Справа № 185/8908/18
Провадження № 2/185/1019/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Юдіної С.Г., за участю секретаря Мінарської О.А, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини без згоди матері, суд

В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що з 28.03.1992 року він перебуває у шлюбі з ОСОБА_2. Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На теперішній час шлюбні відносини між ними припинені, дитина проживає з позивачем. Він утримує дочку матеріально, піклується про її здоров'я та розвиток. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає. Він має намір періодично виїжджати з дочкою з м. Донецька оздоровлювати її в АР Крим. Крім того у дочки в Полтавській області проживає бабуся, яка є тимчасово переміщеною особою. Деякий час дочка проживала у бабусі і вони намір в подальшому навідувати бабусю. У разі виїзду йому з дитиною буде необхідно повертатись від бабусі додому в м. Донецьк, а для в'їзду з дитиною на неконтрольовану територію потрібен дозвіл матері. Дружина безпідставно згоди на виїзд дитини за межі м. Донецька не надає.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, була належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи. Про причини неявки суд не повідомила, письмовий відзив на позов не надала.

Суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, оцінюючи їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 28 березня 1992 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому Київським відділом ЗАГС м. Донецька. (а.с. 7).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3 (а.с. 8).

Як зазначає позивач, для оздоровлення та всебічного розвитку неповнолітньої дитини необхідно регулярно виїжджати з тимчасово окупованої території України на підконтрольну територію.

Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними (абз. 2 ч. 2 ст. 313 ЦК України).

Згідно з пунктом 5.1.1 Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого наказом № 415 від 12.06.2015 року, в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57.

Відповідно до абзацу 3 ч. 3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в'їзд в Україну, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків здійснюється у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, а саме: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Таким чином, чинне законодавство передбачає можливість оформлення відповідних документів на в'їзд/виїзд на тимчасово неконтрольовану територію без згоди одного з батьків за рішенням суду.

Отже, чинним законодавством не встановлено обмеження щодо в'їзду/виїзду на тимчасово неконтрольовану територію неповнолітньої дитини, а лише встановлено певний порядок її в'їзду/виїзду за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Згідно ч. 1 ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені.

Згідно з ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

З наведених вище обставин, та враховуючи, що позивач позбавлений можливості отримати нотаріальну згоду матері дитини на в'їзд на тимчасово неконтрольовану територію, суд приходить до висновку, що бажання позивача отримати дозвіл на в'їзд /виїзд дитини через лінію зіткнення на тимчасово неконтрольовану територію узгоджується з її правами та обов'язками, покладеними на неї Сімейним кодексом України, а тому суд не вбачає обставин, що обмежують згідно із законодавством право в'їзд дитини сторін і вважає, що надання дозволу на в'їзд дитини буде відповідати її інтересам.

Таким чином, позовна вимога про надання дозволу на виїзд дитини до тимчасово окупованої території України - м. Донецьк обґрунтована та підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши обставини, суд вважає, що позовні вимоги про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини на тимчасово окуповану територію АР Крим для оздоровлення без згоди та супроводу матері не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Законами України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» встановлено, що унаслідок збройної агресії проти України Російська Федерація тимчасово окупувала півострів Крим, м. Севастополь, тому в задоволенні цій частині позову суд вважає за необхідне відмовити.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини без згоди матері - задовольнити частково. Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1) багаторазовий дозвіл на в'їзд з підконтрольної території України на територію, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження через лінію розмежування в межах Донецькій області, неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу матері ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) до досягнення дитиною 16-річного віку.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1, (РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. Г. Юдіна