Ухвала

Іменем України

25 січня 2019 року

м. Київ

справа №545/3103/16

провадження №61-715ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати

Касаційного цивільного суду: Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

Пророка В. В., Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Полтавського апеляційного суду від 06 грудня

2018 року у справі за скаргою ОСОБА_5 на дії (бездіяльність) головного державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_5 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив: накласти арешт на нежитлове приміщення - гараж АДРЕСА_1 визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (далі - Полтавський РВДВС) Марчишеної А. А. при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого Полтавським районним судом 17 листопада 2011 року щодо складання акту опису й арешту майна боржника від 08 вересня 2017 року; визнати неправомірними дії та бездіяльність головного державного виконавця Полтавського РВДВС Пушка Р. А. при примусовому виконанні виконавчого листа №2-01100, виданого Полтавським районним судом 17 листопада 2

011 року (ВП №30381625) та при примусовому виконанні виконавчого листа №2/545/1434/18, виданого Полтавським районним судом 17 листопада

2016 року (ВП №56215993); скасувати акт опису й арешту майна боржника від 08 вересня 2017 року; скасувати постанову про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні від 10 листопада 2017 року; скасувати постанову про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу від 17 вересня 2018 року; скасувати акт про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу від 17 вересня 2018 року; зобов'язати головного державного виконавця Полтавського РВДВСПушка Р. А. при примусовому виконанні виконавчого листа №2-01100, виданого Полтавським районним судом 17 листопада 2011 року (ВП №30381625), та примусовому виконанні виконавчого листа №2/545/1434/18, виданого Полтавським районним судом 17 листопада 2016 року (ВІІ №56215993), виконавчі дії провести відповідно до статтей 20, 30, 56, 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження».

При подачі скарги ОСОБА_5 заявлено клопотання про поновлення строку для звернення до суду, яке мотивовано тим, що про порушення своїх прав і законних інтересів заявник дізнався лише 10 вересня 2018 року після звернення до Полтавського РВДВС із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження (постанови, акти, повідомлення, листи) Полтавським Полтавський РВДВСйому не направлялись.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 19 вересня 2018 року відмовлено ОСОБА_5 у поновленні порушеного строку подання скарги. Скаргу ОСОБА_5 на дії (бездіяльність) головного державного виконавця Полтавського РВДВС залишено без розгляду, як подану після закінчення процесуального строку.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 19 вересня 2018 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У грудні 2018 року ОСОБА_4 звернулася із касаційною скаргою, у якій просила скасувати постанову апеляційного суду, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що постанова суду апеляційної інстанції безпідставно не врахував надані ОСОБА_4 судові рішення, якими встановлено, що боржникОСОБА_5 був обізнаний з виконавчими діями, які він оскаржив.

Касаційна скарга також містить посилання на те, що даний спір підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Заявником не сплачено судовий збір та заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору на підставі підпунктів в), г) пункту 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», у зв'язку зі скрутним майновим станом.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що вона є одинокою матір'ю, яка утримує дитину віком до чотирнадцяти років, отримує пенсію, як особа з інвалідністю IІІ групи. На підтвердження вказаного, заявником надано докази.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Ураховуючи конкретні обставини справи, клопотання про звільнення від сплати судового збору підлягає задоволенню, оскільки наведена заявником обставина, яка підтверджена документально, може бути підставою для звільнення від сплати судового збору.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Направляючи справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, апеляційний суд виходив із відсутності доказів, які б підтвердили, що скаржник знав про порушення його прав до ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 10 вересня 2018 року

На спростування висновку суду першої інстанції щодо обізнаності ОСОБА_5 про існування акт від 08 вересня 2017 року, який містить підпис останнього, апеляційний суд указав, що перша та остання сторінки наданого суду першої інстанції акту містить розбіжності в прізвищах, іменах та по батькові державного виконавця та понятих.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до пункту "а" частини першої статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

У частині другій наведеної статті зазначено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Апеляційний суд, перевіривши доводи ОСОБА_5 про поважність причин пропуску строку на оскарження до суду дій державного виконавця, а також встановивши поважність причин пропуску такого строку, з дотриманням вимог пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України скасував ухвалу суду першої інстанції про залишення скарги

ОСОБА_5 без розгляду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направив справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи касаційної скарги не спростовують викладених в оскаржуваному судовому рішенні висновків стосуються переоцінки доказів, що не входить до повноважень Верховного Суду.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з абзацом 3 частини 4 статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_4про звільнення від сплати судового збору задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4від сплати судового збору.

У відкритті касаційного провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Полтавського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_5 на дії (бездіяльність) головного державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В.В. Пророк

І. М. Фаловська