КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи 359/4910/18 Апеляційне провадження № 22-ц/824/5252/2019Головуючий у суді першої інстанції - Яковлєва Л.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2019 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач ОніщукМ.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_3,

представника відповідача СалюкМ.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про стягнення заборгованості по відсоткам,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - відповідач або ПАТ «Промінвестбанк»), в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по відсоткам в розмірі 613,01 Євро, що станом на 21.06.2018, згідно курсу НБУ, еквівалентно 18 789,00 грн., шляхом перерахування коштів на його картковий рахунок № НОМЕР_1, закріплений за депозитом

В обґрунтування заявлених вимог вказував, що 06.10.2009 між ним та ПАТ «Промінвестбанк» укладено договір №-eEml про банківський вклад «Експрес» у валюті «EURO» (далі - Договір), згідно п. 1.1 якого він передав, а банк прийняв грошову суму в розмірі 5 000 евро строком на один місяць зі сплатою 12 % річних.

У пункті 2.1 указаного договору зазначено, що днем повернення депозиту є 06.11.2009, яка може змінюватись з урахуванням подій, визначених пунктом 2.6 договору.

Згідно пункту 2.6 Договору якщо вкладник не звертався до банку зі спливом строку встановленого у пункті 2.1 щодо повернення суми Депозиту, то договір вважається продовженим на один місяць з нарахуванням та виплатою процентної ставки збільшеної на 0,2%. У разі подальшого продовження строку Депозиту ставка збільшується на 0,3%.

Оскільки договором не визначено максимальну кількість разів продовження строку депозиту, то процентна ставка по депозиту повинна складати 12,3% річних протягом подальшої дії договору.

У період з 2009 по 2016 роки включно банк виконував свої зобов'язання та сплачував відсотки обумовлені договором, проте з січня 2017 року відповідач в односторонньому порядку змінив ставку та перестав здійснювати належні позивачу нарахування відсотків, у розмірі визначеному договором (а.с.2-4).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.12.2018 позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Промінвестбанк» на користь ОСОБА_3 заборгованість по відсоткам в розмірі 613,01 Євро, що станом на 21.06.2018, згідно курсу НБУ, еквівалентно 18 789,00 грн. У задоволенні іншої частини заявлених вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат (а.с.177-185).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Вказує, що суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин частини 3, 4 статті 1060, частину 5 статті 1061, частину 1 статті 1070 ЦК України, що стало наслідком стягнення з банку неіснуючої заборгованості зі сплати відсотків за ставкою припиненого короткострокового депозиту (12,3% річних - 613,01 євро). Також суд порушив принцип рівності учасників справи, не взявши до уваги доводи відповідача та не з'ясував усі фактичні обставини справи (а.с.190-202).

25.02.2019 справа надійшла до Київського апеляційного суду та відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи визначено суддів Оніщука М.І. (головуючий суддя), Шебуєву В.А., КрижанівськуГ.В. (а.с.208,209).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27.02.2019 поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження та надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с.210,211).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11.03.2019 справу призначено до розгляду на 10.04.2019 (а.с.214,215).

13.04.2019 до суду апеляційної інстанції надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, який направлено поштою 09.03.2019 (а.с.217-222).

У судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Позивач у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував за її безпідставністю та необґрунтованістю і просив рішення суду залишити без змін, оскільки воно ухвалено з дотриманням вимог закону.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що банк порушив умови укладеного між сторонами депозитного договору в частині не сплати відсотків за збільшеною відсотковою ставкою.

Суд апеляційної інстанції вважає ухвалене судом рішення законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 06.10.2009 між позивачем та відповідачем укладено договір №-еЕМ1 про банківський вклад «Експрес» у валюті «EURO».

Відповідно до п. 2.1. Банк прийняв від позивача на зберігання Депозит готівкою в сумі 5 000 евро строком на один місяць. Днем повернення Депозиту є 06.11.2009 та може змінюватись з урахуванням подій визначених у п. 2.6.

Пунктом 2.2. Договору встановлено процентну ставку за Депозитом у розмірі 12% річних.

Пунктом 2.6. Договору сторони визначили, що якщо вкладник не звертався до банку зі спливом строку, встановленого в п. 2.1. Договору, щодо повернення суми депозиту, то договір вважається продовженим на один місяць з нарахуванням та виплатою базової процентної ставки збільшеної на 0,2%. В разі подальшого продовження строку Депозиту ставка збільшується на 0,3%.

Згідно із п. 2.8. оподаткування суми процентів за Депозитом здійснюється відповідно чинного законодавства України

Вкладник, згідно п. 3.2.1. Договору має право отримати проценти відповідно до розділу 2 цього Договору, а банк, згідно п. 4.1.2. зобов'язаний їх виплатити вкладнику.

Відповідно п. 6.1., 6.4. Договору банк та вкладник за невиконання чи неналежне виконання прийнятих по договору зобов'язань несуть відповідальність відповідно чинного законодавства та даного Договору. Всі суперечки, що виникають між сторонами з приводу цього договору, вирішуються шляхом переговорів між банком та клієнтом, в разі недосягнення згоди вирішуються в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Пунктами 7.1., 7.2. та 7.4. Договору визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Дія цього договору може бути припинена за згодою сторін та в інших випадках, передбачених законодавством України. Зміни та доповнення до договору вважаються дійсними, якщо вони укладені в письмовій формі, підписані сторонами та оформлені у вигляді договору про внесення змін до Договору (а.с.5,6).

За даним договором банком прийнято від позивача вклад в розмірі 5 000 евро, що підтверджується квитанцією по рахунку № 322205/02/-еЕМ1 від 06.10.2009 (а.с.12).

Згідно довідки - розрахунку нарахованих ПАТ «Промінвестбанк» відсотків по вкладу, в період з 06.10.2009 по 26.10.2009 позивачу нараховано відсотків по ставці 12,0%, в період з 07.11.2009 по 01.12.2009 нараховано відсотків по ставці 12,2%, а за період з 07.12.2009 по 01.12.2016, позивачу нараховувались відсотки по ставці 12,3% (а.с.67).

З наведеного вбачається, що Банк прийняв від позивача грошові кошти в сумі 5 000 евро за депозитним договором та сплачував ОСОБА_3 відсотки, обумовлені в п. 2.6 цього договору в період з 2009 по 2016 рік включно за ставками визначеними договором, тобто належним чином виконував умови договору і взяті на себе зобов'язання.

У встановленому договором та/або законом порядку договір сторонами договір розірвано не було, а отже після 06.11.2009 відбувалась постійна пролонгація договору, проти чого не заперечували сторони. Зміни до договору сторонами також не вносились, а також банк не звертався до позивача з вимогою про повернення безпідставно нарахованих та виплачених відсотків по банківському вкладу.

Статтею 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Частиною 1 ст. 1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Статтею 1061 ЦК України встановлено, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав; у разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Встановивши фактичні обставини справи та вірно застосувавши норми закону, які регулюють спірні правовідносини сторін, суд правомірно відхилив доводи відповідача про те, що укладений між сторонами договір був строковим та після настання визначених договором обставин і відсутності вимоги ОСОБА_3 про повернення суми строкового вкладу, договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу.

Заперечення відповідача та доводи апеляційної скарги щодо не застосування судом до спірних правовідносин частин 3, 4 статті 1060, частину 5 статті 1061 та частину 1 статті 1070 ЦК України, є необґрунтованими, оскільки суперечать умовам укладеного сторонами договору, фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Так, згідно із частинами 3, 4 статті 1060 ЦК України за договором банківського строкового вкладу банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу.

Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 5 статті 1061 ЦК України визначено, що проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Згідно із частиною 1 статті 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу.

Означені норми закону, на які посилається відповідач заперечуючи проти позову, надають перевагу умовам укладеного між сторонами договору.

Зважаючи на умови укладеного між сторонами договору, відсутності інших додаткових угод до нього, пролонгацію дії договору та виконання банком умов договору, в тому числі щодо нарахування відсотків за ставками, обумовленими в п. 2.6. Договору, вбачається, що договір про банківський вклад є пролонгованим та діючим на умовах, визначених у ньому в момент підписання сторонами.

Крім того, зі змісту самого договору не вбачається підстав вважати, що кількість місяців на які дію договору може бути автоматично пролонговано, сторонами обмежено та, відповідно, відсутні будь-які застереження про те, що зі спливом певного часу та відсутності вимоги вкладника про повернення депозиту це є підставою для продовження договору на умовах вкладу на вимогу.

Отже, банк в односторонньому порядку відмовився від виконання взятих на себе зобов'язань за договором, що є неприпустимим, а відтак суд першої інстанції дійшов цілком правомірного висновку про наявність правових підстав для стягнення з банку на користь позивача невиплачених відсотків на умовах визначених договором банківського вкладу.

Судом, згідно умов договору, наведено у рішенні відповідні розрахунки заборгованості по не виплаченим відсоткам, які не спростовано відповідачем, і стягнуто суму заборгованості по відсоткам в межах заявлених позивачем вимог, що узгоджується з вимогами процесуального закону.

При цьому, твердження відповідача про те, що банк припустився помилки при нарахуванні позивачу відсотків, що було виявлено лише у 2017 році, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суперечать умов договору банківського вкладу, які належним чином виконувались банком доволі тривалий час і позивач мав законні очікування на подальше їх виконання, за умови чинності договору банківського вкладу.

Отже, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам і запереченням учасників справи належну правову оцінку, внаслідок чого ухвалив законне, правильне по суті і справедливе судове рішення.

Таким чином, при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

У зв'язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, понесені відповідачем судові витрати за подання апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень пункту 1 частини 6 статті 19 та частини 3 статті 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» - залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про стягнення заборгованості по відсоткам - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 12 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В.Крижанівська