Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/550/19

Провадження №2/377/231/19

04 вересня 2019 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Малишенко Т.О., за участю секретаря судового засідання Ахутіної А.А., за відсутності сторін, розглянувши у підготовчому засіданні у залі суду в м. Славутичі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

У С Т А Н О В И В :

30 липня 2019 року до суду подано позовну заяву, у якій позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 02 червня 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 83.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02.06.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 83. Під час спільного проживання в них народилися діти: дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сторони не знайшли спільного взаєморозуміння в силу психологічної несумісності їх характерів. Як виявилось с часом у них різні погляди на сімейне життя, подружні права та обов`язки. Вони втратили почуття любові і взаємоповаги один до одного, що призвело до того, що в останні роки спільного проживання вони стали відчувати себе чужими людьми, все це бачили їх діти, що негативно впливало на їх виховання. У лютому 2019 року позивач пішла від відповідача та повернулася проживати до своїх батьків. Спільне господарство не ведеться, в кожного утворився окремий бюджет. Спірних питань з приводу розподілу спільного майна у сторін немає. Термін на примирення позивач просила не надавати.

У підготовче засідання позивач та відповідач не з`явилися, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутністю та розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, підстави позовних вимог вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого 02.06.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, копія якого долучена до справи, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 02 червня 2001 року зареєстрували шлюб, про що був здійснений актовий запис № 83. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_7 , дружині ОСОБА_7 .

Під час шлюбу в них народилися діти: дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком яких є відповідач, мати позивач, що підтверджується свідоцтвами про їх народження, копії яких долучено до матеріалів справи.

Як вбачається із змісту позовної заяви, шлюбні відносини у позивача та відповідача не склалися в силу психологічної несумісності їх характерів. Як виявилось с часом у них різні погляди на сімейне життя, подружні права та обов`язки. Вони втратили почуття любові і взаємоповаги один до одного, що призвело до того, що в останні роки спільного проживання вони стали відчувати себе чужими людьми, все це бачили їх діти, що негативно впливало на їх виховання. У лютому 2019 року позивач пішла від відповідача та повернулася проживати до своїх батьків. Спільне господарство не ведеться, в кожного утворився окремий бюджет.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Із статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно ч. 2 ст. 18, п. 3 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача і відповідача.

Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб.

Як вбачається із змісту позовної заяви спірних питань з приводу розподілу спільного майна у сторін немає.

У відповідності до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

В позовній заяві позивач зазначила, що після розірвання шлюбу, бажає залишити прізвище « ОСОБА_8 ».

За змістом ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач подала заяву про визнання позову до початку розгляду справи по суті, то на користь позивача з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 384 гривні 20 копійок, інша частина судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованим та проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований 02 червня 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 83.

Прізвище дружини після розірвання шлюбу залишити КОРЖ.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , судові витрати по оплаті судового збору в сумі 384 гривні 20 копійок.

Управлінню державної казначейської служби України в м. Славутичі Київської області повернути ОСОБА_11 - 384 гривні 20 копійок сплаченого судового збору при поданні позову згідно копії квитанції №41 від 30.07.2019 року, оригінал якої зберігається в матеріалах даної цивільної справи № 377/550/19, провадження № 2/377/231/19.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Славутицький міський суд Київської області. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Т. О. Малишенко