Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

08 липня 2019 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Войтенко Т. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Дідук С. В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом визнання особи такою, що втратила право користування квартирою.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 12.04.2006 р. між нею та ОСОБА_3 було укладено Договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого позивачка ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_1 та стала її єдиним власником.

Посилається на те, що 29.09.2006 вона ( ОСОБА_1 ) уклала шлюб з ОСОБА_2 , та після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_1 .

Зазначає, що у вище вказаній квартирі зареєстровані позивач - ОСОБА_1 , відповідач - ОСОБА_2 , та їх малолітній син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Фактично у вказаній квартирі проживає позивач - ОСОБА_1 разом із своїм малолітнім сином ОСОБА_6 .

Посилається нате, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 20.04.2018 шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 було розірвано.

Судовим рішенням про розірвання шлюбу встановлено, що з квітня 2017 року відповідач проживає окремо від позивача. Дитина проживає з позивачкою.

Посилаючись на те, що у квартирі АДРЕСА_1 відповідач не проживає з квітня 2017 р. і у квартирі не з`являється взагалі, його особисті речі в спірній квартирі відсутні, житловою площею він не користується, не приймає участі в утриманні житла, за житлово-комунальні послуги не сплачує, позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, у якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їхзадовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся відповідно до ч.7 ст. 128 ЦПК України за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Заяв про розгляд справи за його відсутності, про причини неявки, відзив на позовну заяву від відповідача не надходили.

Зважаючи на відсутність заперечень позивача, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача, який вважається належним чином повідомленим про розгляд справи відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, з можливістю постановлення заочного рішення по справі (ч. 4 ст. 223 ЦПК України).

Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову у зв`язку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що 12.04.2006 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено Договір купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_1 (а.с.8).

Відповідно до Витягому № 67 від 09.11.2018 року встановлено, що 29.09.2006 р. ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_2 , та після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_1 (а.с. 9-10).

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 20.04.2018 шлюб між позивачкою ОСОБА_1 , та відповідачем ОСОБА_2 було розірвано.

Як вбачається з Довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Подільської РДА, у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані позивач - ОСОБА_1 , відповідач - ОСОБА_2 , та їх малолітній син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11,16,17).

Реєстрація відповідача у квартирі позивача порушує її право власності, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК та ЖК України.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Право користуватися чужим майном регламентується ст.ст. 401-402 ЦК України, відповідно до яких право на користування чужим майном може бути встановлено на підставі договору, закону, заповіту або рішенням суду.

Стаття 405 ЦК України передбачає право користування житлом членами сім`ї власника житла, які проживають разом з ним.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.

У судовому засіданні не були встановлені обставини, які б свідчили про будь-які домовленості між ОСОБА_1 та її колишнім чоловіком про користування квартирою після розірвання шлюбу.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

В ході судового розгляду справи судом встановлено, що право відповідача на користування спірною квартирою та проживання у ній припинилося зі спливом року з часу, коли відповідач виїхав з квартири. Проте відповідач не знятий з реєстрації місця проживання за вказаною адресою, тим самим він перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися належною їй власністю, оскільки формальна реєстрація відповідача в спірній квартирі надає йому статус користувача квартирою з відповідними наслідками.

Факт не проживання відповідача за місцем своєї реєстрації підтверджується листом начальника Управління поліції Подільського ГУ НП у м. Києві Іщенко В.М. від 26.09.2018р., згідно якого убачається, що під час розгляду заяви ОСОБА_1 та проведення перевірки обставин викладених в ній щодо фактичного не проживання її колишнього чоловіка - відповідача за місцем своєї державної реєстрації по АДРЕСА_1 , здійснювався вихід за вказаною адресою, де було опитано сусідів, які також підтвердили, що відповідач дійсно протягом тривалого часу взагалі не проживає за вказаною адресою (а.с.7).

За таких обставин, право відповідача на користування чужим майном (спірним житловим приміщенням) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України.

З огляду на викладене, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , необхідно визнати таким, що втратив право користування житлом - квартирою АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини першої ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ст.ст. 141, 142 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Керуючись статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом визнання особи такою, що втратила право користування квартирою - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житлом - квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) 704,80 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання через Подільський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення виготовлено 12 липня 2019 року.

Суддя Т. В. Войтенко