печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Костенко Н.С.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_8

представника відповідача-1: Захарчука А.В.,

відповідача-2: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - відповідач-1, ТДВ «СК «Альфа-Гарант»), ОСОБА_2 (далі - відповідач-2, ОСОБА_2 ) в якому проситьстягнути з відповідача-1 на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 22 593,45 грн.; стягнути з відповідача-2 на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 3 885,45 грн.; стягнути з відповідачів судові витрати відповідно до розміру задоволених вимог.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що14.10.2017 року в м. Києві по Великій Кільцевій дорозі відповідач-2, керуючи автомобілем «ChevroletAveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зіткнувся з автомобілем «SubaruOutback», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під управлінням позивача, в результаті чого автомобіль «SubaruOutback», реєстраційний номер НОМЕР_2 здійснив зіткнення з автомобілем «HyundaiAccent», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під управлінням ОСОБА_3 , що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 29.11.2017 року, яка набрала законної сили, відповідача-2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено стягнення. Відповідно до звіту № 40/02/18 від 14.10.2018 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «HyundaiAccent», реєстраційний номер НОМЕР_3 , становить 30 509.90 грн., втрата товарної вартості складає 2 685,40 грн. Вартість наданих послуг з визначення вартості матеріального збитку та виготовлення звіту № 40/02/18 від 14.02.2018 року склала 1 200,00 грн. Таким чином, розмір матеріальної шкоди, заподіяної позивачу, становить 34 395,30 грн. Відповідно до даних централізованої бази МТСБУ, цивільно-правова відповідальність відповідача-2 була застрахована у ТДВ «СК «Альфа-Гарант» за діючим договором (полісом) АЕ9562505, без франшизи. 15.02.2018 року відповідач-1, не узгодивши з позивачем розміру страхового відшкодування, перерахував на розрахунковий рахунок позивача страхове відшкодування у розмірі 7 916,45 грн. Отже, позивач вважає, що з відповідача-1 підлягає стягненню сума не виплаченого страхового відшкодування у розмірі 22 593,45 грн. 19.02.2018 року позивач направив відповідачу-2 претензію з обґрунтуванням вимог, яка залишилася поза увагою. Також, позивач зазначає, що на її користь слід стягнути з відповідача-1 майнову шкоду у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу в розмірі 3 885,40 грн.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.04.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.06.2018 року відкритов порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у цивільній справі за ОСОБА_4 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та роз`яснено відповідачам право надати у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали відзив на позовну заяву.

17.06.2018 року на адресу суду від відповідача-1 надійшов відзив, в якому ТДВ «СК «Альфа-Гарант» заперечувалопроти позовних вимог, оскільки спірніправовідносини регулюються спеціальним законом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». На виконання вимог ст. ст. 22, 29 та 34 зазначеного Закону ТДВ «СК «Альфа-Гарант» звернулось до незалежного оцінювача ОСОБА_5 з метою визначення вартості матеріального збитку, якого зазнав власник транспортного засобу «HyundaiAccent», реєстраційний номер НОМЕР_3 . Згідно звіту № 93-D/39/6, матеріальний збиток, завданий власнику зазначеного транспортного засобу, складає 9 499,74 грн. з ПДВ та 7 916,45 грн. без ПДВ. 17.11.2017 року позивачем було надано до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» заяву про страхове відшкодування, в якій позивач просила сплатити належне їй страхове відшкодування безпосередньо на її особистий картковий рахунок, що є підставою для зменшення розміру страхового відшкодування на встановлений законодавством розмір податку на додану вартість. Відповідач-1 звертає увагу, що у заяві позивач погодилась із способом та розміром збитку, визначеного страховиком. Таким чином, 15.02.2018 року ТДВ «СК «Альфа-Гарант» сплатило страхове відшкодування позивачу у розмірі 7 916,45 грн. Також, відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», доплата в розмірі, що не перевищує суми ПДВ, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту, однак, позивач не зверталася з відповідною заявою і не надавала ТДВ «СК «Альфа-Гарант» жодних документів, які б підтверджували факт ремонту її транспортного засобу (актів виконаних робіт). Крім того, відповідач-1 у відзиві зазначив, що звіт, поданий позивачем є сумнівним, оскільки не містить урахування фізичного зносу транспортного засобу.На виконання вимог ст. 34 вказаного закону проводився огляд експертом на замовлення ТДВ «СК «Альфа-Гарант», під час якого були виявлені пошкодження, не пов`язані з ДТП.Пошкодження, які не пов`язані з ДТП, підтверджуються протоколами від 17.10.2017 року та 10.01.2018 року, що були підписані позивачем без зауважень. З приводу вимог позивача щодо стягнення витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження відповідач-1 зазначає, що витрати на проведення (експертизи) дослідження відшкодовуються, якщо представник страховика не з`явився у визначений строк на місце настання страхового випадку, однак ТДВ «СК «Альфа-Гарант» виконала свої обов`язки належним чином.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.08.2018 рокуза ініціативою суду вирішено здійснювати розгляд цивільної справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 26.03.2019 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.03.2019 року, у зв`язку із неявкою позивача та представника відповідача-1, згідно п. 1 ч. 2 ст. 223ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 17.06.2019 року.

17.06.2019 року у зв`язку із зайнятістю судді в порядку чергування справу було знято зі складу та призначено на 21.10.2019 року.

В судовому засіданні 21.10.2019 року представник позивача підтримав позовні вимоги з викладених у позовній заяві підстав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував з викладених у відзиві підстав.

Відповідач-2 в судове засідання 11.04.2019 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини нявки суду невідомі.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача-1, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить автомобіль «HyundaiAccent», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданим 26.05.2012 року.

14.10.2017 року по Великій Кільцевій дорозі в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «ChevroletAveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , автомобіля «SubaruOutback», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «HyundaiAccent», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під управлінням ОСОБА_3 , що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 29.11.2017 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення.

Відповідно до ч. 4 та ч. 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_2 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

Згідност. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

При цьому, в п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що,відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.Оскільки зазначена норма не містить вичерпного переліку видів джерел підвищеної небезпеки (видів підвищеної небезпечної діяльності), суд, беручи до уваги особливі властивості предметів, речовин або інших об`єктів, що використовуються в процесі діяльності, має право визнати джерелом підвищеної небезпеки також й іншу діяльність. До цих особливих властивостей слід відносити створення підвищеної ймовірності завдання шкоди через неможливість повного контролю за ними з боку людей.Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об`єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). В інших випадках шкода відшкодовується на загальних підставах, передбачених статтею 1166 ЦК, особою, яка її завдала (наприклад, коли пасажир, відчиняючи двері автомобіля, що не рухався, спричинив тілесні ушкодження особі, яка проходила поруч).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ст.. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004, № 1961-IV (далі - Закон), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст.. 4 Закону, суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі.

Згідно п. 17.1 ст. 17 Закону, страховики зобов`язані укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір "Зелена картка") відповідно до цього Закону та чинного законодавства України.

Так, на час заподіяння шкоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ТДВ «СК «Альфа-Гарант», що підтверджується Полісом АЕ/9562505 із строком дії з 00 год. 00 хв. 10.11.2016 року до 09.11.2017 року включно. Як визначено у Полісі, страхова сума (ліміт відповідальності страховика) на одного потерпілого становить 100 000,00 грн., розмір франшизи - 0 грн.

Як визначено у ст. 6 Закону, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Згідно п. 9.1, п. 9.2 ст. 9 Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. У разі якщо загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує п`ятикратну страхову суму, відшкодування кожному потерпілому пропорційно зменшується.

Таким чином, ТДВ «СК «Альфа-Гарант`відповідає перед позивачем за заподіяну ОСОБА_2 шкоду в межах 100 000,00 грн.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Крім того, пунктом 22.1 ст. 22 Закону встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

17.10.2017 року ОСОБА_1 звернулась до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого.

Як визначено у п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язковестрахуванняцивільно-правовоївідповідальностівласниківназемнихтранспортних засобів», протягом 10 робочихднів з дня отриманняповідомлення про дорожньо-транспортнупригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язанийнаправитисвогопредставника (працівника, аварійногокомісараабоексперта) на місценастання страхового випадку та/або до місцезнаходженняпошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розмірузбитків.

На виконання зазначених вимог 17.10.2017 року аварійним комісаром ОСОБА_6 було оглянуто транспортний засіб «HyundaiAccent», реєстраційний номер НОМЕР_3 , про що складено протокол огляду транспортного засобу, який було підписано без зауважень позивачем. В протоколі, зокрема, зазначено такі пошкодження: кришка багажника, деформація, ЛФП, задня панель, деформація, ЛФП, лівий фонарь, відсутній елемент; задній бампер, розрив кріплення, ЛФП; ліва боковина, деформація, ЛФП, підсилювач заднього бамперу, деформація, ліва направляюча заднього бамперу, відсутні елементи, права направляюча заднього бамперу, відсутні елементи. Додатково в протоколі зазначено пошкодження, що мають сліди відновлювального ремонту, а саме: заднє ліве крило, задній бампер, заднє праве крило, права частина водостоку, кришка багажника.

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів врегульовані Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Статтею 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін. Проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 було затверджено Методику товарознавчої експертизи та оцінкиколіснихтранспортних засобів (надалі - Методика № 142), яка встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ.

Згідно п. 1.4. Методики, вона застосовується з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ.

Так, згідно Звіту № 93-D/39/6 від 17.10.2017 року, складеного незалежним оцінювачем ОСОБА_5 , кваліфікація якого підтверджена Кваліфікаційним свідоцтвом оцінювача серії МФ № 6347 від 04.10.2008 року, свідоцтвом про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів № 7595 від 26.06.2009 року; посвідченням про підвищення кваліфікації серії МФ № 6331-ПК від 28.09.2016 року, матеріальний збиток, завданий власнику КТЗ «HyundaiAccent», реєстраційний номер НОМЕР_3 , внаслідок його пошкодження складає: 9 499,74 грн. з урахуванням ПДВ та 7 916,45 грн. без урахування ПДВ.

17.11.2017 року позивач звернулася до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування. При цьому, підписуючи вказану заяву позивач погодилась із способом та розміром збитку, розрахованим Страховиком, про що зазначено безпосередньо у заяві.

10.01.2018 року аварійним комісаром ОСОБА_6 було повторно оглянуто транспортний засіб «HyundaiAccent», реєстраційний номер НОМЕР_3 , про що складено протокол огляду транспортного засобу, який було підписано без зауважень позивачем. В протоколі, зокрема, зазначено такі пошкодження: кришка багажника, деформація, ЛФП, задня панель, деформація, ЛФП, лівий фонар, відсутній елемент; задній бампер, розрив кріплення, ЛФП; ліве заднє крило, деформація, ЛФП, підсилювач заднього бамперу, деформація, ліва направляюча заднього бамперу, відсутні елементи, права направляюча заднього бамперу, відсутні елементи. Додатково в протоколі зазначено пошкодження, що не пов`язані з подією, що мають сліди відновлювального ремонту, а саме: заднє ліве крило, задній бампер, заднє праве крило, права частина водостоку, кришка багажника.

Пунктом 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

15.02.2018 року ТДВ «СК «Альфа-Гарант» виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 7 916,45 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ID-103136 від 15.02.2018 року.

За таких обставин, ТДВ «СК «Альфа-Гарант» виконало свої зобов`язання перед ОСОБА_1 відповідно до Полісу АЕ/9562505.

Проте, 19.02.2018 року ОСОБА_1 направила на адресу ТДВ «СК «Альфа-Гарант» претензію в порядку досудового врегулювання спору в якій зазначила, що вказаного відшкодування не достатньо для відновлення автомобіля, оскільки згідно Звіту № 40/02/18 від 14.02.2018 року, вартість збитку, завданого власнику автомобіля «HyundaiAccent», реєстраційний номер НОМЕР_3 , становить 33 195,30 грн.

Так, 14.02.2018 року на замовлення позивача було складено Звіт № 40/02/18 про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику, згідно якого,ринкова вартість КТЗ на момент пошкодження (з врахуванням ПДВ 20%) становить 238 029,84 грн.; вартість відновлювального ремонту КТЗ (з врахуванням ПДВ 20%) становить 30 509,90 грн.; вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням фізичного зносу та втрати товарної вартості становить 33 195,30 грн.

Зазначений звіт складений незалежним оцінювачем ОСОБА_7 , кваліфікація якого підтверджена Кваліфікаційним свідоцтвом оцінювача серії МФ № 7819 від 09.04.2011 року, Свідоцтвом про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів № 8698 від 13.05.2011 року; Посвідченням про підвищення кваліфікації серії МФ № 6656-ПК від 17.05.2017 року.

Разом з тим, суд критично ставиться до даного Звіту, оскільки він складений через значний проміжок часу після ДТП, а саме, 09.02.2018 року, та протокол технічного огляду колісного транспортного засобу не містить слідів попередніх пошкоджень (слідів відновлювального ремонту). Проте, в протоколах огляду автомобіля «HyundaiAccent», реєстраційний номер НОМЕР_3 , від 17.10.2017 року та 10.01.2018 року, підписаних аварійним комісаром та позивачем, були зафіксовані сліди відновлювального ремонту автомобіля, що не пов`язано із подією. Крім того, автомобіль «HyundaiAccent», реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2012 року випуску, а у Звіті від 14.02.2018 року зазначено коефіцієнт фізичного зносу автомобілядорівнює нулю.

Отже, оцінювачем ОСОБА_7 під час складання Звіту № 40/02/18 від 14.02.2018 року не досліджено весь транспортний засіб і не встановлено сліди попередніх пошкоджень (відновлювального ремонту), не встановлені загальний стан кузову, вузлів та агрегатів та обладнання транспортного засобу. Відтак, Звіт від 14.02.2018 року складеноіз порушенням вимог Методики № 142.

Як визначено уч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторонаповинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.Жоднідоказине мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Так, позивачем в обґрунтування позовних вимог надано виключно Звіт від 14.02.2018 року. Документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту позивачем не надано.За таких обставин, суд вважає, що позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів в обґрунтування позовних вимог, відтак, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничоюдопомогою адвоката, несутьсторони, крімвипадківнаданняправничоїдопомоги за рахунокдержави.

Відповідно до ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог,судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 525, 526, 988, 979, 1166, 1187, 1188,Цивільного кодексу України, ст.ст.6, 9, 22, 29, 32, 34, 35, 36Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», ст.ст. 4, 5, 7-13, 76, 77, 82, 89, 133, 137, 141, 200, 258, 259, 263-265, 267, 273, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 31.10.2019 року.

Суддя І.В. Григоренко