ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4004/19 Справа № 210/2995/18 Суддя у 1-й інстанції - Ступак С. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- судді Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

сторони справи :

позивач- Ольшевський ОСОБА_1,

відповідач - Приватне акціонерне товариство "Криворіжіндустрбуд",

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження у м. Кривому Розі згідно ч.13 ст.7,ч.1 ст.369 ЦПК України без повідомлення осіб апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства "Криворіжіндустрбуд" на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 20 грудня 2018 року, ухваленого суддею Ступак СО.В. у місті ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 акціонерного товариства "Криворіжіндустрбуд" (надалі ПрАТ"Криворіжіндустрбуд") про стягнення середнього заробітку за затримку при розрахунку, компенсації втрати частини доходу, в зв'язку із порушенням строку виплати.

В мотивування заявлених позовних вимог зазначив, що з 14.05.2010 року працював на ПАТ "Криворіжіндустрбуд" на посаді провідного інженера відділу цін № 2. Звільнився з роботи 31 липня 2017 р. за ч. 1 ст. 36 КЗпП України. В порушення вимог трудового законодавства, у день звільнення не проведено повного розрахунку. Періодично сплачувались заборгованість. Після звернення позивача та проведеної перевірки інспекцією з питань праці, 06.04.2018 року відповідачем сплачена остаточна заборгованість із заробітної плати 4754,02 грн. Після уточнення позовних вимог 23 листопада 2018 року позивач просить суд: стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені, компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати в сумі 957,22 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 20 грудня 2018 року позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 «Криворіжіндустрбуд» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у сумі 72459, 2 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати у розмірі 957,22 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 «Криворіжіндустрбуд» на користь держави судовий збір в розмірі 704, 80 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_5 «Криворіжіндустрбуд» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства ставить питання про скасування рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за період після 07 квітня 2018 року в сумі 36435,45 грн. та ухвалення в цій частині нове рішення про відмову ОСОБА_4 в їх задоволенні.

В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що компенсація втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строку її виплати у розмірі 957,22 грн. не входить до структури заробітної плати, тому середній заробіток в порядку ст.117 КЗпП України не нараховується. А також просить суд апеляційної інстанції застосувати принцип співмірності розміру компенсаційної виплати із розміром середнього заробітку. Також відповідач зауважує, що судом не надана правова оцінка наказу про зміну в організації виробництва та встановлення неповного робочого дня на підприємстві з 07 травня 2018 року.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_4, просить рішення суду як законне та обґрунтоване, на його думку, залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та наданого відзиву, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно записів, що містяться в трудовій книжці позивач ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з ОСОБА_5 "Криворіжіндустрбуд" (а.с. 17-18)

Відповідно наказу № 145-К від 31.07.2017 року ОСОБА_4 звільнено за угодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с.19).

Як видно з довідки ОСОБА_5 "Криворіжіндустрбуд" № 624 від 28.09.2018 року, виданої ОСОБА_6, заборгованість по заробітній платі виплачена у період з травня 2017 року по квітень 2018 року у розмірі 13947,13 грн. (а.с. 67).

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_4 посилався, що через несвоєчасну виплату заробітної плати, відповідач має виплатити йому компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати та середній заробіток за затримку розрахунку при звільнені.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріалами справи доведений розмір заборгованості по заробітній платі, якій остаточно проведений 06 квітня 2018 року, а також на час розгляду справи не виплачена позивачу компенсація втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, яка входить до структури заробітної плати, тому стягнув середній заробіток в сумі 72459,20 грн. по дату ухвалення рішення суду.

Колегія суддів погоджується із рішенням суду. Вважає рішення законним та обґрунтованим. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Між сторонами виник спір з питання дотримання відповідачем, як роботодавцем, вимог трудового законодавства в частині своєчасної виплати заробітної плати позивачу при звільненні.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду оскаржується відповідачем ОСОБА_5 "Криворіжіндустрбуд" лише в частині незгоди із розміром середнього заробітку за період після проведення остаточного розрахунку 06 квітня 2018 року по заборгованості з ОСОБА_4 та нарахування середнього заробітку в порядку ст.117 КЗпП, на компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, яка на час розгляду справи позивачу не виплачена.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України).

Відповідно до статті 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» визначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 даного Закону встановлено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадяться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру. Таким видом доходу визначено, зокрема, заробітну плату (грошове забезпечення).

Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 «Про затвердження порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати» компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: заробітна плата (грошове забезпечення).

Згідно абз. 2 статті 2 Закону України «Про оплату праці» в структуру заробітної плати входить додаткова заробітна плата. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чиним законодавством; премії, повязані із виконанням виробничих завдань і функцій.

Колегія суддів вважає неприйнятними посилання відповідача в апеляційній скарзі, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати не входить до структури заробітної плати, оскільки не відповідає вимогам діючого законодавства.

Невиплата працівникові при звільненні всіх належних йому сум є триваючим правопорушенням, а тому працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Оскільки, як видно з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, виплата ОСОБА_4 компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати в сумі 957,22 грн. на час проведення остаточної виплати заборгованості по заробітній платі 06 квітня 2018 року проведена не була, він має право на отримання середнього заробітку, згідно положення ст.117 КЗпП України на час ухвалення рішення суду.

Що стосується доводів апеляційної скарги відповідача про застосування принципу співмірності заборгованості із розміром середнього заробітку, колегія суддів зауважує.

Суд може зменшити розмір середнього заробітку, що має сплатити роботодавець працівникові за час затримки виплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, за таких умов: наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум за трудовим договором на день звільнення; виникнення спору між роботодавцем та працівником після того, як належні до виплати працівникові суми за трудовим договором у зв'язку з його звільненням повинні бути сплачені роботодавцем; прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу.

Зазначений висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-195цс14.

Оскільки, вимоги позивача щодо розміру належних йому при звільненні сум судом задоволені в повному обсязі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування принципу співмірності та зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тому доводи апеляційної скарги відповідача про застосування принципу співмірності середнього заробітку із розміром компенсаційних виплат є неприйнятними, такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства та задоволенню не підлягають.

Посилання в апеляційній скарзі на не врахування судом наданого відповідачем наказу від 05 березня 2018 року про зміну в організації виробництва не має правового значення для вирішення спірного питання, оскільки спірні правовідносини між сторонами виникли до його прийняття, тому дію на позивача не розповсюджують.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 375, 381, 381-383 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства "Криворіжіндустрбуд" залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 20 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 11 квітня 2019 року.

Головуючий:

Судді: