Номер провадження: 22-ц/813/1816/19
Номер справи місцевого суду: 522/2564/18
Головуючий у першій інстанції Ільченко Н.А.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

учасники справи:

позивач - приватне акціонерне товариство «Одеська кіностудія»,

відповідач - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2018 року у складі судді Ільченко Н.А.,

встановив:

У лютому 2018 року ПрАТ «Одеська кіностудія» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 13848,01 грн. з яких: заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг за період з 18.09.2013 року по 16.04.2014 року - 5934,69 грн.; три проценти річних від суми заборгованості за час прострочення з 16.04.2014 року по 12.02.2018 року - 682,00 грн.; інфляційні збитки за час прострочення з квітня 2014 року по січень 2018 року - 7231,32 грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачі проживають у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1, балансоутримувачем та власником якого є ПрАТ «Одеська кіностудія». Відповідачі не здійснюють оплату за житлово-комунальні послуги.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2018 року позов ПрАТ «Одеська кіностудія»задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та з ОСОБА_3 на користь ПрАТ «Одеська кіностудія» заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги в розмірі 13848 грн. 01 коп. Вирішено питання судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, приймаючи до уваги обставини, що відповідачі користуються житловими приміщеннями, балансоутримувачем яких є ПАТ «Одеська кіностудія». Через нездійснення відповідачами оплати за комунально-житлові послуги у повному обсязі, виникла заборгованість перед позивачем за послуги ЖКГ, яка підлягає безумовному стягненню з відповідачів.

Зазначене рішення суду оскаржують в апеляційному порядку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 через представника ОСОБА_4 В скарзі з посиланням на порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення, ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що оскаржуваним судовим рішенням, яке було ухвалено при розгляді справи в порядку письмового провадження, порушено права відповідачів на розгляд справи у загальному порядку.

Крім того, апелянти не погоджуються з тарифами ЖКГ, які підлягають сплаті ними згідно розрахунків ПАТ «Одеська кіностудія», оскільки вважають тарифи завищеними, розрахованими для юридичної особи.

На апеляційну скаргу ПАТ «Одеська кіностудія» подало відзив, яким заперечує проти задоволення апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, ухваленим без порушень норм матеріального та процесуального права.

У відзиву ПАТ «Одеська кіностудія» зазначило, що оскільки між відповідачами та постачальниками послуг не укладені окремі договори на постачання послуг, вартість житлово-комунальних послуг визначено ПАТ «Одеська кіностудія» виходячи з рахунків ПАТ «Одесаобленерго», ТОВ «Інфокс» за тими тарифами, за якими за вказані послуги сплачує ПАТ «Одеська кіностудія», на підтвердження чого надано копії відповідних рахунків.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м. Одесі.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

В порядку ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи Одеського апеляційного суду визначено 03.01.2019 року.

Згідно до ч. 5 ст. 31 ЦПК України у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

В порядку автоматизованого розподілу судової справи після створення нового суду суддею - доповідачем визначено суддю Журавльова О.Г. в складі суддів Комлевої О.С., Кравця Ю.І.

Оскільки ціна позову у справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції 192 100 грн), дана цивільна справа відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, п. 1 ч. 3 ст. 274, ч. 1 ст. 369 ЦПК України підлягає розгляду апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи, що сума стягнення складає 13848,01 грн., справа підлягає розгляду в порядку спрощеного письмового провадження без виклику сторін.

Представник ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції ознайомилась з матеріалами справи, звернулась з заявою №22-1949/19 від 05.02.2019 року про розгляд справи в порядку загального провадження у відкритому судовому засіданні, з викликом осіб, які беруть участь у справі (а.с.155).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06.02.2019 року у задоволенні зазначеного клопотання ОСОБА_4 відмовлено, оскільки з огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена законодавцем до категорії справ, які підлягають розгляду за правилами загального провадження (а.с156).

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Згідно ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1.

ПрАТ «Одеська кіностудія» є балансоутримувачем і здійснює утримання та обслуговування гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1. Вказаний гуртожиток є власністю ПрАТ «Одеська кіностудія» та обліковується в бухгалтерському обліку згідно акту прийому-передачі цілісного майнового комплексу від 21.11.2005 року, переданого до статутного фонду ЗАТ «Одеська кіностудія», правонаступником якого є ПрАТ «Одеська кіностудія».

На підставі наказів Фонду державного майна від 27.12.2004 року №3306, від 22.11.2005 року №3020 та акту приймання-передачі від 21.11.2005 року, позивач 30.10.2006 року зареєстрував право власності на цілісний майновий комплекс за адресою: АДРЕСА_1 (номер запису: 5803 в книзі 58 неж-2), що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» №12331210 від 30.10.2006 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за індексним номером 33338411 від 09.02.2015 року (а.с.19).

Житлово-комунальні послуги (енергопостачання, водопостачання та водовідведення) мешканці вказаного гуртожитку отримують через інженерні мережі Кіностудії, а потім відшкодовують їх вартість на рахунок Кіностудії згідно рахунків за проживання в гуртожитку, користування ліфтом гуртожитку, утримання гуртожитку, а також відшкодування вартості отриманих житлово-комунальних послуг за тарифами виконавців цих послуг, які щомісячно нараховує бухгалтерія Кіностудії.

Згідно бухгалтерської звітності Кіностудії за період з 18.09.2013 року по 16.04.2014 року у відповідачів, відповідно до виставлених бухгалтерією Кіностудії рахунків-фактур виникла заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг в сумі 5934,69 грн.

За приписами ч. 1 ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ними, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки що випливають з договору найму жилого приміщення; повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Відповідно до ст. ст. 67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами; наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги; квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця.

Згідно з п.п. 4, 7 Положення про гуртожитки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.04.2015 р. №84, особи, які проживають у гуртожитку, зобов'язані своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку та за житлово-комунальні послуги; особа, яка проживає у гуртожитку, сплачує за таке проживання, а також за житлово-комунальні послуги, які їй надаються у зв'язку з проживанням у гуртожитку; розмір плати за житлово-комунальні послуги визначається відповідно до встановлених уповноваженим органом цін/тарифів на такі послуги.

Відповідно до ч. 3 ст. 162 ЖК України строки внесення квартирної пати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін; наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Аналогічні норми закріплені у п. п. 11, 15 Примірного положення про користування гуртожитками, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.2018 №498, а саме: наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку, зобов'язані своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку.

Плата за проживання у гуртожитку включає витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами).

Прямих договорів про надання житлово-комунальних послуг між мешканцями гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 та постачальниками (виконавцями) житлово-комунальних послуг (ПАТ «ЕК Одесаобленерго», ТОВ «Інфокс») не укладено.

Кіностудія виставляючи жителям Будівлі рахунки за отримані житлово- комунальні послуги визначає вартість цих житлово-комунальних послуг, виходячи ні з того чи є ця Будівля гуртожитком або готелем, а виходячи з тарифів на житлово- комунальні послуги, які Кіностудія оплачує відповідно до рахунків постачальників (виконавців) житлово-комунальних послуг (ПАТ «Одесаобленерго», ТОВ «Інфокс»), виставлених Кіностудії відповідними постачальниками житлово-комунальних послуг.

Рахунки за спожиту електроенергію Кіностудії виставляє Центральний РЕМ ПАТ «Одесаобленерго».

Згідно рахунків-фактур №211/1 Центрального РЕМ ПАТ «Одесаобленерго» від 16.09.2013 року та від 15.01.2014 року тариф (непромислові споживачі) за 1 кВт був 1,032400 грн.

З рахунку-фактури №211/1 Центрального РЕМ ПАТ «Одесаобленерго» від 18.02.2014року вбачається, що з лютого 2014 року тариф з «непромислові споживачі» було змінено на тариф «міські гуртожитки», який за 1 кВт дорівнював 0.233500 грн.

Аналогічні відомості містить лист «ПАТ Одесаобленерго» від 06.02.2014 року №28/11-2000, у якому зазначено, що «...Кіностудія звернулась до енергопостачальної організації з проханням про внесення змін до договору про постачання електричної енергії в частині переоформлення будівлі готелю «Екран» на гуртожиток...».

Рахунки за послуги водопостачання та водовідведення Кіностудії виставляє Філія «Інфоксводоканал». Як вбачається з рахунків Філії «Інфоксводоканал» від 30.09.2013 №103037/1066669 та від 30.04.2014 №103037/41166, в період з вересня 2013 року по квітень 2014 року тариф за послуги водопостачання був 8,5 грн., за послуги водовідведення - 6,01 грн.

Враховуючи наведене, з початку 2013 року відповідачі без узгодження питання із Кіностудією сплачували послуги за тарифом для гуртожитків, в той час коли виконавець послуг (ПАТ «Одесаобленерго») виставляв Кіностудії рахунки за більш високим тарифом (1,032400 грн.), та саме з цієї підстави почав утворюватися борг відповідачів перед Кіностудією.

Через нездійснення відповідачами оплати за комунально-житлові послуги у повному обсязі, їх заборгованість перед позивачем за цими платежами за період з 18.09.2013 року по 16.04.2014 року склала у загальному розмірі 5934,69 грн.

За приписами ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідачі не здійснюють оплату житлово-комунальних послуг у повному обсязі, тому, у відповідності до ст. 625 ЦК України, позивач нарахував відповідачам з 16.04.2014 року по 12.02.2018 року три проценти річних у розмірі 682,00 грн., та з квітня 2014 року по січень 2018 року інфляційні втрати у розмірі 7231,32 грн.

Доводи апеляційної скарги, що під час розгляду справи №522/762/15-ц судом вже розглядалося питання щодо стягнення з відповідачів боргу за житлово-комунальні послуги за той же період часу є необґрунтованими виходячи з наступних підстав.

З судових рішень, наданих відповідачами на підтвердження своїх вимог і заперечень, предметом позову Кіностудії до відповідачів у справі №522/762/15-ц було визнання відповідачів такими, які, втратили право користування житловим приміщенням, позбавлення їх права користуватися вказаним житловим приміщенням, виселення їх з кімнати № 203 у Будівлі.

Предметом зустрічного позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Кіностудії у справі №522/762/15-ц було визнання за ними права користування на кімнату №303 у Будівлі; зобов'язання Кіностудії усунути перешкоди в користуванні кімнатою 303 у Будівлі шляхом підключення електропостачання, визнання недійсним ордеру №36/14 від 29.04.2014; визнання ОСОБА_5 таким, що втратив право користування кімнатою №303 у Будівлі.

Враховуючи наведене, стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг не було предметом справи № 522/762/15-ц.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом України по цивільній справі №6-2951цс15.

Як на підставу задоволення скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції прав відповідачів щодо розгляду справи у відкритому судовому засіданні з викликом сторін в судове засідання. Вказані доводи є необґрунтованими з огляду на наступне.

Частиною 6 ст. 19 ЦПК України встановлено, що малозначним справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімумів для працездатних осіб.

Станом на час подачі позовної заяви розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складав 1762,00 грн. Таким чином, для розгляду справи за спрощеним провадженням піна позову не повинна була перевищувати 176200,00 грн. (1762 * 100 = 176200). Ціна позову по дійсній справі складає 13848,01 грн.

З огляду на наведене, Приморським районним судом м. Одеси від 26.03.2018 року не порушено порядок розгляду справи в порядку спрощеного провадження.

Доводи апеляційної скарги щодо непогодження з розрахунком заборгованості є безпідставними, оскільки споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Крім того, відповідачами не надано жодного доказу на спростування розрахунку заборгованості, який міститься в матеріалах справи.

Доказів, які б спростовували встановлені обставини, апелянтом до суду апеляційної інстанції не надані.

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянтів є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 263, 375 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим кодексом.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 13 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України є малозначна, тому у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України в касаційному порядку оскарженню не підлягає крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 268, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 10 квітня 2019 року.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді О.С.Комлева

Ю.І.Кравець