Провадження № 2/325/271/2019
Справа № 325/940/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 року Приазовський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Пантилус О.П., за участю секретаря Орманджи Ф.К., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 та його представника - адвоката Ковальова Д.В., розглянувши в смт.Приазовське Запорізької області у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом, згідно якого просить стягнути з відповідача за договором позики борг 2200 доларів США, пеню в розмірі 15144,99 грн. і судові витрати.

В обґрунтування вимог в позові вказано, що між позивачем та відповідачем 01.03.2018 укладено договір позики, згідно розписки ОСОБА_2 про отримання ним грошових коштів 2760 доларів США зі строком повернення до 01 вересня 2018 року. Але, відповідач зобов`язання не виконав, позику повністю не повернув (повернуто тільки в розмірі 560 доларів США). Посилаючись на ст..ст. 524, 533, 1046 ЦК України просить стягнути основний борг та на ст..ст. 253, 258, 1050 ЦК - пеню в указаних розмірах.

У відзиві на позов представник відповідача вказав про визнання відповідачем позову частково - в сумі 1610 доларів США основного боргу, так як позивач на погашення боргу отримав 02.11.2018 - 90 дол. США та 2540 гривень еквівалентних 100 доларам США, а наприкінці 2018 року - 400 доларів США. Окрім того, фактично було отримано позики в розмірі 2200 дол. США, а сума 2760 дол. США була вказана в розписці з урахування винагороди позивачу за користування коштами.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги частково, з урахуванням отриманих від ОСОБА_2 01.02.2019 року 400 доларів США на погашення суми боргу за позикою. Зазначив, що суми вказані в документі «Розрахунок процентів» від 02.11.2018, який складений відповідачем, а ним підписаний, свідчить про сплату відповідачем саме процентів, про які сторони домовились згодом, а не про погашення основного боргу.

Відповідач визнав позов частково, а саме в розмірі боргу 1610 доларів США (із розрахунку 2760 дол США позики за мінусом: 560 дол США повернуто 09.09.2018; 400 дол США повернуто 01.02.2019; 190 дол. США повернуто 02.11.2018). Зазначив, що особисто складений ним та підписаний ОСОБА_1 документ під назвою «Розрахунок процентів» від 02.11.2018, який містить дані про сплату позивачу 2540 грн. та 90 доларів США, свідчить не про сплату процентів, які договором не передбачались, а погашення боргу в цій сумі.

Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно наданої позивачем копії розписки від 01.03.2018 ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 2760 доларів США та зобов`язався повернути всю суму боргу до 01.09.2018.

На зворотній стороні розписки мітяться два надписи про отримання позивачем від відповідача 09.09.2018 - 560 доларів США, 01.02.2019 - 400 доларів США.

Згідно «Розрахунку процентів» від 02.11.2018, ОСОБА_1 отримано від ОСОБА_2 процентів за вересень і жовтень 2018 року 2540 грн. і 90 доларів США. Обидві сторони не заперечують обставини складення документу (відповідач особисто склав документ, а позивач особисто його підписав). Але, відповідач заперечує, що сплачені ним кошти є процентами і наполягає, що це було погашення позики. При цьому, відповідачем жодним письмовим доказом не доведені обставини сплати ним не процентів, а основної суми позики.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другої сторони (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян та на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Тобто, зазначений договір позики, укладений між сторонами, згідно з вимогами ст. 1047 ЦК України, в письмовій формі.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст..78 ЦПК України).

Виходячи з наведених положень законів відповідачем не надано належних та допустимих письмових доказів на спростування обставин про отримання ним позики 2200 дол. США, а не 2760 дол США, а також про сплату ним саме боргу, а не процентів в розмірі 2540 грн. і 90 доларів США.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу.

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором.

З цих підстав та враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача не повернутий борг за договором позики в розмірі 1800 доларів США (2760 дол. - 560 дол. - 400 дол).

Заявлені позивачем вимоги про стягнення пені в розмірі двох ставок НБУ, згідно розрахунку в період із 01.09.2018 по 24.05.2019, всього в сумі 15144,99 грн. задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно частин 1 і 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 ЦК України).

Таким чином, пеня передбачається в договорі або законом.

В договорі позики відсутні дані про пеню, заявлений в позові розмір пені ніяким чином не обґрунтований, а в судовому засіданні ОСОБА_1 не підтвердив законність підстав нарахування вказаної пені.

Частиною першої статті 1050 ЦК України, на яку посилається позивач в заяві, передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.. 625 ЦК України вимоги не заявлені та суд вирішує справу, відповідно до ст..13 ЦПК, в межах заявлених вимог.

На підставі ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім і документально підтверджені (квитанцією № 25 від 28.05.2019 на суму 768, 40 гривень) судові витрати а саме, судовий збір в розмірі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить: 768,40 грн. (судовий збір сплачений при подачі позову) х 47386,26 грн. (задоволена сума 1800 дол. США по курсу НБУ - 2632,57грн./100 дол. на день подачі позову - 28.05.2019) : 73061,53 грн.(сума пред`явлених вимог 2200 дол. США по курсу НБУ на день пред`явлення позову + 15144 грн.).

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 18, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) суму заборгованості за договором позики в розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот) доларів США.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судові витрати в розмірі 498 (чотириста дев`яносто вісім) гривень 37 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Приазовський районний суд Запорізької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана на рішення суду протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення буде складено 03 вересня 2019 року.

Суддя О.П. Пантилус