Справа № 266/405/19
Провадженя№ 2/266/426/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

28.08.2019 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Курбанової Н.М.,

за участю секретаря Макогон С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Безпека та право» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Безпека та право» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Вточнивши позовні вимоги в обґрунтування позову зазначив, що він працював у відповідача та з 05 жовтня 2016 року звільнився за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України. Відповідач не сплачував йому заробітну плату, яку не було йому виплачено і при звільненні. Дотепер триває порушення його трудових прав. Судовим наказом Приморського районного суду м. Маріуполя на його користь з відповідача стягнуто суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Станом на 10.05.2019р. відповідачем йому дана заборгованість не виплачена. Відповідач у відповідності до вимог ст. 117 КЗпП України має сплатити йому середній заробіток під час затримки розрахунку при звільненні з 06 жовтня 2016 року по 13 травня 2019 року, що становить 652 робочих днів, згідно з виробничим графіком його праці, і який розрахований відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, на підставі відомостей про заробітну плату. Таким чином, його середньоденна заробітна плата становить 325,07грн. У зв`язку з чим просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за період з 06 жовтня 2016 року по 13 травня 2019р., у сумі 211948,00 грн.

В судове засідання позивач надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач ТОВ «Безпека та право» повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідач ТОВ «Безпека та право» своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 25.01.2019р. провадження по даній справі відкрито, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження на 14 лютого 2019р.

13 травня 2019 року позивач до суду надав уточнену позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у період з 14 липня 2006 року по 05 жовтня 2016 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «Безпека та право», що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 7).

Судовим наказом Приморського районного суду м. Маріуполя № 266/1427/16 від 15.04.2016 року, заявуОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ТОВ «Безпека та право» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 75038,65грн. Судовий наказ набрав законної сили (а.с. 53).

Згідно з постановою заступника начальника відділу Приморського ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області від 27.03.2018р., судовий наказ Приморського районного суду м. Маріуполя № 266/1427/16-ц від 15.04.2016 року повернуто стягувачу ОСОБА_1 , оскільки у боржникаТОВ «Безпека та право» відсутнє майно на яке може бути накладено стягнення, виконавчий документ може повторно бути пред`явлений до виконання в строк до 27.03.2021р. (а.с. 10).

Згідно з довідкою з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України, страхувальник ТОВ «Безпека та право», дохід застрахованої особи ОСОБА_1 за серпень 2016р. склав 8003,75грн., за вересень 2016 року 6299,55грн. (а.с. 8).

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

У пункті 32 постанови № 9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи, невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у відповідача утворилися трудові зобов`язання по виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненніза період з 06 жовтня 2016 року по 13 травня 2019 року включно, тобто за весь період невиплати відповідачем належних позивачу при звільненні сум, у сумі 211948,90 грн. (652 днів х середньоденний заробіток 325,07 грн.).

Згідно з положеннями законодавства з заробітної плати має проводитись відрахування податків та обов`язкових платежів, тому при виплаті відповідачем відповідних сум належить утримати з них передбачені законом податки і обов`язкові платежі.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 130, 141, 263-265, 268, 279, 280, 284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Безпека та право» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Безпека та право» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06 жовтня 2016 року по 13 травня 2019 року включно, у сумі 211948 (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот сорок вісім) грн. 90 коп., з утриманням з ТОВ «Безпека та право» з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Безпека та право» на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 28.08.2019 року.

Суддя Курбанова Н. М.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

Товариство з обмеженою відповідальністю «Безпека та право», , вул. Адмірала Луніна, буд. 89, м. Маріуполь, 87500