Головуючий суду 1 інстанції - Фастовець В.М.
Доповідач -Коновалова В.А.
Справа № 415/2724/14-ц
Провадження № 22-ц/810/183/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 квітня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Коротенка Є.В., Луганської В.М.,

за участю секретаря судового засідання Перишкіна Т.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

треті особи - кредитна спілка «Надія», кредитна спілка «Компаньйон»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3, від імені якої діє представник ОСОБА_4,

на ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 18 лютого 2019 року, постановлену у складі судді Фастовця В.М. в м. Лисичанськ Луганської області,

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, треті особи - кредитна спілка «Надія», кредитна спілка «Компаньйон»,

в с т а н о в и в:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу,

Заочним рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 10 липня 2014 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 15072,75 грн. та судовий збір. У задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди відмовлено.

У лютому 2019 року ОСОБА_3 звернулися до суду із заявою про перегляд заочного рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 10 липня 2014 року, в обґрунтування якого зазначила, що не отримувала зазначене рішення суду та про його існування дізналася після ознайомлення її представника з матеріалами справи.

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 18 лютого 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про поновлення процесуального строку на подання заяви про скасування заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу. Заяву ОСОБА_3 про скасування заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, від імені якої діє представник ОСОБА_4, просить ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 18 лютого 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки вважає, що ухвала винесена із порушенням норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заочне рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 10 липня 2014 року ні відповідач, ні його представник не отримували, про існування цього рішення відповідачу стало відомо після ознайомлення з матеріалами справи його представника. У 2014 році відповідач мешкав та працював у м. Лисичанськ, де тривала антитерористична операція. Неповідомлення відповідача про розгляд справи позбавило його можливості подавати докази, заявляти клопотання, заперечувати проти позову, надавати пояснення суду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначив, що відповідач отримала копію постанови про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим Лисичанським міським судом про стягнення з неї на користь позивача грошових коштів, 03 лютого 2016 року нею було отримано повідомлення про наявність зведеного виконавчого провадження, у тому числі за вказаним виконавчим листом. У письмових поясненнях від 10 вересня 2015 року, прийнятих старшим державним виконавцем ВДВС Лисичанського МУЮ, відповідач пояснила, що з рішенням суду вона ознайомлена, від боргу не відмовляється. У кримінальному провадженні 12 лютого 2015 року відповідач пояснила, що вона отримала у серпні 2014 року заочне рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 10 липня 2014 року у даній справі.

Позивач та його представник в судовому засіданні вважали, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав.

Відповідач та треті особи в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце повідомлені належним чином і в установленому законом порядку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу від 18 лютого 2019 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про поновлення процесуального строку на подання заяви про скасування заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу та залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_3 про скасування заочного рішення у даній цивільній справі, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 04 вересня 2014 року отримала копію постанови про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим Лисичанським міським судом, про стягнення з неї на користь позивача грошових коштів в сумі 15316, 35 грн.; 03 лютого 2016 року нею було отримане повідомлення про наявність зведеного виконавчого провадження, у тому числі і за вказаним виконавчим листом. У письмових поясненнях від 10 вересня 2015 року, прийнятих старшим державним виконавцем ВДВС Лисичанського МУЮ, ОСОБА_3 пояснила, що з рішенням суду вона ознайомлена, від боргу не відмовляється. Згідно довідки старшого слідчого СВ Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області відносно ОСОБА_3 11 грудня 2014 року зареєстроване кримінальне провадження за невиконання рішення Лисичанського міського суду від 10 липня 2014 року.

Тому, з урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявниці з 2015 року відомо про наявність виконавчого провадження про стягнення з неї заборгованості і як наслідок - винесення заочного рішення, з яким вона ознайомлена, та заборгованість за яким визнавала.

Суд вважав, що та обставина, що ЦПК України пов'язує початок перебігу строку на подання заяви про скасування заочного рішення з днем отримання копії рішення, не є достатньою підставою вважати строк на подання такої заяви пропущеним з поважних причин, оскільки вирішення питання про оскарження судового рішення залежить саме від ознайомлення особи з його змістом та наявністю незгоди з ним. Подання заяви про скасування заочного рішення у даному випадку є зловживанням процесуальними правами, пов'язаним з розглядом Лисичанським міським судом цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення 3 % річних, інфляційних витрат у зв'язку з невиконанням рішення суду.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він суперечить нормам процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи, заочне рішення Лисичанського міського суду Луганської області постановлено 10 липня 2014 року.

Відповідно до п. 13 ч. 1 перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03 жовтня 2018 року) судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ст. 227 ЦПК України, в редакції на момент ухвалення заочного рішення суду, відповідачам, які не з'явилися в судове засідання, направляється рекомендованим листом із повідомленням копія заочного рішення не пізніше трьох днів з дня його проголошення.

Статтею 228 ЦПК України, в редакції на момент ухвалення заочного рішення суду, передбачено, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що відповідачам, які не з'явилися в судове засідання, копія заочного рішення направляється рекомендованим листом із повідомленням та заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

В матеріалах справи на час розгляду заяви судом першої інстанції були відсутні відомості про отримання ОСОБА_3 копії заочного рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 10 липня 2014 року, як то передбачено ст. 227 ЦПК України в редакції на момент ухвалення заочного рішення суду.

Посилання суду на те, що та обставина, що ЦПК України пов'язує початок перебігу строку на подання заяви про скасування заочного рішення з днем отримання копії рішення, не є достатньою підставою вважати строк на подання такої заяви пропущеним з поважних причин, оскільки вирішення питання про оскарження судового рішення залежить саме від ознайомлення особи з його змістом та наявністю незгоди з ним, не відповідає вимогами статті 228 ЦПК України в редакції на момент ухвалення заочного рішення суду.

В частинах 1, 3 ст. 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Із системного аналізу зазначеної норми права вбачається, що питання про поновлення пропущеного строку вирішує суд лише за заявою учасника справи.

В матеріалах справи відсутня заява відповідача про поновлення пропущеного строку на подання заяви про скасування заочного рішення.

В тексті заяви про скасування заочного рішення не міститься вимога про поновлення пропущеного строку.

Зазначені обставини свідчать про те, що судом першої інстанції питання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про скасування заочного рішення вирішено за відсутності заяви (клопотання) відповідача, що свідчить про порушення судом норм процесуального права.

Враховуючи зазначені вище обставини, судова колегія приходить до висновку, що при розгляді питання про поновлення строку на подання заяви про скасування заочного рішення та залишаючи заяву ОСОБА_3 про скасування заочного рішення без розгляду, суд першої інстанції порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Вимога ОСОБА_3 про зобов'язання Лисичанський міський суд Луганської області переглянути судову справу № 415/2724/14-ц, на підставі якої прийняте заочне рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 10 липня 2017 року, не ґрунтується на нормі права, оскільки відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Вимога ОСОБА_3 про поновлення процесуального строку на подання заяви про скасування заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу та призначення справи до розгляду не підлягає задоволенню, оскільки не відноситься до компетенції апеляційного суду.

Суд апеляційної інстанції не надає оцінки доводам позивача викладеним у відзиві на апеляційну скаргу, оскільки справа направляється до суду першої інстанції для продовження розгляду і обставинам викладеним у відзиві у сукупності з іншими доказами буде надана оцінка судом першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права, у зв'язку з чим наявні підстави для скасування ухвали Лисичанського міського суду Луганської області від 18 лютого 2019 року і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст. 379, 384 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, від імені якої діє представник ОСОБА_4, задовольнити частково.

Ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 18 лютого 2019 року скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 09 квітня 2019 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Є.В. Коротенко

В.М. Луганська