15 січня 2019 року Рівненський міський суд Рівненської області
в особі головуючої судді - Панас О.В.
при секретарі судового засідання - Корнійчук А.В.
представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2
представника третьої особи ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне у спрощеному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Рівненській області треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3, ПАТ КБ «Приватбанк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ПАТ «Універсал банк», ПАТ «Брокбізнесбанк» про скасування заборони , -
встановив: ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Рівненській області треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3, ПАТ КБ «Приватбанк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ПАТ «Універсал банк», ПАТ «Брокбізнесбанк» про звільнення з під арешту предмета іпотеки.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15 серпня 2008 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_3, було укладено договір іпотеки №340 LКТ I1 з метою забезпечення зобовязань за кредитним договором №340 КL-08 від 15 серпня 2008 року.
19 червня 2018 року ПАТ «Брокбізнесбанк» здійснив уступку права вимоги до боржника ОСОБА_3 за кредитним договором №340 КL-08 від 15 серпня 2008 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПУШ ІНДУСТРІАЛ», шляхом укладення договору про відступлення ( купівлі-продажу) права вимоги № 261 від 19 червня 2018 року.
12 липня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПУШ ІНДУСТРІАЛ» та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за кредитним договором №340 КL-08 від 15 серпня 2008 року укладений з фізичною особою ОСОБА_3 забезпеченням за яким є приміщення магазину з реалізації непродовольчої групи товарів що знаходиться за адресою, м. Рівне, вул. Гетьмана Полуботка, 35, загального площею 54,3 м.кв. на підставі договору іпотеки №340 LКТ I1 від 15.08.2008 року посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_5 з р. №1895 від 15 серпня 2008 року.
Відповідно до Кредитного договору ОСОБА_3 отримав кредит в сумі 80 000.00 дол. США строком користування кредитними коштами до 14.08.2013 року. 14 липня 2018 року позивачка направила ОСОБА_3 повідомлення вимогупро погашення заборгованості за кредитним договором №340KL-08 від 15.08.2012 року в розмірі 95 000 дол. США. Відповідно до договору іпотеки, нею ставилась вимога про те, щов разі непогашення заборгованості за кредитним договором, нею, як іпотекодержателем буде здійснено задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмету іпотеки. Направляючи претензію боржнику нею була отримана інформаційна довідка зі змісту якої стало відомо про наявність пяти арештів на предмет іпотеки, накладені відповідачем, а саме:
-Запис про обтяження №7516906 внесений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесену Відповідачем 29.10.2014 року;
-Запис про обтяження №5845931 внесений на підставі постанови б/н винесену Відповідачем 25.12.2009 року;
-Запис про обтяження №9516868 внесений на підставі постанови б/н винесену Відповідачем 10.02.2010 року;
-Запис про обтяження №9387854 внесений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесену Відповідачем 29.10.2014 року;
- Запис про обтяження №10798013 внесений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесену Відповідачем 04.02.2011 року. Вказані арешти перешкоджають, в порядку передбаченому ЗУ «Про іпотеку» та договором іпотеки №340LKT I1 від 15.08.2008 року врегулювати погашення заборгованості, за рахунок реалізації предмету іпотеки. Просила винести рішення, яким звільнити з під арешту приміщення магазину з реалізації непродовольчої групи товарів, що знаходиться за адресою : м.Рівне, вул. Гетьмана Полуботка,35, загальною площею 54,3 м.кв., що накладені на підставі: - Запис про обтяження №7516906 внесений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесену Відповідачем 29.10.2014 року;
-Запис про обтяження №5845931 внесений на підставі постанови б/н винесену Відповідачем 25.12.2009 року;
-Запис про обтяження №9516868 внесений на підставі постанови б/н винесену Відповідачем 10.02.2010 року;
-Запис про обтяження №9387854 внесений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесену Відповідачем 29.10.2014 року;
Запис про обтяження №10798013 внесений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесену Відповідачем 04.02.2011 року. Ухвалою Рівненського міського суду від 15.01.2019 року за клопотанням представника позивача було залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог Приватне акціонерне товариство «Комерційний банк Приватбанк»,Товариство з обмеженною відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Приватне акціонерне товариство «Універсал банк», Приватне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк». В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав у повному обсязі в межах доводів позовної заяви. Просив суд позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим під розписку про дату та час розгляду справи в судове засідання не зявився . Заяви щодо розгляду справи в його відсутність суду не надав, про причину неявки суду не повідомив. Письмового відзиву до суду не подав. Суд прийшов до висновку, що представник відповідача не зявився до суду без поважних причин. Представник третьої особи ОСОБА_3 ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову та постановлення заочного рішення.
Представник АТ «Брокбізнесбанк» в судове засідання не з'явився, згідно поданої до суду заяви просив відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог. Представники третіх осіб ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ПАТ «Універсал Банк», АТК "Приватбанк" в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про місце, дату та час розгляду справи, відзив на позов не надали. За таких обставин, зі згоди представника позивача, представника третьої особи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.ст.280-282 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача- Мушкеєва В.В., представника третьої соби ОСОБА_3 ОСОБА_4 , дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 серпня 2008 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_3, було укладено договір іпотеки №340 LКТ I1 з метою забезпечення зобовязань за кредитним договором №340 КL-08 від 15 серпня 2008 року.
19 червня 2018 року ПАТ «Брокбізнесбанк» здійснив уступку права вимоги до боржника ОСОБА_3 за кредитним договором№340 КL-08 від 15 серпня 2008 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПУШ ІНДУСТРІАЛ», шляхом укладення договору про відступлення ( купівлі-продажу) права вимоги № 261 від 19 червня 2018 року.
12 липня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПУШ ІНДУСТРІАЛ» та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за кредитним договором №340 КL-08 від 15 серпня 2008 року укладений з фізичною особою ОСОБА_3 забезпеченням за яким є приміщення магазину з реалізації непродовольчої групи товарів шо знаходиться за адресою, м. Рівне, вул. Гетьмана Полуботка, 35, загального площею 54,3 м.кв. на підставі договору іпотеки №340 LКТ I1 від 15.08.2008 року посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_5 з р. №1895 від 15 серпня 2008 року. Отже, після укладення договору ОСОБА_1 набула статус іпотекодержателя спірного майна з відповідні права щодо даного майна регламентовані ЦК та ЗУ "Про іпотеку".
Відповідно до Кредитного договору ОСОБА_3 отримав кредит в сумі 80 000.00 дол. США строком користування кредитними коштами до 14.08.2013 року. 14 липня 2018 року ОСОБА_1 направила ОСОБА_3 повідомлення вимогупро погашення заборгованості за кредитним договором №340KL-08 від 15.08.2012 року в розмірі 95 000 дол. США. Відповідно до договору іпотеки, позивачем ставилась вимога про те, щов разі непогашення заборгованості за кредитним договором, нею, як іпотекодержателем буде здійснено задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмету іпотеки. Згідно інформаційноїдовідки позивачу стало відомо про наявність пяти арештів на предмет іпотеки, накладені відповідачем, а саме: -Запис про обтяження №7516906 внесений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесену Відповідачем 29.10.2014 року;
-Запис про обтяження №5845931 внесений на підставі постанови б/н винесену Відповідачем 25.12.2009 року;
-Запис про обтяження №9516868 внесений на підставі постанови б/н винесену Відповідачем 10.02.2010 року;
-Запис про обтяження №9387854 внесений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесену Відповідачем 29.10.2014 року;
Запис про обтяження №10798013 внесений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесену Відповідачем 04.02.2011 року. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ст. 575 ЦК України). Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека це забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення свої вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом. Згідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону. Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" пріоритетне право іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації.
Пунктом 1 частини 1 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, порядок здійснення звернення стягнення на майно боржника. Згідно частини 1 статті 50 3акону України «Про виконавче провадження» звернення Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 51 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувана - заставодержателя. При реалізації цієї норми слід мати на увазі, що за положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Частиною 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов'язання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. З Закону України «Про іпотеку»). За змістом частини 6 статті 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до частини 7 статті Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.
Таким чином, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача- іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки. Вказані приписи законодавства, що регулює спірні правовідносини, встановлюють чіткий перелік підстав, коли на заставлене майно боржника може бути звернено стягнення особою, яка не є заставодержателем. Крім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 9 квітня 2014 року справі №6-13цс14, де зазначив, що з урахуванням положень Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про іпотеку» звернення стягненняна предмет іпотеки в порядку примусового виконання здійснюється за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача- іпотекодержателя, який має пріоритет перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки, на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки. Відтак, накладення арешту є елементом процедури стягнення на майно боржника, тому ДВС, накладаючи арешт на нерухоме майно, повинен керуватися ЗУ «Про виконавче провадження» та положеннями Закону України «Про іпотеку». Положеннями частини 2 статті 3 Закону України «Про іпотеку» закріплено, що взаємні права і обовязки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.
Отже, право застави у даному випадку виникає з моменту реєстрації Іпотечних договорів. Право іпотеки на нерухоме майно виникло з моменту нотаріального посвідчення іпотечного договору та накладення нотаріусом заборони відчуження такого нерухомого майна, зареєстрованої в реєстрі. На момент вчинення виконавчих дій щодо арешту спірного нерухомого майна, право іпотеки па це майно на визначених законом підставах та в установленому порядку припинено, іпотечний договір єчинним. Натомість накладений та не знятий арешт на предмет іпотеки виключає можливість добровільного врегулювання погашення заборгованості за рахунок реалізації іпотечного майна. Враховуючи наведене, ОСОБА_1 як обтяжувач з вищим пріоритетом, встановленим ЗакономУкраїни «Про іпотеку», володіє переважним та першочерговим правом на отримання своїх вимог щодо одного й того ж нерухомого майна, а тому накладення відповідачем арешту на нерухоме майно, що перебуває в іпотеці, обмежує забезпечене іпотекою право Позивача па першочергове право задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки.
Таким чином зняття арешту з майна накладеного державним виконавцем у випадках незавершеного виконавчого провадження може бути знятий за рішенням суду. Вищевказані арешти перешкоджають позивачу в порядку передбаченому ЗУ «Про іпотеку» та договором іпотеки № 340 LKT I1 від 15.08.2008 року врегулювати погашення заборгованості, за рахунок реалізації предмету іпотеки. Таким чином, оцінивши в сукупності достовірно встановлені судом обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 280-284, 273,354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1, задовольнити.
Скасувати обтяження щодо арешту приміщення магазину з реалізації непродовольчої групи товарів, що знаходиться за адресою: м.Рівне, вул. Гетьмана Полуботка, 35, загальною площею 54,3 м.кв., належного на праві власності ОСОБА_1, накладених на підставі: - постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеної Рівненським міським відділом ДВС ГТУЮ у Рівненській області 29.10.2014р., запис про обтяження № 7516906; - постанови б/н, винесеної Рівненським міським відділом ДВС ГТУЮ у Рівненській області 25.12.2009р., запис про обтяження № 5845931; - постанови б/н, винесеної Рівненським міським відділом ДВС ГТУЮ у Рівненській області 10.02.2010 р., запис про обтяження № 9516868; - постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеної Рівненським міським відділом ДВС ГТУЮ у Рівненській області 29.10.2014р., запис про обтяження № 9387854; - постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеної Рівненським міським відділом ДВС ГТУЮ у Рівненській області 04.02.2011 р., запис про обтяження № 10798013. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1.
Повне рішення виготовлене - 21.01.2019 р.
Суддя: О.В.Панас