ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7844/18 Номер провадження 22-ц/814/437/19Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В.М. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Бондаревської С.М., Кривчун Т.О.

секретар Зеленська О.І.

імена (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_2

відповідач: Полтавський національний технічний університет імені Юрія Кондратюка

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави, ухвалене 26 листопада 2018 року в приміщенні суду в м. Полтава у складі судді Бугрія В.М.

по справі за позовом ОСОБА_2 до Полтавського національного технічного університету імені Юрія Кондратюка про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом та просив визнати недійсним та скасувати наказ № 607-04 від 28 серпня 2018 року про його звільнення з роботи, поновити його на посаді доцента ПНТУ ім. Ю. Кондратюка, стягнути з ПНТУ ім. Ю. Кондратюка середній заробіток за час вимушеного прогулу та 50 000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що 31.08.2018 року наказом відповідача № 607-04 від 28.08.2018 року його було звільнено з роботи з посади доцента кафедри вищої та прикладної математики у звязку з закінченням строку трудового договору за п. 2 ст. 36 КЗпП України. Позивач вважає вказане звільнення незаконним оскільки він не відноситься до кола працівників, з якими може бути укладений трудовий договір у формі контракту. Вважає, що укладені з ним контракти є безстроковими трудовими договорами, викладеними у письмовій формі, а тому положення за п. 2 ст. 36 КЗпП України не поширюються на його трудові правовідносини з відповідачем.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 26 листопада 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду вмотивоване тим, що позивач добровільно уклав з ПНТУ ім. Ю. Кондратюка строковий трудовий договір, про що був обізнаний, а тому закінчення строку його дії є законною підставою для припинення трудових правовідносин.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2, просив скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме залишення поза увагою суду, що укладення з ним контракту суперечить нормам ЗУ «Про вищу освіту», а умови контракту щодо його строковості суперечать трудовому законодавству.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення, ухвалене у справі, відповідає вказаним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано сторонами, 29 серпня 2014 року між ОСОБА_2 та ПНТУ імені Ю. Кондратюка в особі ректора ОСОБА_4 укладено контракт № 278 з науково-педагогічним працівником (а.с.11-16).

31 серпня 2016 року між сторонами укладено контракт № 856 з науково-педагогічним працівником, відповідно до умов якого працівник призначається на посаду доцента кафедри вищої математики на термін з 01.09.2016 року по 31.08.2017 року (а.с.17-22).

18 липня 2017 року ОСОБА_2 подав заяву на ім'я ректора ПНТУ імені Ю. Кондратюка ОСОБА_4, у якій просив прийняти його на посаду доцента кафедри вищої математики за строковим трудовим договором до обрання за конкурсом з 01.09.2017 року по 31.08.2018 року (а.с.49).

Наказом першого проректора - проректора з науково-педагогічної роботи, д.т.н., доцента ОСОБА_5 «Про кадрові питання» № 505-04 від 29 серпня 2017 року прийнято кандидата фізико-математичних наук ОСОБА_2 на посаду доцента кафедри вищої математики за строковим трудовим договором з 01 вересня 2017 року до проведення конкурсного заміщення посади у 2017/2018 навчальному році по 31 серпня 2018 року. Підставою для видачі цього наказу зазначено заяву ОСОБА_2, довідку про педагогічний стаж, подання завідувача кафедри ОСОБА_6 (а.с.50-54).

26 січня 2018 року ОСОБА_2 подав заяву на ім'я ректора ПНТУ імені Ю. Кондратюка ОСОБА_4, у якій просив перевести його на посаду доцента кафедри вищої та прикладної математики з 01.02.2018 року за строковим трудовим договором до проведення конкурсного заміщення посаду у 2017/2018 навчальному році по 31.08.2018 року (а.с.55).

Наказом першого проректора - проректора з науково-педагогічної роботи, д.т.н., доцента ОСОБА_5 «Про кадрові питання» № 57-04 від 31 січня 2018 року переведено кандидата фізико-математичних наук ОСОБА_2 з посади доцента кафедри вищої математики на посаду доцента кафедри вищої та прикладної математики за строковим трудовим договором з 01 лютого 2018 року до проведення конкурсного заміщення посади у 2017/2018 навчальному році по 31 серпня 2018 року. Підставою для видачі цього наказу зазначено заяву ОСОБА_2 (а.с. 56-58).

На підставі наказу першого проректора - проректора з науково-педагогічної роботи, д.т.н., доцента ОСОБА_5 № 607-04 від 28 серпня 2018 року ОСОБА_2, кандидата фізико-математичних наук, звільнено 31 серпня 2018 року з посади доцента кафедри вищої та прикладної математики у зв'язку із закінченням строку трудового договору. Підставою для видачі наказу зазначено: п.2 ст.36 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про відпустки» (а.с. 59-63).

У трудову книжку позивача внесено запис № 26 від 31 серпня 2018 року про звільнення у зв'язку із закінченням строку трудового договору, п. 2 ст. 36 КЗпП України (а.с.10).

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про законність звільнення ОСОБА_2, оскільки такий висновок узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, що врегульовують спірні правовідносини.

Відповідно до ст. 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Відповідно до ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Контракти від 29 серпня 2014 року та від 31 серпня 2016 року, на які посилається ОСОБА_2 припинили свою дію 31 серпня 2016 року та 31 серпня 2017 року відповідно. Таким чином, вони не мають правового значення в питанні правомірності звільнення позивача. У подальшому контракти між сторонами не укладалися.

Вказані контракти ОСОБА_2 не оскаржував, а тому доводи апеляційної скарги щодо правомірності їх укладення не заслуговують на увагу, оскільки вони виходять за межі предмету спору.

З матеріалів справи вбачається, що до моменту припинення трудових відносин між сторонами, вони перебували у трудових відносинах відповідно до строкового трудового договору, термін дії якого спливає 31 серпня 2018 року. Підставою працевлаштування ОСОБА_2 стала його заява від 18 липня 2017 року та наказ першого проректора - проректора з науково-педагогічної роботи, д.т.н., доцента ОСОБА_5 «Про кадрові питання» № 505-04 від 29 серпня 2017 року. Контракти, на положення яких посилається апелянт, не були підставою його трудової діяльності в період з 01 вересня 2017 року по 31 серпня 2018 року.

Вказаний наказ ОСОБА_2 не оскаржувався. Протягом здійснення своєї трудової діяльності будь-яких заперечень щодо строкового характеру трудового договору ним не висловлювалось.

Доводи апелянта щодо безпідставності укладення з ним строкового трудового договору не узгоджуються з нормами чинного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 11, 12 ст. 55 ЗУ «Про вищу освіту» під час заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників - завідувачів (начальників) кафедр, професорів, доцентів, старших викладачів, викладачів укладенню трудового договору (контракту) передує конкурсний відбір, порядок проведення якого затверджується вченою радою закладу вищої освіти.

В окремих випадках, у разі неможливості забезпечення освітнього процесу наявними штатними працівниками, вакантні посади науково-педагогічних працівників можуть заміщуватися за трудовим договором до проведення конкурсного заміщення цих посад у поточному навчальному році.

Таким чином, законом передбачена можливість укладення трудового договору з науково-педагогічним працівником до проведення конкурсного заміщення цих посад. Окрім того, про укладення саме строкового трудового договору до проведення конкурсу особисто у своїй заяві від 18 липня 2017 року просив ОСОБА_2 З цих підстав, необґрунтованими є доводи апелянта щодо відсутності підстав для укладення строкового трудового договору.

Відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

З урахуванням того, що строк дії трудового договору між сторонами сплив 31 серпня 2018 року та роботодавець поставив вимогу його припинення, ОСОБА_2 правомірно був звільнений із займаної посади. При цьому, законодавство не пов'язує припинення строкового трудового договору з доведенням роботодавцем неможливості продовження трудових відносин.

Враховуючи, що позовні вимоги про визнання звільнення незаконним не підлягають задоволенню, то не можуть бути задоволені і похідні вимоги про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді С.М. Бондаревська

Т.О. Кривчун