У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2019 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду міста Києва САВЛУК Т.В., розглянувши матеріали клопотання ОСОБА_3, заінтересовані особи: ОСОБА_2, Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанні,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3, звернулась до суду із клопотанням про «визнання наказу на всиновлення №В-25066 від 02 липня 2015 року виданий судом у справах неповнолітніх Сполучених Штатів Америки», посилаючись на положення ст.ст.271, 272 Цивільного процесуального кодексу України.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до п.9 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтями 81, 82 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Відповідно до статті 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до статті 463 цього Кодексу, рішення іноземного суду може бути пред'явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред'явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

В частині 1статті 465 Цивільного процесуального кодексу Українизазначено, що клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або відповідно до міжнародного договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником).

Пленум Верховного Суду України у п.1 своєї Постанови № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» від 24 грудня 1999 року роз'яснив, що розгляд судами клопотань про визнання і виконання рішень іноземних судів є особливою формою взаємної правової допомоги, яка надається Україною та іншими державами учасницями відповідних міжнародних договорів.

За змістом положень ч.1 ст.472 ЦПК України, клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому статтями 464-466 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначених цією главою.

Разом з тим, подане заявником клопотання не відповідає вимогам ч.2 ст.472 ЦПК України, а саме: до клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, не додано: засвідченої в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про визнання якого порушується клопотання; офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили ( дата набрання законної сили); засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Крім того, у змісті поданої до суду заяви ОСОБА_3 просить суд дослівно «визнати наказ на всиновлення №В-25066 від 02 липня 2015 року виданий судом у справах неповнолітніх Сполучених Штатів Америки», тобто заява не містить визначення способу захисту з яким особа звертається до суду, при цьому заявник посилається, як на правову підставу, на положення ст.ст.271, 272 Цивільного процесуального кодексу України, без належного обґрунтування підстав для застосування вказаних правових норм до склавшихся правовідносин та визначення належного способу захисту, який регламентується Главою 2 «Визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню» Цивільного процесуального кодексу України.

Суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала ( ч.4 ст.466 ЦПК України).

За встановлених обставин та враховуючи те, що заявником не додано до клопотанняусінеобхіднідокументи,передбачені ч.2 ст.472Цивільного процесуального кодексу України, суд, прийшов до висновку, що клопотання ОСОБА_3 відповідно до ч.4 ст.466Цивільного процесуального кодексу України підлягає залишенню без розглядута повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.354,465,466, 472, п. 15.5Перехідних положень ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_3, заінтересовані особи: ОСОБА_2, Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанні, залишити без розгляду та повернути клопотання разом з документами, що додані до нього.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017,апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

С у д д я