Справа № 161/8204/18 Головуючий у 1 інстанції: Подзіров А.О.
Провадження № 22-ц/802/27/19 Категорія: 70 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Карпук А.К., Бовчалюк З.А.,

секретар судового засідання - Концевич Я.О.,

з участю заявника - ОСОБА_1,

заінтересованої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, Служба у справах дітей Луцької міської ради Волинської області, про усиновлення за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 жовтня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даною заявою, яку мотивує тим, що 29 грудня 2009 року він уклав шлюб із ОСОБА_2, яка до їх одруження перебувала у шлюбі із ОСОБА_3, від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 року народився син ОСОБА_4.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано 02 жовтня 2007 року.

Він бажає усиновити ОСОБА_4, оскільки після укладення шлюбу всі вони проживають однією сім'єю у м.Луцьку, з ОСОБА_4 у нього склалися дуже гарні стосунки, останній прив'язався до нього, вважає та називає його своїм батьком.

Він також дуже любить ОСОБА_4, піклується про нього, створює належні умови для розвитку і ставиться, як до рідної дитини.

Він може бути усиновлювачем, оскільки є здоровим, дієздатним, має місце для проживання, забезпечений роботою, характеризується позитивно.

Його дружина та мати дитини не заперечує проти усиновлення дитини, а згода рідного батька дитини ОСОБА_3 відсутня.

Разом із тим ОСОБА_3 від своїх обов'язків батька та участі у вихованні дитини самоусунувся. З 2013 року він не проявляє уваги до дитини, не надає будь-якої допомоги, не приймає участі у вихованні сина, не цікавиться його життям та здоров'ям.

Ураховуючи наведене, просив ухвалити рішення про усиновлення ним ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; змінити прізвище дитини з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4», змінити по-батькові дитини з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4» та внести зазначені зміни до актового запису про його народження.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 жовтня 2018 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про задоволення його заяви про усиновлення ОСОБА_4.

Відзив на апеляційну скаргу учасники справи не подавали.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_2 (кожен зокрема) апеляційну скаргу підтримали та просять її задовольнити.

Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, інші учасники справи у судове засідання не з'явилися і їх неявка відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 являється рідним сином ОСОБА_3 та ОСОБА_2, шлюб між якими розірвано (а.с.5).

29 грудня 2009 року укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які разом із неповнолітнім ОСОБА_4 проживають у м.Луцьку однією сім'єю (а.с.4, 14-16).

ОСОБА_2 надала письмову згоду на усиновлення свого сина ОСОБА_1 (а.с.6).

Жодних доказів про надання згоди, чи відмову від надання згоди батьком дитини на його усиновлення матеріали справи не містять.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно заяви ОСОБА_1 свою вимогу щодо усиновлення неповнолітнього ОСОБА_4 він обґрунтовує із посиланням на ч.2 ст.219 СК України, відповідно до якої усиновлення дитини може бути проведено без згоди повнолітніх батьків, якщо судом буде встановлено, що вони, не проживаючи з дитиною понад шість місяців без поважних причин, не проявляють щодо неї батьківської турботи та піклування, не виховують та не утримують її.

Будь-яких належних, допустимих та достовірних доказів про те, що батько неповнолітнього ОСОБА_4 - ОСОБА_3, не проживає з дитиною понад шість місяців без поважних причин, не проявляє щодо неї батьківської турботи та піклування, не виховує та не утримує її - заявник не подав.

Заявник взагалі не подав щодо батька дитини жодних документів чи будь-якої письмової інформації.

Повно і об'єктивно дослідивши всі обставини справи та давши їм вірну правову оцінку, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 жовтня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя:

Судді: