04.04.2019 Провадження № 4-с/311/5/2019
Справа № 311/252/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого - судді: Сидоренко Ю.В.,

при секретарі Осінцевій Л.А.,

за участю представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Василівка цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 (мешкає за адресою: АДРЕСА_1), суб?єкт оскарження: державний виконавець Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області ОСОБА_3 (місцезнаходження: вул.Бочарова буд.4 м.Вільнянськ Запорізької області), на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В :

23 січня 2019 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшла скарга ОСОБА_2, подана в особі представника заявника адвоката ОСОБА_1, та яку в подальшому було уточнено в редакції від 18.02.2019 року (а.с.20-22), на дії державного виконавця Вільнянського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області ОСОБА_3

В обґрунтування поданої скарги представник заявника ОСОБА_1, яка діє в інтересах заявника ОСОБА_2, зазначає, що в провадженні Комунарського ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 10.01.2007 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, по 1/4 частці всіх видів заробітку, починаючи з 30 листопада 2006 року до досягнення дитиною повноліття.

В період 2007-2008 року виконавчий лист перебував в провадженні Вільнянського ВДВС (за місцем проживання на той час боржника по аліментам). В 2008 році боржник домовився зі стягувачем аліментів про сплату коштів на утримання дитини добровільно, оскільки звільнився з роботи і в подальшому працював неофіційно. В 2008 році одержувач аліментів ОСОБА_4 подала до Вільнянського ВДВС заяву про припинення стягнення аліментів у звязку з чим, 29.08.2008 року Вільнянським ВДВС виконавче провадження було закрите, а виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п.7 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606). Таким чином, з 29.08.2008 року рішення щодо стягнення аліментів Вільнянським ВДВС не виконувалось, оскільки виконавчий лист знаходився у стягувача.

05 червня 2018 року ОСОБА_4 звернулась до Вільнянського ВДВС із заявою, в якій просила прийняти до примусового виконання виконавчий лист № 2-216 від 10.01.2007 року, зазначивши при цьому колишнє місце проживання боржника по аліментам - с.Михайлівна Вільнянського району Запорізької області, хоча була обізнана про дійсне місце проживання боржника на території Комунарського району м.Запоріжжя.

Постановою від 05 червня 2018 року державний виконавець Вільнянського ВДВС ОСОБА_3 відкрила виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-216 від 10.01.2007 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2, при цьому копію постанови про відкриття виконавчого провадження на адресу боржника не направлено. 14.06.2018 року ОСОБА_4 звернулась до Вільнянського ВДВС із заявою про передачу виконавчого листа за дійсним місцем проживання боржника - АДРЕСА_2, після чого виконавче провадження було надіслано на адресу Комунарського ВДВС ГТУЮ в Запорізькій області. При цьому, державний виконавець Владиченко В.О. здійснила розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, вчинивши на титульній сторінці виконавчого листа запис від 20.06.2018 року про те, що відповідно до п.4 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» заборгованість станом на 01.06.2018 року складає 66815,88 грн.

В подальшому, після прийняття до виконання виконавчого провадження, переданого з ВДВС Вільнянського ГТУЮ, державним виконавцем Комунарського ВДВС ОСОБА_6 20.09.2018 року зроблено розрахунок заборгованості по аліментам. При цьому, державний виконавець Комунарського ВДВС до суми боргу, визначеного державним виконавцем Вільнянського ВДВС ОСОБА_3 донарахувала борг за період червня, липня, серпня 2018 року і визначила заборгованість станом на 31.08.2018 року в сумі 72 791,26 грн.

Скаржник ОСОБА_2, в особі свого представника вважає, що дії державного виконався ОСОБА_3 по нарахуванню заборгованості за виконавчим документом є незаконними, а розрахунок заборгованості є неправильним. Дії державного виконавця в частині розрахунку заборгованості по сплаті аліментів за період з 2008 по 2018 рік є незаконними, оскільки суперечать приписам ч.1 ст.194 СК України (в редакції, чинній на дату складення розрахунку заборгованості), приписам ст.5 ЦК України, рішенню Конституційного Суду України № 1-7/99 від 09 лютого 1999 року (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів).

10 грудня 2018 року представник боржника звернулась до начальника Вільнянського ВДВС зі скаргою на рішення старшого державного виконавця Владиченко В.О. в частині розрахунку заборгованості ОСОБА_2 по аліментам. Та не отримавши відповіді на скаргу, 15 січня 2019 року представник боржника особисто звернулась до Вільнянського ВДВС, де отримала ксерокопію листа - відповіді начальника Вільнянського ВДВС від 27.12.2018 року (вих. № 28273), в якому зазначена неправильна адреса представника боржника, в зв»язку з чим поштове відправлення не отримано (замість буд.№65 зазначено буд.№16). За повідомленням начальника відділу, в Вільнянському ВДВС перебувало виконавче провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_2, стосовно якого 20.06.2018 року державним виконавцем винесено постанову про передачу виконавчого документу до Комунарського ВДВС, тому неможливо надати більш детальну інформацію і рекомендовано звернутись до Комунарського ВДВС. При цьому керівник ВДВС, посилаючись на перевірку бази даних АСВП, не зазначив, в який саме період виконавче провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_2 перебувало на примусовому виконанні в Вільнянському ВДВС.

Вважають, що дії державного виконавця Вільнянського ВДВС ОСОБА_3 під час розрахунку заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів суперечать вимогам закону, який діяв на час здійснення розрахунку, тому є неправомірними. У відповіді начальника Вільнянського ВДВС від 27.12.2018 року (вих.№ 28273) зазначено неправильну адресу представника боржника, в зв»язку з чим цей лист не був отриманий представником боржника своєчасно, а його копія отримана особисто представником боржника 15.01.2019 року, у звязку з чим скаржник, в особі представника, просить вважати причину пропущення строку для подання скарги поважною та поновити строк для звернення до суду з даною скаргою, в якій заявник просить: визнати дії державного виконавця Вільнянського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3 у виконавчому провадженні при примусовому виконанні виконавчого листа №2-216/2007 від 10.01.2017 року, виданого Василівським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини щомісяця, починаючи з 30.11.2006 року, в частині розрахунку заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 01.05.2008 року по 01.06.2018 року - незаконними.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_1 зазначила, що дії державного виконавця Вільнянського ВДВС ОСОБА_3 по нарахуванню заборгованості ОСОБА_2 за виконавчим документом по сплаті аліментів є незаконними, а здійснений державним виконавцем розрахунок заборгованості є неправильним, тому просить визнати вказані дії незаконними, тим самим скаргу задовольнити. При цьому в судовому засіданні підтримала викладене в описовій частині скарги клопотання про поновлення строку для звернення до суду зі скаргою та просить вважати причину пропущення строку для подання скарги поважною та поновити строк для звернення до суду з даною скаргою, посилаючись на ті обставини, що про здійснений державним виконавцем Вільнянського ВДВС ОСОБА_3 розрахунок, який на теперішній час ними оспорюється, стало відомо 10 грудня 2018 року та в подальшому, як представником ОСОБА_2, нею було оформлено скаргу до начальника Вільнянського ВДВС на рішення державного виконавця Владиченко В.О. в частині розрахунку заборгованості ОСОБА_2 по аліментам, оскільки не було відомо про підстави нарахування цієї заборгованості, тому вважали за необхідно попередньо звернутися зі скаргою безпосередньо до начальника ВДВС, а вже в подальшому до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Представник субєкта оскарження: державний виконавець Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду скарги була повідомлена судом своєчасно та належним чином (а.с.30,100), проте про причини неявки суду не повідомлено, документів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання, суду не надано, заперечень проти скарги ОСОБА_2 на адресу суду не надійшло.

Вислухавши пояснення та думку представника заявника, вивчивши матеріали поданої скарги та матеріали виконавчого провадження №56535452 в частині пропуску строку звернення до суду з даною скаргою, давши їм оцінку у сукупності з поясненнями учасників даного судового провадження, суд дійшов висновку, що скаргу необхідно залишити без розгляду, клопотання про поновлення строку для звернення зі скаргою задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст.447,448 ЦПК України (в ред.2017 року), сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до приписів ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ст.126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.127 ЦПК України , суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Судом встановлено, що в провадженні Комунарського відділу ДВС ГТУЮ м.Запоріжжя знаходиться виконавче провадження №56535452 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 10.01.2007 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, по 1/4 частці всіх видів заробітку, починаючи з 30 листопада 2006 року до досягнення дитиною повноліття.

В період 2007-2008 року виконавчий лист перебував в провадженні Вільнянського ВДВС (за місцем проживання на той час боржника по аліментам).

В 2008 року стягувач ОСОБА_4 подала до Вільнянського ВДВС заяву про припинення стягнення аліментів, в звязку з чим 29.08.2008 року Вільнянським ВДВС виконавче провадження закрито, а виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п.7 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606).

05 червня 2018 року ОСОБА_4 звернулась до Вільнянського ВДВС із заявою, в якій просила прийняти до примусового виконання виконавчий лист № 2-216 від 10.01.2007 року.

Постановою від 05 червня 2018 року державного виконавця Вільнянського ВДВС ОСОБА_3 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-216 від 10.01.2007 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2

14.06.2018 року ОСОБА_4 звернулась до Вільнянського ВДВС із заявою про передачу виконавчого листа за дійсним місцем проживання боржника - АДРЕСА_2, після чого виконавче провадження направлено на адресу Комунарського ВДВС ГТУЮ в Запорізькій області.

Державним виконавцем Вільнянського ВДВС ОСОБА_3 здійснено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, станом на 01.06.2018 року, розмір якої складає 66 815,88 грн.

Вказаний розрахунок заборгованості по аліментам, здійснений за період з 2008 по 2018 роки, є предметом оскарження у даній справі.

У змісті поданої скарги заявником ОСОБА_2, в особі представника ОСОБА_1 викладено клопотання про поновлення строку на подання скарги на дії державного виконавця Вільнянського ВДВС ГТУЮ в Запорізькій області Владиченко В.О., посилаючись на те, що строк для подання до суду скарги ним був пропущений з поважних причин, так як у відповіді начальника Вільнянського ВДВС від 27.12.2018 року (вих.№ 28273) зазначено неправильну адресу представника боржника, в звязку з чим вказаний лист не був отриманий представником своєчасно, а його копія отримана особисто представником боржника 15.01.2019 року, тому було пропущено процесуальний строк звернення до суду з даною скаргою в порядку ст.447 ЦПК України.

З наданих суду матеріалів виконавчого провадження №56535452, яке знаходиться на теперішній час в провадженні Комунарського відділу ДВС ГТУЮ м.Запоріжжя (а.с36-97). по примусовому виконанню виконавчого листа №2-216/2007 від 10 січня 2007 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що в матеріалах виконавчого провадження знаходяться розрахунок заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 2008 по 2018 роки, який є предметом оскарження на теперішній час (а.с.86-87). Та згідно розписки представник боржника ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_1, остання була ознайомлена 20 вересня 2018 року безпосередньо з матеріалами виконавчого провадження №56535452, про що в матеріалах даного виконавчого провадження мається відповідна заява представника від 20.09.2018 року (а.с.57) та, крім того, в матеріалах цього виконавчого провадження на той час вже знаходився і сам розрахунок, складений державним виконавцем Вільнянського ВДВС ГТУЮ в Запорізькій області Владиченко В.О. за попередній період 2008-2018 роки (а.с.86-87), який є предметом оскарження.

Скарга в порядку ст.447 ЦПК України була подана до Василівського районного суду заявником ОСОБА_2, в особі представника ОСОБА_1 23 січня 2019 року, тобто з пропуском процесуального строку, встановленого ч.1 ст.449 ЦПК України.

Відповідно до п.«а» ч.1 ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Статтею 123 ЦПК України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якого пов'язано його початок.

Відповідно до ч.2 ст.449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно приписів ст.126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом

Відповідно до ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є обєктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов»язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Таким чином, скарга, пропущений строк подання якої не поновлений, має залишатися без розгляду, відповідно до ст.126 ЦПК України.

Встановлення в Законі порядку обчислення, продовження і поновлення строків обумовлюється необхідністю досягнення завдань цивільного судочинства та забезпечення законних інтересів і прав субєктів цивільного процесу. Приписи ЦПК України про строки регламентують тривалість строків, порядок їх обчислення та наслідки закінчення строків. Суворе дотримання строків у цивільному процесі неможливе без чіткого знання правил їх обчислення. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення. При визначенні початку обчислення строку важливо точно знати момент, з якого починається його перебіг. Не викликає труднощів визначення його тоді, коли він прямо зазначений у Законі. У тих випадках, коли початок перебігу строку не позначено, ним слід вважати момент учинення тієї процесуальної дії або настання події, що спричиняє виникнення відповідного процесуального обовязку, для виконання якого і встановлюється цей строк.

Відповідно до п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Викладені у скарзі та підтверджені в судовому засіданні представником заявника ОСОБА_2 адвокатом ОСОБА_1 обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення зі скаргою до суду, не заслуговують на увагу, оскільки жодних документів на підтвердження саме поважності причин пропуску десятиденного строку звернення до суду з даною скаргою з дня, коли заявник ОСОБА_2 дізнався про порушення своїх прав чи охороняємих законом свобод, тобто з 10.12.2018 року, а представник заявника ОСОБА_1 20.09.2018 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №56535452, заявником ОСОБА_2 та його представником суду не надано та під час розгляду клопотання в суді не доведено.

З вказаного часу заявник ОСОБА_2 та/або його представник мали можливість своєчасно звернутися до суду за захистом своїх прав. Посилання представника заявника на необхідність здійснення попереднього оскарження дій державного виконавця до начальника відділу державної виконавчої служби з метою зясування безпосередньо підстав нарахування заборгованості по аліментам боржника ОСОБА_2, не є поважними причинами пропуску процесуального строку, встановленого положеннями статті 449 ЦПК України та підстав для його поновлення суд не вбачає.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність залишення скарги ОСОБА_2 без розгляду у звязку з пропуском встановленого Законом (ст.449 ЦПК України) строку звернення заявника ОСОБА_2 до суду зі скаргою на рішення, дії (бездіяльність) державного виконавця, оскільки строк подання до суду скарги на дії державного виконавця Вільнянського ВДВС ОСОБА_3 заявником пропущений без поважних причин та підстав для його поновлення суд не вбачає, тому в задоволенні клопотання заявника ОСОБА_2, в особі представника ОСОБА_1, про поновлення строку звернення зі скаргою до суду, суд вважає необхідним відмовити у звязку з відсутністю будь-яких поважних причин пропуску процесуального строку, передбаченого ст.449 ЦПК України.

Одночасно суд розяснює заявнику ОСОБА_2 його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що стали підставою для залишення заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст.258-261, 447-449 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області ОСОБА_3 залишити без розгляду.

Розяснити заявнику ОСОБА_2.А. його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що стали підставою для залишення скарги без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п?ятнадцяти днів з дати проголошення ухвали.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п?ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

У відповідності до п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_7