КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4144/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

при секретарі Щербенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа: ОСОБА_2, про визнання недійсним договору про споживчий кредит та договору застави,

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Шевченко Т.М.,-

встановила:

У липні 2018 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулось до суду з названим позовом.

В обґрунтування позовних вимог банк зазначив, що відповідачем порушені умови кредитного договору, що призвело до виникнення простроченої заборгованості. Станом на 09 липня 2018 року у відповідача існує обов'язок повернути кредитні кошти.

У зустрічному позові ОСОБА_1 просить визнати недійсним договір про споживчий кредит № 39_02 (для придбання транспортного засобу), укладений 21 вересня 2017 року;визнати недійсним договір застави майна № 2-02, укладений 21 вересня2017 року, а також виключити із Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис за рестраційним номером 16478229 про обтяження автомобіля «Форд Фокус» д.н.з. НОМЕР_1.

Зустрічний позов обґрунтований невідповідністю визначених на момент укладення кредитного договору розміру щомісячних платежів, а відтак і реальної річної процентної ставки, умовам кредитного договору, а тому правочин суперечить ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року позов публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Києва, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» за договором про споживчий кредит № 39_02 від 21 вересня 2017 року заборгованість за кредитом у розмірі 309 433 грн 50 коп., 4 126 грн 00 коп. прострочених чергових платежів за кредитом та 4 703 грн 39 коп.судового збору.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання недійсними договору про споживчий кредит та договору застави відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Державний ощадний банк України» просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог банку та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення зустрічного позову.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги поданої апеляційної скарги підтримав, проти апеляційної скарги банку заперечив.

Представник ПАТ «Державний ощадний банк України» подану апеляційну скаргу підтримала, проти апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечила.

ОСОБА_2 проти апеляційної скарги банку заперечив, вважає обґрунтованим зустрічний позов.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «Державний ощадний банк України» підлягає задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України», суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не сплачувала у повному обсязі чергові платежі за кредитним договором, а тому вимоги банку про дострокове стягнення кредиту в розмірі 309 433 грн 50 коп. та 4 126 грн 00 коп. прострочених чергових платежів є обґрунтованими та доведеними.

Відмовляючи в іншій частині позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не зобов'язана була сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит, зважаючи на положення ч. 6 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив із відсутності підстав для визнання недійсним договорів.

Проте погодитись з висновками суду про відмову у задоволенні позовних вимог банку не можна.

З матеріалів справи вбачається, що 21 вересня 2017 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 39_02 (для придбання транспортного засобу).

Сума кредиту: 346 567 грн 50 коп.

Строк: до 24 вересня 2024 року.

Цільове призначення: придбання транспортного засобу.

Відсоткова ставка: 17,99 % річних (процентна ставка є фіксованою).

Відповідно до п. 2.4.2 кредитного договору проценти нараховуються банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, поинаючи з дати видачі до терміну остаточного повернення кредиту, визначеного цим договором.

Згідно п.3.3.2 кредитного договору повернення кредиту, сплата процентів та комісійних винагород (у разі їх встановлення за цим договором) здійснюється позичальником згідно з Графіком платежів або достроково відповідно до порядку, визначеного цим договором.

У відповідно до п. 3.3.3 кредитного договору позичальник зобов'язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 4 126грн 00 коп., сплату процентів, нарахованих банком на залишок основного боргу за кредитом, комісійних винагород (в разі їх встановлення цим договором), щомісячно до 15 числа місяця наступного за звітним, починаючи з жовтня 2017 року, шляхом внесення коштів на поточний рахунок, які банк, використовуючи право договірного списання коштів, надане йому згідно з умовами договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно черговості, визначеної цим договором.

Відповідно до п. 3.9.1. кредитного договору банк має право у випадку, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником взятих на себе обов'язків та недотримання умов, передбачених цим договором та/або документами забезпечення та/або іншими договорами укладеними позичальником з банком, вимагати дострокового повернення суми кредиту та всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом (разом з будь-якими іншими нарахованими сумами або сумами, що підлягають до сплати за цим договором).

Згідно п. 4.2.2. кредитного договору банк має право при виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом та/або процентами чи комісійними винагородами більше ніж на один календарний місяць, а також в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення на заставлене майно.

Відповідно до п. 9.3 кредитного договору за порушення взятих на себе зобов'язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожен день прострочення, але не більше 15% суми простроченого платежу.

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору 21 вересня 2017 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 укладений договір застави майна № 2-02, за умовами якого ОСОБА_1 передала у заставу автомобіль «Форд Фокус» державний номерний знак НОМЕР_2.

Банк виконав свої зобов'язання, надавши відповідачу кредитні кошти.

Відповідачем умови кредитного договору виконувались частково, кредит та відсотки за його користування повертались не у повному обсязі.

У зв'язку із порушенням своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 09 липня 2018 року у ОСОБА_1 існує обов'язок повернути кредитні кошти в розмірі:

- 309 433 грн 50 коп. - загальна сума заборгованості по кредиту (по основному боргу);

- 4 126 грн 00 коп. - загальна сума прострочених чергових платежів за кредитом (по основному боргу);

- 11 664 грн 01 коп. - загальна сума заборгованості по сплаті прострочених відсотків за користування кредитом;

- 5 899 грн 19 коп. - загальна сума нарахованих відсотків за користування кредитом з 01 червня 2018 року по 08 липня 2018 року;

- 448 грн 03 коп. - пеня нарахована на прострочений кредит;

- 985 грн 17 коп. - пеня нарахована на прострочені проценти;

- 87 грн 98 коп. - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по основному боргу;

- 268 грн 71 коп. - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по відсоткам;

- 43 грн 31 коп. - загальна сума 3% річних від прострочених сум по кредиту;

- 112 грн 60 коп. - загальна сума 3% річних від прострочених сум по відсоткам.

Банком направлено відповідачу лист-вимогу від 06 квітня 2018 року №100.19-07/32530/2018-26 здійснити повне погашення кредиту.

Обґрунтовуючи поданий позов, ПАТ «Державний ощадний банк України» зазначило, що відповідачем систематично порушуються умови кредитного договору, що призвело до виникнення простроченої заборгованості.

Обґрунтовуючи зустрічний позов, ОСОБА_1 зазначила, що графік щомісячних платежів (додаток № 1 до кредитного договору) містить інформацію, яка не відповідає умовам кредитного договору, оскільки вказані в графіку суми процентів є меншими за такі, що мають бути сплачені згідно умов кредитного договору. Зважаючи на невідповідність визначених на момент укладення кредитного договору розміру щомісячних платежів, а відтак і реальної річної процентної ставки умовам кредитного договору, правочин суперечить ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Недійсність кредитного договору тягне за собою недійсність договору застави майна. Крім того ОСОБА_1 зазначено, що її волевиявлення під час укладення кредитного договору відповідало її внутрішній волі виключно за умов погашення щомісячних платежів у розмірах, визначених у додатку № 1.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, одним з яких є сплата неустойки.

Вирішуючи спір, суд не в повній мірі врахував вищенаведені вимоги закону, та встановив не усі фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Так, суд не звернув своєї уваги, що відповідно до п. 2.4.1. кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплачувати банку проценти в розмірі 17,99 процента річних.

Саме такий розмір відсоткової ставки сторони погодили.

Вказаний розмір відсоткової ставки зазначено в кредитній заявці позичальника; повідомленні АТ «Ощадбанк» для ОСОБА_1 та ТОВ «ВіДі Край Моторс»; паспорті споживчого кредиту, додатках до нього та інших документах.

Однак, при складанні працівником банку графіку платежів за кредитним договором (додаток № 1 до кредитного договору), була допущена технічна помилка в розрахунках, оскільки для визначення чергових платежів була застосована менша, ніж встановлена кредитним договором відсоткова ставка.

Виявивши описку, банк 01 грудня 2017 року направив позичальнику повідомлення про це, та запропонував укласти додаток № 1 до договору в редакції, яка б відповідала умовам кредитного договору.

У письмовій відповіді банку ОСОБА_1 відмовилась складати новий додаток до договору, та повідомила, що має намір сплачувати кредит за відсотковою ставкою, яка визначена не у кредитному договорі, а за ставкою, яка записана в додатку до нього.

Вбачається, що пунктом 2.4.1. кредитного договору чітко визначена відстокова ставка - 17,99 % річних.

За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Позичальник був ознайомлений із умовами кредитування у банку про що свідчить його підпис на кредитному договорі.

Оспорюваний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.

ОСОБА_1 погодилась з умовами кредитного договору, підписавши кредитний договір особисто і без застережень.

При цьому, ОСОБА_1 могла відмовитися від його укладення на умовах, запропонованих банком.

Так, згідно п. 13.7 кредитного договору цей договір сторонами прочитаний, відповідає їх намірам та досягнутим домовленостям, що засвідчується власними підписами сторін (уповноважених представників сторін), що діють у повній відповідності з наданими повноваженнями та повним розумінням предмету та змісту договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються:

1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім'я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника);

2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту;

3) загальний розмір наданого кредиту;

4) порядок та умови надання кредиту;

5) строк, на який надається кредит;

6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов'язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності);

7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення);

8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів;

9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені;

10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися);

11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов'язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов'язання за договором про споживчий кредит;

12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту;

13) порядок дострокового повернення кредиту;

14) відповідальність сторін за порушення умов договору.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно вважав, що пред'явлений зустрічний позов є необґрунтованим, оскільки сторони добровільно, за власною волею, погодили умови кредитного договору, в якому визначена відсоткова ставка в розмірі 17,99 % річних, а кредитний договір містить всі обов'язкові умови передбачені вищенаведеним законом.

При цьому, суд обґрунтовано зробив висновок про наявність підстав для дострокового стягнення банком суми кредиту.

Утім, відмовляючи у задоволенні позовних вимог банку про стягнення заборгованості по сплаті прострочених відсотків за користування кредитом, нарахованих відсотках за користування кредитом за період з 01 червня 2018 року по 08 липня 2018 року, пені за несвоєчасну сплату основних платежів за кредитом, пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по основному боргу, інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по відсоткам, трьох процентів річних від прострочених сум по кредиту, трьох процентів річних від прострочених сум по відсоткам, з посиланням на те, що ОСОБА_1 не зобов'язана була спачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит, зважаючи на положення ч. 6 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», - суд припустився помилки.

Так, як було зазначено вище, сторони погодили, що відсоткова ставка за кредитом становить 17,99 % річних.

Після виявлення описки у додатку до договору, банк запропонував позичальнику скласти новий додаток, який би відповідав умовам кредитного договору.

Разом з тим, позичальник відмовилась від усунення описки, фактично відмовившись від виконання в повному обсязі умов кредитного договору.

Таким чином, вимоги банку про стягнення прострочених відсотків, та покладення на позичальника відповідальності у вигляді пені, інфляції, трьох процентів річних, є обґрунтованими.

При цьому, банк у позові не просив покласти на позичальника відповідальність за період, коли банк не знав про наявність описки в тексті додатку до договору, і в цей період позичальник сплачувала кредит не за відсотковою ставкою, передбаченому в кредитному договорі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що нею підписувався додаток № 1 до договору, відповідно до якого в ньому відсоткова ставка за кредит була меншою, ніж в кредитному договорі, і саме виходячи із такої відсоткової ставки вона має сплачувати кредит, колегія суддів не приймає, оскільки, в договорі сторони погодили розмір відсоткової ставки, виходячи з якої має сплачуватись кредит, а у додатку була допущена технічна помилка, про яку банк своєчасно повідомив позичальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріальногоправа.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 11 грудня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» та в частині розподілу судових витрат постановлено з неповним з'ясування обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України».

В решті рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

В порядку розподілу судових витрат, з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 12 490 грн 13 коп. (за подання позовної заяви в розмірі 4 996 грн 05 коп., та за подання апеляційної скарги в розмірі 7 494 грн 08 коп.).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та в частині розподілу судових витрат скасувати.

В цій частині ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість по сплаті прострочених відсотків за користування кредитом у розмірі 11 664 грн 01 коп., нараховані відсотки за користування кредитом за період з 01 червня 2018 року по 08 липня 2018 року у розмірі 5 899 грн 19 коп., пеню за несвоєчасну сплату основних платежів за кредитом у розмірі 448 грн 03 коп., пеню за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом у розмірі 985 грн 17 коп., інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості по основному боргу у розмірі 87 грн 98 коп., інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості по відсоткам у розмірі 268 грн 71 коп., три проценти річних від прострочених сум по кредиту у розмірі 43 грн 31 коп., три проценти річних від прострочених сум по відсоткам у розмірі 112 грн 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 4 996 грн 05 коп., судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 7 494 грн 08 коп., а всього 12 490 грн 13 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 12 квітня 2019 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.Г. Музичко