Постанова

Іменем України

29 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 753/8631/16-ц (провадження 4-с/753/10/17)

провадження № 61-13019 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І.,

Кривцової Г. В.

учасники справи:

заявник (боржник) - акціонерне товариство закритого типу «КЕДР»,

представники заявника (боржника): ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

суб`єкт оскарження - старший державний виконавецьДарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Медведєва Олена Олегівна,

заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу акціонерного товариства закритого типу «КЕДР» на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва у складі судді Леонтюк Л. К. від 01 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва

у складі колегії суддів: Поливач Л. Д., Вербової І. М., Махлай Л. Д.

від 19 квітня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України

у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст скарги

У жовтні 2015 року акціонерне товариство закритого типу «КЕДР»

(далі - АТ ЗТ «Кедр», товариство) звернулося до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавцяДарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Медведєва О. О. (далі - державний виконавець) про визнання незаконними дії державного виконавця, вчинені 20 липня

2015 року, скасування постанови про накладення штрафу від 25 серпня

2015 року у виконавчому провадженні ВП № 44941330.

В обгрунтування скарги зазначало, що державний виконавець здійснив вселення ОСОБА_3 до квартири

АДРЕСА_1 , виламавши вхідні двері разом з фрагментом стіни, залишивши на призволяще відкрий доступ до майна боржника, хоча повинен був здійснити необхідні заходи для збереження цього майна, чим порушив вимоги Закону України «Про виконавче провадження», який захищає не лише інтереси стягувача, а й боржника. Нові двері до приміщення офісу АТ ЗТ «Кедр» були встановлені з метою захисту належного товариству та його президенту майна від знищення та розкрадання, жодних намірів перешкоджати ОСОБА_3 у входженні до приміщення не було, оскільки мали намір надати їй ключ від вхідних дверей. Проте, не встановлюючи даних обставин, державний виконавець прийняла постанову про накладення адміністартивного стягнення у вигляді штрафу на голову правління

АТ ЗТ «Кедр» за перешкоджання ОСОБА_3 у входженні до належної їй квартири.

У зв`язку з наведеним, АТ ЗТ «Кедр»просило визнати незаконними дії державного виконавця від 20 липня 2015 року та скасувати постанову про накладення штрафу від 25 серпня 2015 року у виконавчому провадженні

ВП № 44941330.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01 лютого 2017 року

у задоволенні скарги АТ ЗТ «Кедр» відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що боржник добровільно не виконав рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 квітня

2014 року щодо вселення ОСОБА_3 у квартиру

АДРЕСА_2 . Суд першої інстанції вважав дії державного виконавця щодо вселення ОСОБА_3 до зазначеної квартири 20 липня 2015 року були правомірними та законними, вимог Закону України «Про виконавче провадження» при вселенні стягувача державним виконавцем порушено не було. Крім того, суд встановив, що ОСОБА_1 , який є президентом АТ ЗТ «Кедр», чинив перешкоди вселенню стягувача своїми діями, включаючи і його ствердження щодо облаштування нових дверей

25 липня 2015 року, а тому суд вважав, що постанова державного виконавця про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу є законною і скасуванню не підлягає.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року апеляційну скаргу АТ ЗТ «Кедр» відхилено. Ухвалу Дарницького районного суду

м. Києва від 01 лютого 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що судом першої інстанції вірно з`ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна правова оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи

та ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що АТ ЗТ «Кедр» не довів та не надав беззаперечних доказів того, що з боку товариства не чинилися перешкоди ОСОБА_3 у її вселенні до квартири

АДРЕСА_2 на виконання рішення суду.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що державний виконавець діяв в межах наданих йому повноважень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, АТ ЗТ «Кедр», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалите нове рішення, яким скаргу задовольнити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 17 травня 2017 року (з урахуванням ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 травня 2017 року про виправлення описки) поновлено строк касаційного оскарження, відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 753/8631/16-ц із Дарницького районного суду м. Києва.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У березні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення є незаконним та необґрунтованим, судові рішення не відповідають фактичним обставинам справи, суди неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права.

Зазначається, що державний виконавець порушив вимоги статей 7, 79 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд апеляційної інстанції не дав оцінку факту виламування дверей під час виконання рішення районного суду про вселення та факту створення при цьому відкритого доступу й залишення без нагляду майна боржника, вини боржника немає.

Заперечення на касаційну скаргу не подано.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга АТ ЗТ «Кедр» підлягає залишенню без задоволення.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до частини першої та другої статті 14 ЦПК України 2004 року судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з частиною першою статті 383 ЦПК України 2004 року учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державну виконавчу службу» працівник органу державної виконавчої служби зобов`язаний сумлінно виконувати службові обов`язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України, законами України.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати усвоїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Частиною першою та другою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою

статті 25 цього Законудля самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до частини першої статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, що повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно з частинами другою, третьою та четвертою статті 79 Закону України «Про виконавче провадження» уразі невиконання боржником рішення державний виконавець виконує його примусово. Примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання(перебування) в ньому.

Державний виконавець зобов`язаний письмово повідомити боржника і стягувача про день і час примусового вселення. Боржник вважається повідомленим про примусове вселення стягувача, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися вселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, повідомленого про день і час вселення, не є перешкодою для виконання рішення про вселення.

У разі якщо боржник перешкоджає виконанню рішення про вселення стягувача, на нього накладається штраф та застосовуються інші заходи, передбачені законом. При цьому вселення здійснюється у присутності понятих із залученням поліцейських.

Частиною першою статті 89 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Вирішуючи скаргу АТ ЗТ «Кедр», суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, врахувавши наведені вище норми права, дійшов до обґрунтованих висновків про те, що АТ ЗТ «Кедр» добровільно не виконало рішення Дарницького районного суду м. Києва

від 02 квітня 2014 року про вселення ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_2 , дії державного виконавця щодо вселення ОСОБА_3 до зазначеної квартири 20 липня 2015 року були правомірними та законними, вимог Закону України «Про виконавче провадження» при вселенні стягувача державним виконавцем порушено не було.

Крім того, доведено, що ОСОБА_1 , який є президентом АТ ЗТ «Кедр»,чинив перешкоди вселенню стягувача своїми діями, включаючи і його ствердження щодо облаштування нових дверей 25 липня 2015 року, а тому постанова про накладення стягнення у виді штрафу є законною.

Наведені в обґрунтування касаційної скарги доводи не можуть бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи й зводяться до переоцінки судами доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства закритого типу «КЕДР» залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 01 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її прийняття,

є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова