Справа № 344/3049/18
Провадження № 2/344/951/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

23 січня 2019 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Антоняка Т.М.,

секретаря ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що йому на праві власності належить квартира № 63, що у будинку № 16 по вулиці Симоненка у м. Івано-Франківську. На момент реєстрації його права власності на квартиру, у ній був зареєстрований відповідач ОСОБА_3, який фактично проживає більше року у с. Вовчинець. Всі обовязки, які випливають з використання житлового приміщення, відповідач не виконує.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи позову, в подальшому в судове засідання не прибув, подавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримання позовних вимог та не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

В судовому засіданні допитано свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які пояснили, що їм достовірно відомо, що відповідач не проживає у вказаній квартирі більше одного року.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири № 63, що у будинку № 16 по вулиці Симоненка у м. Івано-Франківську (а.с. 3).

Як вбачається з виписки № 02-02/0150 з будинкової книжки про реєстрацію та склад сімї від 05.03.2018 року, виданої КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія», ОСОБА_2 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. В цій квартирі також зареєстрований ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5).

Позивач стверджує, що відповідач більше року не проживає у належній йому квартирі.

Відповідно до пояснень свідків, наданих у судовому засіданні, вбачається, що відповідач не проживає у квартирі № 63, що у будинку № 16 по вулиці Симоненка у м. Івано-Франківську.

Стаття 129 Конституції України передбачає, що одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 29 Цивільного кодексу України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Положеннями статті 3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні визначено, що реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно цієї ж статті, місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Статтею 7 3акону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні вказано, що підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

У відповідності з положеннями статті 405 Цивільного кодексу України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За таких обставин суд вважає доведеними доводи позивача про те, що відсутність відповідача має постійний характер, підстави для визнання причин відсутності відповідача поважними відсутні, тому відповідача ОСОБА_3 слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати.

Відповідно до частини пятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі вищевикладеного, відповідно до статті 41, 129 Конституції України, статей 29, 405 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 89, 263-265, 273, 280-282, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 3, 7 3акону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Антоняк Т.М.

Повний текст рішення складено 24.01.2019 року.