Справа №544/271/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2019 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Отупор К.М.,

за участю секретаря судового засідання Волкодав А.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Дубровиця за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини.

Позовні вимоги мотивує тим, що з 2006 року по 2008 рік вона перебувала у шлюбі з відповідачем та під час якого в них народилася донька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 12 березня 2008 року, яке набрало законної сили 23 березня 2008 року, шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Однак, фактично шлюбі між нею та відповідачем було розірвано 30 жовтня 2008 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу. Зазначає, що у зв`язку з тим, що народження дитини відбулось до фактичного розірвання шлюбу між сторонами, то під час державної реєстрації народження дитини, відповідача було зазначено її батьком. Посилається на те, що на момент народження ОСОБА_5 вони разом не проживали, не підтримували стосунків, а тому стверджує, що відповідач не може бути біологічним батьком дитини. Враховуючи наведені обставини, позивачка просить виключити відомості про відповідача, як батька, з актового запису про народження ОСОБА_5 .

В підготовчому засіданні, яке відбулося 29 липня 2019 року, позивач ОСОБА_1 позов підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в підговточому засіданні 29 липня 2019 року, позов визнав.

Третя особа ОСОБА_3 в підготовчому засіданні 29 липня 2019 року пояснив, що він визнає факт свого батьківська неповнолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що також свідчить його письмова заява, яка міститься в матеріалах справи.

В підготовче засідання 29 серпня 2019 року позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання 29 серпня 2019 року не з`явився, подав до суду письмову заяву в якій позовні вимоги ОСОБА_1 визнає у повному обсязі та просить здійснювати розгляд справи за його відсутності.

Третя особа ОСОБА_3 в підготовче засідання 29 серпня 2019 року не з`явився, подав до суду письмову заяву в якій позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує у повному обсязі та просить здійснювати розгляд справи за його відсутності.

Як передбачено частиною 1 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно частини 3 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, з врахуванням того, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приходить висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Вимоги статті 264 Цивільного процесуального кодексу України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно частини 4 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який був зареєстрований Осівською сільською радою Дубровицького району Рівненської області.

30 жовтня 2008 року вказаний шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с.8).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилася дитина ОСОБА_5 , при цьому батьком дитини зазначений відповідач ОСОБА_2 (а.с.6).

Відповідно до копії нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2 , останній не визнає за собою батьківських прав на дитину ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Частиною 1 статті 52 Конституції України визначено, що діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. При розгляді справи суди повинні враховувати інтереси малолітньої дитини, права якої, за будь-яких обставин, мають бути захищені.

Відповідно до статті 121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до статті 122 Сімейного кодексу України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорни здоров`я про народження дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу, походить від подружжя.

Судом встановлено, що 06 листопада 2008 року Теплівською сільською радою Пирятинського району Полатвської області було здійснено відповідний актовий запис №16 про народження дитини - ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно копії свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_2 батьком дитини зазначений відповідач ОСОБА_2 ..

При цьому державна реєстрація народженої дитини ОСОБА_5 була проведена у відповідності статті 122 Сімейного кодексу України, оскільки дитина народилася до розірвання шлюбу між сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 138 Сімейного кодексу України, жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини.

Відповідно до пунктів 2.13, 2.16 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану, різновидом яких є актовий запис про народження дитини, є серед іншого і рішення суду про виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження. Зміни, доповнення, виправлення, зазначені в рішенні суду, вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру цивільного стану.

Відповідно до пункту 2.12 Положення про порядок зміни, доповнення, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №86/5 від 26 вересня 2002 року із змінами та доповненнями, за наявності рішення суду щодо оспорювання батьківства в актовому записі про народження дитини виправляються відомості, про які зазначено в рішенні. На підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження.

Згідно роз`яснень, які містяться у пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (стаття 136 Сімейного кодексу України), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (стаття 138 Сімейного кодексу України), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини.

Беручи то уваги рішення Європейського суду з прав людини по справі "М.Т. проти України" (заява №950/17), суд вважає за можливе задовольнити позов ОСОБА_1 попри те, що нею був пропущений строк звернення до суду, оскільки як вказано у вищевказаному рішенні Європейського суду з прав людини, суди при вирішенні подібних позовів повинні виходити з накрайщих інтересів дитини та проводити аналіз для встановлення балансу між інтересами дитини та батька щодо встановлення його батьківства.

Звертаючись до суду, позивачка оспорює біологічне батьківство відповідача відносно дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що вона з відповідачем тривалий час як подружжя не проживали та шлюбних стосунків не підтримували, а тому він не є батьком дитини. Дані обставини у своїй письмовій заяві визнав також і відповідач ОСОБА_2 .

Відповідно до частини 2 статті 138 Сімейного кодексу України, вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство.

В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_3 , в якій він визнає факт свого батьківства відносно неповнолітньої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та бажає бути записаним її батьком в актовому записі про народження (а.с.11).

Згідно приписів частини 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено, що відповідач подав до суду заяву про визнання позову та суд не вбачає підстав ставити під сумнів добровільність його визнання.

Таким чином, враховуючи, що відповідач визнав позов, а отже не заперечує що він не є біологічним батьком дитини ОСОБА_5 , тобто стверджує про відсутність кровного споріднення між ним та дитиною, суд вважає позов слід задовольнити в повному обсязі.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач просить не стягувати з відповідача судові витрати, суд, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, що полягає у розгляді справи у межах заявлених вимог, не стягує з відповідача понесені позивачем документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Виключити відомості про батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , з актового запису №16 від 06 листопада 2008 року, здійсненого Теплівською сільською радою Пирятинського району Полтавської області, про народження дитини - ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Теплівка, Пирятинського району Полтавської області.

Зобов`язати Пирятинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області внести зміни до актового запису у книзі записів актів громадянського стану про народження ОСОБА_5 та видати нове свідоцтво про народження на ім`я ОСОБА_5 .

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

У відповідності до підпункту 15.5) пункту 15 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Дубровицького

районного суду К.М. Отупор