КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції - Миколаєць І.Ю.
Номер провадження № 22-ц/824/5458/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), КашперськоїТ.Ц., ФінагеєваВ.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 24 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_5 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бугрина Ігоря Григоровича, ОСОБА_7, приватного адвоката Влащенка Олега Анатолійовича, Державного нотаріуса Дванадцятої Київської міської нотаріальної контори Основенко Людмили Миколаївни, Головного управління юстиції у місті Києві про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_5 подав до суду вказану позовну заяву та просив визнати дії приватного нотаріуса КМНО Бугрина І.Г. незаконними; визнати заповіт №ВМА714905 від 11.11.2008 р. на користь ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Бугриним І.Г. недійсним; відшкодувати на його користь матеріальну шкоду в розмірі 196 800 дол. США, з яких: квартира - 80000 дол. США, майно 8000 - дол. США, індексація 9% за 10 років - 72000 дол. США, судові витрати - 3000 дол. США, витрати на адвоката - 6800 дол. США та моральна шкода у розмірі 25000 дол. США.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 24 січня 2019 рокупозовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 24 січня 2019 та ухвалити нове судове рішення, яким направити матеріали справи до суду першої інстанції для відкриття провадження.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилався на те, що судове рішення постановлено із грубим порушенням процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені у пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та вимоги заявлені у суді першої інстанції, вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не виконано вимоги ухвали без руху від 28 листопада 2018 р., оскільки належним чином недоліки не усунуто.

Апеляційний суд не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є необґрунтованими та передчасними, не відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Так, забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року за №3477-IVзастосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 ЦК України, ст.ст. 2, 4-5, 12-13, 19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Пред'явлення позову (заяви) - це процесуальна дія, яка має здійснюватися у порядку, передбаченому ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, зі змісту позовної заяви видно, що позивач не згодний зі змістом заповіту та діями нотаріуса, внаслідок чого просив відшкодувати на його користь всі судові витрати та заподіяну шкоду.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 28 листопада 2019 року позовну заяву залишено без руху з підстав невідповідності вимогам ст. 175 ЦПК України, а саме позовна заява не містить:

- реєстраційного номеру облікової картки платника податків або номер і серію паспорта відповідачів, якщо такі відомості позивачу відомі;

- змісту позовних вимог до кожного з відповідачів;

- відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору;

- відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

- попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із подальшим розглядом справи;

- підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

Також позивач зобов'язаний надати всі докази, які підтверджують кожну зазначену ним обставину, обставини якою (якими) він обґрунтовує свої позовні вимоги. Позивач зобов'язаний додати докази в їх оригіналах або копіях. У разі подачі доказу у копії, позивач повинен її засвідчити, а також зазначити наявність у нього оригіналу такого доказу. У випадку відсутності у позивача оригіналу доказу, заявляється клопотання про його витребування.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до висновку, що заява не відповідає вимогам ЦПК України.

11 січня 2019 року на адресу суду надійшла заява позивача про усунення недоліків відповідно до ухвали від 28 листопада 2019 року, в якій зазначено, що позивачем надаються суду всі наявні у нього докази, які стосуються справи (а.с.41).

23 січня 2019 року на адресу суду надійшла нова редакція позовної заяви на виконання вимог ухвали від 28 листопада 2019 року, в якій зазначав, що реєстраційного номеру облікової картки платника податків або номер і серію паспорта відповідачів йому не відомо; уточнив зміст позовних вимого щодо кожного з відповідачів; указав, що заходи досудового врегулювання спору не проводились; в якості забезпечення доказів просив витребувати обидва оригінала заповіту; зазначив розрахунок розміру судових витрат; запевнив, що інших позовів до відповідачів з тих самих підстав не подавалося (а.с.70).

Що ж стосовно відсутності доданих до заяви всіх доказів, які підтверджують кожну зазначену ним обставину, то зазначене не є підставою для залишення заяви без руху, оскільки може бути вирішено на стадії розгляду заяви по суті, шляхом витребування судом необхідної інформації з урахуванням положень ст. 116 ЦПК України.

До того ж, стосовно не подання доказів до заяви, то це не є підставою для залишення заяви без руху, оскільки відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року за №2, суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оскаржувана ухвала судді порушує право ОСОБА_5 на справедливий розгляд його справи судом та обмежує доступ до суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, постановлена без дотриманням норм процесуального права та повинна бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 24 січня 2019 рокускасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв