, у тому числі тими, що не є суб'єктами господарювання (органами державної влади), регулюються ГК та ГПК України.

Зазначений правовий висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 461/1930/16-ц.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що, по-перше: сторонами у даній справі є юридичні особи - позивач ТОВ «Дорпостач» та відповідачі Шосткинська місцева прокуратура Сумської області, Шосткинський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області, Шосткинське управління Державної казначейської служби України у Сумській області, Головне управління Державної казначейської служби України в Сумській області, Державна казначейська служба України, прокуратура Сумської області та Головне управління Національної поліції в Сумській області, а по-друге: позов заявлено з підстав відшкодування шкоди, заподіяної органами державної влади та їх посадовими особами при здійсненні ними своїх повноважень і така вимога не об'єднана з вимогою вирішити публічно-правовий спір, а тому правильним є висновок суду першої інстанції про те, що зазначений спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, так як підвідомчий господарському суду.

Отже, при розгляді даної справи суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб'єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Таким чином, суд першої інстанції, правильно встановивши, що спір між сторонами підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, тому обґрунтовано закрив провадження у даній справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає помилковими доводи апеляційної скарги про те, що дана справа має бути розглянута саме в порядку цивільного судочинства.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд попередніми ухвалами вже вирішував питання юрисдикції даної справи і дійшов висновку, що вона підвідомча суду загальної цивільної юрисдикції не заслуговують на увагу колегії суддів, ураховуючи обставини того, що вказані попередні ухвали суду першої інстанції не є предметом апеляційного перегляду.

Інші доводи апеляційної скарги, в тому числі, і про неврахування судом першої інстанції правових позицій Верховного Суду України, є надуманими і висновків місцевого суду щодо закриття провадження у даній справі не спростовують.

За таких обставин, коли суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з додержанням норм процесуального права, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу, відповідно, - без задоволення.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 1; 375; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорпостач» залишити без задоволення.

Ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 листопада 2018 року у даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 січня 2019 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик (суддя-доповідач)

Судді: О.І. Собина

Т.А. Левченко