Постанова

Іменем України

21 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 627/28/16-ц

провадження № 61-20111св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Калараша А. А., Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування» в особі філії Газопромислового управління «Полтавагазвидобування» Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування»,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Газопромислового управління «Полтавагазвидобування» на рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 03 листопада

2016 року у складі судді Каліберди В. А. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 18 січня 2017 року у складі колегії суддів:

Кокоші В. В., Міненкової Н. О., Шаповал Н. М.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії газопромислового управління «Полтавагазвидобування» Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» (далі - ПАТ «Укргазвидобування») про стягнення плати за користування земельною ділянкою.

Позовна заява мотивована тим, що 01 липня 2008 року між ОСОБА_1 та Дочірнім підприємством «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (далі - ДП «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України»), правонаступником якого є ПАТ «Укргазвидобування», укладена угода про умови проведення розвідувальних робіт на земельній ділянці, відповідно до якої позивач надала відповідачу право проводити на належній їй земельній ділянці площею 2,05 га, розташованій на території Рябоконіської сільської ради Красноградського району Харківської області, роботи з буріння розвідувальної свердловини № 204 Березівського ГРК, а відповідач зобов`язався здійснювати їй оплату за користування земельною ділянкою у визначених угодою розмірах та в строк до 01 квітня відповідного року.

Оскільки відповідач не виконав своїх зобов`язань за вказаною угодою, рішенням Апеляційного суду Харківської області від 02 листопада 2015 року у справі № 2022/498/12-ц за позовом ОСОБА_1 до

ПАТ «Укргазвидобування» в особі філії ГУ «Полтавагазвидобування» про зобов`язання усунути порушення угоди про умови проведення розвідувальних робіт на земельній ділянці, стягнення плати за користування земельною ділянкою і штрафних санкцій; за зустрічним позовом

ПАТ «Укргазвидобування» в особі філії ГУ «Полтавагазвидобування» до ОСОБА_1 , третя особа - Краснокутська районна державна адміністрація Харківської області, про зобов`язання виконати умови угоди, стягнуто з ПАТ «Укргазвидобування» в особі філії ГУ «Полтавагазвидобування» ПАТ «Укргазвидобування» на користь ОСОБА_1 стягнуто плату за користування земельною ділянкою за 2012-2014 роки в сумі 57 636,39 грн; пеню - 17 807,63 грн; 3 % річних - 2 959,56 грн; інфляційні втрати - 10 933,91 грн.

Посилаючись на те, що вказане судове рішення виконане відповідачем лише 03 листопада 2016 року, що свідчить про прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, ОСОБА_1 , з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд стягнути з відповідача на свою користь плату за користування земельною ділянкою у розмірі 152 499,28 грн, з яких: пеня - 100 766,75 грн; 3 % річних - 6 896,64 грн; інфляційні втрати - 44 835,88 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області

від 03 листопада 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнто з ПАТ «Укргазвидобування» на користь ОСОБА_1 пеню в сумі 100 766,75 грн; 3% річних - 6 896,64 грн; інфляційні втрати - 44 835,88 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач порушив строки виконання грошових зобов`язань за угодою про умови проведення розвідувальних робіт на земельній ділянці від 01 липня 2008 року, у зв`язку з чим позивач має право на стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 18 січня 2017 року рішення Краснокутського районного суду Харківської області

від 03 листопада 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач прострочив виконання зобов`язань з оплати грошових коштів за користування земельною ділянкою позивачу

за 2014-2016 роки, у зв`язку з чим наявні підстави для стягнення

з ПАТ «Укргазвидобування» на користь ОСОБА_1 пені, 3 % річних та інфляційних втрат на підставі частини другої статті 625 ЦК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

ПАТ «Укргазвидобування» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що ПАТ «Укргазвидобування» не мало можливості своєчасно виплатити ОСОБА_1 плату за користування земельною ділянкою, оскільки остання не надавала підприємству довідку про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки, а також плату за користування земельною ділянкою.

Разом з тим, розмір плати за землю з врахуванням щорічної індексації грошової оцінки земель за 2015 рік був невідомий самому позивачу до надання довідки про вартість Держгеокадастру нею ПАТ «Укргазвидобування», що свідчать про те, що у даному випадку існує прострочення кредитора, передбачене статтею 614 ЦК України і розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних втрат за зобов`язанням за 2015-2016 роки повинно розраховуватись з врахуванням даної обставини.

Доводи інших учасників справи

У травні 2017 року ОСОБА_1 подала відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і обґрунтованими, всі висновки судів відповідають встановленим обставинам справи, а тому підстави для їх скасування відсутні.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 березня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 липня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі призначено повторний автоматизований розподіл.

Ухвалою Верховного Суду від 05 серпня 2019 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди установили, що 01 липня 2008 року між ОСОБА_1 та

ДП «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України», правонаступником якого є ПАТ «Укргазвидобування», укладена угода про умови проведення розвідувальних робіт на земельній ділянці, відповідно до якої позивач надала відповідачу право проводити на належній їй земельній ділянці площею 2,05 га, розташованій на території Рябоконіської сільської ради Красноградського району Харківської області роботи з буріння розвідувальної свердловини № 204 Березівського ГРК.

Пунктами 3.1, 3.2 угоди сторони передбачили, що розмір суми, яка сплачується відповідачем за даною угодою визначається із розрахунку 11 275,80 грн у рік за 1 га згідно з грошовою оцінкою сільськогосподарських земель (ріллі) на 2008 рік в Краснокутському районі Харківської області. Плата за цією угодою за 2008 рік становить 23 115,39 грн. Плата за кожний наступний рік користування земельною ділянкою здійснюється згідно зі щорічною індексацією грошової оцінки земель Краснокутського району Харківської області. Оплата за наступний рік здійснюється до 01 квітня відповідного року.

Відповідно до пункту 6.4 вказаної угоди у разі порушення строків виконання грошових зобов`язань за цією угодою відповідач сплачує на користь позивача пеню в розмірі подвійної облікової ставки (річної), встановленої Національним банком України на період прострочення, від суми боргу за кожен день та за весь період прострочення.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 02 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2016 року, у справі № 2022/498/12-ц стягнуто з ПАТ «Укргазвидобування» на користь ОСОБА_1 плату за користування земельною ділянкою за 2012-2014 роки в сумі 57 636,39 грн; пеню - 17 807,63 грн; 3 % річних - 2 959,56 грн; інфляційні втрати - 10 933,91 грн.

На виконання рішення Апеляційного суду Харківської області від 02 листопада 2015 року Краснокутським районним судом Харківської області 04 липня 2016 року видано виконавчий лист про стягнення з ПАТ «Укргазвидобування» на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 90 127,49 грн.

Постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтави Головного управління юстиції у Полтавській області (далі - Шевченківський ВДВС міста Полтави ГТУЮ у Полтавській області) від 21 жовтня 2016 року відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом.

27 жовтня 2016 року ПАТ «Укргазвидобування» платіжними дорученнями

№ 861-866, 9544, 9545 перерахувало на розрахунковий рахунок ДВС суму заборгованості, стягнутої за рішенням суду, отримана ОСОБА_1 03 жовтня 2016 року.

Також суди встановили, що плата за користування земельною ділянкою у 2015 році становила 61 852,59 грн, яка повинна бути внесена відповідачем на розрахунковий рахунок позивача до 01 квітня 2015 року.

Плата за користування земельною ділянкою у 2016 році становила 74 233,59 грн, яка повинна бути внесена відповідачем на розрахунковий рахунок позивача до 01 квітня 2016 року.

Плата за користування земельною ділянкою за 2015 рік надійшла від ПАТ «Укргазвидобування» на картковий рахунок ОСОБА_1 лише 31 серпня 2016 року. Плата за користування земельною ділянкою за 2016 рік - лише 30 вересня 2016 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у статті 16 ЦК України.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до частин першої, третьої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Встановивши, що відповідно до додаткової угоди від 01 березня 2010 року плата за кожен наступний рік користування земельною ділянкою здійснюється згідно з щорічною індексацією нормативної грошової оцінки земельної ділянки та здійснюється до 01 квітня відповідного року, та врахувавши, що відповідачем у порушення встановлених строків виконання зобов`язань плата за користування земельною ділянкою за 2016 рік внесена 31 серпня 2016 року, за 2015 рік - 30 вересня 2016 року, у зв`язку з чим відповідачем прострочено виконання взятих на себе зобов`язань, суди дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи касаційної скарги про те, що позивач не надавала відповідачу довідку про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки, є необґрунтованими з огляду наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до пункту 3.1 угоди

від 01 липня 2008 року оплата за кожний наступний рік користування земельною ділянкою здійснюється згідно з грошовою оцінкою земель Краснокутського району Харківської області.

Отже, вказана угода не містить жодної умови, що надання довідки про розмір щорічної індексації грошової оцінки земель Краснокутського району Харківської області є обов`язком ОСОБА_1 , що зумовлює неможливість застосування до спірних правовідносин приписів статті 613 ЦК України.

Оскільки розмір щорічної плати за угодою від 01 липня 2008 року визначається відповідно до щорічної індексації грошової оцінки земель Краснокутського району Харківської області (в цілому, а не стосовно конкретної земельної ділянки), тому ПАТ «Укргазвидобування» як орендар (користувач на інших умовах) значної кількості земельних ділянок у Краснокутському районі Харківської області, мало відомості про розмір такої щорічної індексації грошової оцінки земель на вказаній території, і відповідно мало змогу своєчасно виконати свої зобов`язання за угодою від 01 липня 2008 року.

Разом з тим, відповідач мав можливість самостійно звернутися до відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області з відповідним листом про надання відомостей щодо вартості 1 га ріллі на території Краснокутського району Харківської області, або звернутися з відповідним листом до ОСОБА_1 про надання товариству довідки про вартість 1 га ріллі на території Краснокутського району Харківської області.

Проте, докази, що підтверджують вказані обставини матеріали справи не містять.

Отже, доводи касаційної скарги, що у даному випадку існує прострочення кредитора, передбачене статтею 613 ЦК України, і розрахунок пені, 3 % річних та інфляції за зобов`язанням за 2015-2016 роки повинен здійснюватися з врахуванням даної обставини, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані.

Доводи касаційної скарги про зменшення розміру пені на підставі частини третьої статті 551 ЦК України також не заслуговують на увагу, оскільки істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання).

Суди попередніх інстанцій, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувавши обставини справи та оцінивши докази, дійшли правильного висновку, що вчинені відповідачем свідомі дії спрямовані на затягування розрахунків з позивачем (у тому числі щодо виконання судового рішення, яке набуло законної сили), зумовлюють неможливість застування до спірних правовідносин статті 551 ЦК України.

Отже, на думку колегії суддів, суди попередніх інстанцій всебічно та повно з`ясували усі обставини справи та дали їм належну правову оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (рішення у справі «Проніна проти України», заява № 63566/00, від 18 липня 2006 року).

Оскаржені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є достатньо мотивованими та відповідають вимогам закону.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками судів, в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому вказані судові рішення необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Газопромислового управління «Полтавагазвидобування» залишити без задоволення.

Рішення Краснокутського районного суду Харківської області

від 03 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 18 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. А. Калараш

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська