РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2788/18

25 січня 2019 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Левчук В.В.

секретар судового засідання Зберун К.Ф.

за участю:

позивача не з'явився

представника позивача не з'явився

відповідача не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Костопільського районного суду Рівненської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу №564/2788/18 за позовом ОСОБА_1 (м.Костопіль Рівненської області, вул.Саксаганського 7) до ОСОБА_2 (м.Костопіль Рівненської області, вул.Саксаганського 7) про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог, вказує на те, що спільне життя не склалося через часті конфлікти та суперечки в сімї. Наприкінці 2017 року відповідач залишив сімю і почав проживати однією сімєю разом з іншою жінкою, від якої у них народилася дитина. У звязку з цим шлюбні стосунки між ними фактично припинилися. Підстав для примирення позивачем не вбачається. Вважає, що подальше збереження шлюбу буде шкодити її інтересам. Від шлюбу сторони мають пятеро спільних дітей, однак спору про визначення місця проживання дітей, як і про поділ майна, на даний час немає.

Сторони в судове засідання не з'явилися.

Позивачем подано суду клопотання про проведення підготовчого судового засідання без участі позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачем подано суду заяву розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дітей просить залишити проживати з матірю.

Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно приписів ч.3 ст.200 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.

Згідно свідоцтва про шлюб (повторне) серії 1-ГЮ №065231 від 05.04.2011, 18.11.2008 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, про що складено відповідний актовий запис за №277.

Сторони від шлюбу мають пятеро неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4 Владіміро, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Майнового спору та спору щодо визначення місця проживання дітей у сторін немає.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки, спільне господарство не ведуть, не бажають надалі підтримувати шлюбні відносини і зберегти шлюб, доказів іншого суду не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що у відповідності до положень ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу.

Суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення.

Отже, позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дітей з матір'ю, суд враховує наступне.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною пятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв'язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Ухвалюючи рішення у справі "М.С. проти України" від 11 липня 2017 року (заява №2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв'язки із сім'єю, крім випадків, коли доведено, що сім'я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України", заява №10383/09).

Виходячи з принципу захисту якнайкращих інтересів дитини, враховуючи волевиявлення відповідача, суд дійшов переконливого висновку про необхідність визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4 Владіміро, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 з матір'ю, ОСОБА_1.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно приписів ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", ставка судового збору за подання до суду заяви про розірвання шлюбу становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", станом на 01.01.2018 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 1762 грн.

При поданні позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією №28 від 10.10.2018 року.

Таким чином, позивачу з державного бюджету підлягає поверненню судовий збір у розмірі 352,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43, 49, 142, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (м.Костопіль Рівненської області, вул.Саксаганського 7) до ОСОБА_2 (м.Костопіль Рівненської області, вул.Саксаганського 7) про розірвання шлюбу задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 18.11.2008 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис за №277.

Визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4 Владіміро, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 з матір'ю, ОСОБА_1

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету судовий збір у розмірі 352,40 грн., сплачений згідно квитанції №28 від 10 жовтня 2018 при поданні позовної заяви про розірвання шлюбу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня проголошення.

У зв'язку із неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершився розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 25.01.2019.

СуддяОСОБА_7