ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року

м. Харків

Справа № 626/642/16-ц

Провадження № 22-ц/818/1535/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П.., Сащенко І.С..,

учасники справи:

позивач Виконавчий комітет Красноградської міської ради

відповідач ОСОБА_3

розглянув в місті Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №626/642/16-ц за позовом Виконавчого комітету Красноградської міської ради до ОСОБА_3 про зняття особи з реєстрації та виселення із службового приміщення, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 26 грудня 2018 року, ухвалене суддею Константиновим Д.С., -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року виконавчий комітет Красноградської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зняття особи з реєстраційного обліку та виселення зі службового приміщення.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що виконавчим комітетом Красноградської міської ради 28 травня 2014 року надано ОСОБА_3, який проходив військову службу в Лозівському міжрайонному управлінні Служби безпеки України, службове житло, яке складається із 2-х кімнат за адресою: АДРЕСА_1. На підставі рішення видано ордер на вселення. Листом начальника управління СБУ в Харківській області від 15 лютого 2016 року позивача було поінформовано про звільнення ОСОБА_3 з військової служби та повідомлено про необхідність видачі ордеру на вищевказане службове приміщення діючому співробітнику. На виконання листа виконавчим комітетом Красноградської міської ради було прийнято рішення № 39 від 24 лютого 2016 року, яким вирішено, що пункти 2-6 рішення від 28 травня 2014 року № 73 втратили чинність. Відповідача про прийняте рішення було повідомлено та запропоновано звернутися до центру надання адміністративних послуг Красноградської районної державної адміністрації для зняття з реєстраційного обліку та звільнення житлового приміщення в найкоротший термін. Проте з невідомих причин відповідач житло не звільнив, з реєстраційного обліку не знявся.

Просить суд зняти ОСОБА_3 та членів його сім'ї з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_3 та членів його сім'ї виселитися з службового приміщення з дати вступу судового рішення в законну силу та стягнути з відповідача судовий збір.

Заочним рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 30 серпня 2016 року позов задоволено.

Ухвалою Красноградського районного суду від 23 листопад 2016 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення задоволено.

Скасовано заочне рішення суду від 30 серпня 2016 року та призначено справу до розгляду.

При повторному розгляді справи у судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 26 грудня 2018 року позовні вимоги виконавчого комітету Красноградської міської ради Харківської області - задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_3 та членів його сім'ї виселитися з службового житлового приміщення з дати вступу судового рішення в законну силу.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 1 378,00 грн. на користь Виконавчого комітету Красноградської міської ради Харківської області.

Рішення суду мотивовано тим, що оскільки ч. 1 ст. 124 ЖК України визначено, що робітники та службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією підлягають виселенню з службового приміщення з усіма особами, які з ними проживають без надання іншого жилого приміщення, а також вимогами ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органами реєстрації, зокрема, на підставі остаточного рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням, а тому рішення суду підлягає частковому задоволенню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду в частині задоволених вимог скасувати та постановити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при розгляді спору щодо місця проживання дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим, суд першої інстанції не залучив орган опіки та піклування до участі у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу виконавчий комітет Красноградської міської ради просить апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що згідно зі ст.124 ЖК України робітники та службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією підлягають виселенню з службового приміщення з усіма особами, які з ними проживають без надання іншого жилого приміщення. Зазначають, що посилання ОСОБА_3 на те, що в квартирі з ним проживають малолітні діти і тому для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна потрібна попередня згода органів опіки та піклування, є безпідставними, так як ст.125 ЖК України містить вичерпний перелік осіб, яких не може бути виселено з службового приміщення. Наявність неповнолітніх дітей в сім'ї, яка займає службове приміщення , не зазначено серед таких підстав.

Колегія суддів, вислухав суддю - доповідача, дослідив матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 28 травня 2014 року рішенням Красноградської міської ради № 73 надано ОСОБА_3 та членам його сім'ї службове жиле приміщення, а саме квартиру АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 Управління Служби Безпеки України в Харківській області від 15 лютого 2016 року Красноградського міського голову було повідомлено, що ОСОБА_3 звільнено з військової служби та є необхідність у видачі службового приміщення іншому співробітнику .

24 лютого 2016 року рішенням виконавчого комітету Красноградської міської ради № 39 визнано такими, що втратили чинність пункти 2,3,4,5,6 рішення № 73 від 28 травня 2014 року.

29 лютого 2016 року ОСОБА_3 було повідомлено про необхідність виселення та зняття з реєстрації його та членів його сім'ї .

Згідно листа Красноградського ЖРЕП ОСОБА_3 та члени його сім'ї значаться зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_1 .

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Згідно зі ст.55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України).

Згідно ч.5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Згідно ч.1 ст. 118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього.

Частиною 1 ст. 124 ЖК України визначено, що робітники та службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією підлягають виселенню з службового приміщення з усіма особами, які з ними проживають без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до частини другої статті Закону України «Про охорону дитинства» діти-члени сім'ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

За положеннями частини першої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, забезпечення виконання якої є складовою обов'язків держави України як суб'єкта міжнародного права, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Жодна дитина не може бути об'єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання (стаття 16 Конвенції).

Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя та до свого житла. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно з практикою ЄСПЛ втручання держави у право на житло є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснюється «згідно із законом», не переслідує легітимну мету - одну чи декілька з тих, що перелічені у пункті 2 вказаної статті, - чи не розглядається як «необхідне в демократичному суспільстві».

Статті 124-125 ЖК передбачають приписи, згідно з якими припинення трудових правовідносин з роботодавцем, за виключенням окремих чітко визначених випадків, є підставою для виселення особи зі службового житла без надання іншого житлового приміщення. Тобто, формулювання вказаних приписів є достатньо чіткими та передбачуваними для особи, якій таке житло надане у користування.

Службове житло надається особі тимчасово, допоки з роботодавцем, який надав це житло, її пов'язують трудові правовідносини. Після їх припинення службове житло має бути повернене роботодавцю для того, щоб у ньому мали можливість проживати інші працівники.

Перевіряючи правильність вирішення справи судом першої інстанції апеляційний суд приходить до висновку, що судом в порушення вимог до частини другої статті Закону України «Про охорону дитинства» не було притягнуто до участі у справі орган опіки та піклування у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог.

Відповідно до ч.4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.( в редакції Закону від 17.05.2017).

Як вбачається з довідки наданої Красноградським Житловим ремонтно- експлуатаційним підприємством, в даному приміщення зареєстровані три особи :

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2;

ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_3;

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

У зв'язку з цим, суд апеляційної інстанції вважає передчасним висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 та члени його сім'ї повинні бути виселені з службового приміщення , оскільки орган опіки та піклування до участі у справі не притягнуто.

Крім того , позов пред'явлено тільки до ОСОБА_3, однак вирішено питання про виселення і інших осіб, які до участі у справі не залучені, чим порушуються їх права.

За таких обставин рішення суду в частині задоволення позову підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374 ч. 1 п. 2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Красноградського районного суду Харківської області від 26 грудня 2018 року в частині зобов'язання ОСОБА_3 та членів його сім'ї виселитися з службового приміщення - скасувати .

Ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позовних вимог Виконавчого комітету Красноградської міської ради до ОСОБА_3 про зобов'язання його та членів його сім'ї виселитися з службового приміщення - відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 11 квітня 2019 року.

Головуючий Овсяннікова А.І.

Судді Коваленко І.П.

Сащенко І.С.