УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/15389/14-ц

Провадження №: 2-п/755/104/18

"22" січня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

судді Шевченко В.М.,

секретар судового засідання Сіренко Д.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва

цивільну справу № 755/15389/14-ц

за заявою ОСОБА_1

про перегляд заочного рішення

у цивільній справі № 755/15389/14-ц

за позовом ПАТ «Дельта Банк»

до ОСОБА_2 (ОСОБА_3), ОСОБА_1 (ОСОБА_4)

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

учасники справи:

представник заявника - ОСОБА_5,

заявник (відповідач) - ОСОБА_1,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1, звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою про перегляд заочного рішення суду, в якій просить суд скасувати заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від року у цивільній справі №755/15389/14 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 (ОСОБА_3), ОСОБА_1 (ОСОБА_4) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заявлені вимоги мотивує тим, що заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 вересня 2014 року у цивільній справі №755/15389/14 підлягає скасуванню, оскільки про його існування їй стало відомо 27.09.2018 при отриманні постанови від 04.09.2018 про арешт майна боржника по виконавчому провадженню, розпочатому на виконання вищевказаного рішення суду, а достеменно про зміст заочного рішення заявнику стало відомо 28.09.2018. Заявник не отримувала копію позовної заяви і копії процесуальних документів по справі та, на скільки їй відомо, відповідач ОСОБА_2 (ОСОБА_3) належним чином виконував свої зобов'язання за кредитним договором. Вважає, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів щодо отримання позивачем права вимоги за кредитним договором № 0 від 21.05.2007; не доведено надсилання боржнику вимоги чи іншого повідомлення про відступлення ПАТ «УкрСиббанк» новому кредитору ПАТ «Дельта Банк» грошової вимоги, доказів змісту такого повідомлення; з наявних в матеріалах справи доказів не вбачається можливим встановити дійсний розмір заборгованості відповідача ОСОБА_2 (ОСОБА_3), а заявника залучено співвідповідачем у цій справі на підставі договору поруки.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_5 просила задовольнити заяву про скасування заочного рішення з підстав, викладених в ній. Заявник ОСОБА_1 підтримала аргументи свого представника.

Представник позивача ПАТ «Дельта Банк» у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, вислухавши пояснення заявника та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Частиною 1 ст. 284 ЦПК України визначено, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Судом встановлено, що особа заявника підтверджується паспортом громадянина України серія НОМЕР_2, виданим Дніпровським РУ ГУДМС України в м. Києві 30.05.2013, а також свідоцтвом про зміну імені серія НОМЕР_1 /а.с. 128, 129/.

У заяві про перегляд заочного рішення заявник зазначає, що їй не було відомо про розгляд справи №755/15389/14-ц та винесене за результатами її розгляду заочне рішення, оскільки вона не отримувала копій ухвали суду про відкриття провадження у справі та копій позовної заяви із додатками, не була належним чином повідомлена про розгляд справи у суді.

28.09.2018 ОСОБА_1 ознайомилась із матеріалами цивільної справи №755/15389/14-ц, що підтверджується її власноручною розпискою, наявною у матеріалах справи /а.с. 118/. Як заявник сама вказує у заяві, в цей же день вона отримала заочне рішення по цій справі від 04.09.2014.

За матеріалами справи убачається, що 03.06.2014 ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.06.2014 відкрито провадження у цій справі та цього ж дня судом ОСОБА_1 за її зареєстрованою адресою проживання було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками /а.с.32, 37/.

Як убачається за матеріалами справи, в подальшому за цією ж адресою відповідачу ОСОБА_1 було направлено копію заочного рішення /а.с. 66/.

Однак, в матеріалах справи відсутні повідомлення про вручення ОСОБА_1 поштових відправлень з Дніпровського районного суду м. Києва по справі №755/15389/14-ц.

З огляду на вищевикладене вбачається, що на час розгляду справи № 755/15389/14-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 (ОСОБА_3), ОСОБА_1 (ОСОБА_4) про стягнення заборгованості за кредитним договором відповідач ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи у суді.

Згідно з ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, за змістом вказаного положення чинного законодавства, скасування заочного рішення суду можливе за одночасною сукупністю двох умов: 1) поважність причини неявки в судове засідання, про які відповідач не зміг завчасно повідомити; 2) докази, на які посилається заявник, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не з'явилася в судове засідання на розгляд справи № 755/15389/14-ц та не повідомила про причини неявки, оскільки не була належним чином повідомлена про розгляд вказаної справи, таким чином стороною заявника доведено поважність причини неявки в судове засідання відповідача.

Водночас встановлення поважності причин неявки в судове засідання не може бути достатньою підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має надати суду докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, за умови, якби надані заявником докази стосовно скасування заочного рішення були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вище наведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

За змістом заяви про перегляд заочного рішення убачається, що в обґрунтування заявник ОСОБА_1 посилається на відсутність доказів набуття позивачем права вимоги, недоведеність надсилання боржнику повідомлення про відступлення права вимоги, недоведеність заявленого розміру заборгованості та відсутність доказів надання кредиту саме у валюті зобов'язань за кредитом, таким чином вдається до переоцінки доказів та обставин, які судом оцінені і встановлені при прийнятті рішення, тобто заявник фактично не погоджується з прийнятим рішенням і здійсненою судом оцінкою доказів та обставин справи.

Однак, такі посилання відповідача не є доказами, що мають істотне значення для правильного вирішення справи в розумінні положень ч. 1 ст. 288 ЦПК України.

Щодо копій квитанцій, датованих 2007-2009 роками, які заявник ОСОБА_1 долучила до заяви як доказ сплати кредиту, то з матеріалів справи вбачається, що договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» 08.12.2011, а згідно Додатку №1 Перелік прав вимоги за кредиторами фактичний розмір невиконаного грошового зобов'язання станом на 16.12.2011 становив 162 064,34 грн.

Таким чином суд не вбачає підстав для визнання поданих відповідачем ОСОБА_1 копій квитанцій доказами, які можуть мати істотне значення для правильного вирішення справи, адже всі ці платежі здійснені до укладення договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами на користь ПАТ «УкрСиббанк» і враховувались ПАТ «УкрСиббанк», а не позивачем. При цьому, розмір вимоги позивача по заборгованості за кредитом становить 152 602,31 грн.

Із викладеного вище убачається, що стороною відповідача не зазначено докази, які не були досліджені судом і мають істотне значення для правильного вирішення справи, що є обов'язковою умовою скасування заочного рішення згідно із приписами статті 288 ЦПК України, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Частинами першою та другою ст. 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв'язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Яке передбачено положеннями ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При оцінці аргументів та доводів сторін суд керується рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010, no. 4241/03, в якому вказується, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані стороною заявника докази, з урахуванням пояснень учасників судового розгляду, суд прийшов до висновку про поважність причин неявки в судове засідання відповідача, та недоведеність стороною відповідача обставин, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки скасування заочного рішення неможливе на підставі поданої відповідачем заяви та його усних доводів, які не підтверджені належними, достатніми і допустимими доказами у справі, а в даному аспекті жодного доказу на підтвердження наведених представником заявника та самим заявником обставин щодо скасування заочного рішення суду не надано.

Частиною 3ст. 287 ЦПК України передбачено, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

За підстав, наведених вище, заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення

Суд роз'яснює, що заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України (ч. 4 ст. 284 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76, 258-261, 287, 288 ЦПК України,

,

УХВАЛИВ:

заяву ОСОБА_1 (ОСОБА_4) про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 755/15389/14-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 (ОСОБА_3), ОСОБА_1 (ОСОБА_4) про стягнення заборгованості за кредитним договором, - залишити без задоволення.

Суд роз'яснює, що заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (ч. 4 ст. 287 ЦПК України).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Інформацію стосовно справи, що розглядається, можна отримати за адресою: м. Київ, вул. І. Сергієнка, 3, та на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/fair/sud2604.

Складення повного тексту ухвали 24.01.2019.

Суддя В. Шевченко