Дата документу 25.11.2019
Справа № 334/3997/16-ц
Провадження № 2/334/149/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя в складі: головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Лиходід А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПС-Інвест» до ОСОБА_1 про розірвання договору та визнання договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій укладеним, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив до ОСОБА_1 про розірвання договору № 03/029 від 04.12.2009 року та визнання договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 03/030/1 укладеним з 01.01.2016 року.

В обґрунтування позову зазначив, що 18.05.2007 року між ТОВ «СПС-Інвест», як Орендарем та Запорізькою міською радою, як Орендодавцем, на підставі рішення 10-ї сесії 5-го скликання Запорізької міської ради від 28 березня 2007 року № 55/12 укладено Договір оренди землі, відповідно до умов якого Запорізька міська рада надає, а ТОВ «СПС-Інвест» приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розташування оздоровчо-житлового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач є забудовником житлового комплексу «Ренесанс» за вказаною вище адресою.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , літ.Я2-3 та 14.12.2009 року уклала з позивачем Договір №03/029 про надання послуг з утриманням будинків і споруд та прибудинкових територій відповідно до п.20 якого він набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2009 року. У разі, коли за місяць до закінчення дії цього договору однією зі сторін не заявлено у письмовій формі про розірвання договору або необхідність його перегляду, цей договір вважається щороку продовженим.

14.05.2014 року рішенням № 908/1020/14 Господарського суду Запорізької області було задоволено позов Запорізької міської ради до ТОВ «СПС- Інвест» та змінено п.5 та п.9 договору оренди землі № б/н від 18.05.2007 року, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та підвищено орендну плату до 613845,66 грн., що складає трикратний розмір земельного податку за календарний рік в цінах 2013 року.

У зв`язку з тим, що згідно чинного законодавства України, платниками земельного податку за земельні ділянки під багатоквартирними будинками є особи, яким такі земельні ділянки відповідно до норм Земельного кодексу передаються у постійне користування або власність: підприємства, установи і організації, що здійснюють управління цими будинками, а також об`єднання власників цих будинків, 30.11.2015 року на адресу ОСОБА_1 рекомендованим листом було направлено повідомлення про розірвання Договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території № 03/029 від 04.12.2009 року.

01.12.2015 року на адресу ОСОБА_1 рекомендованим листом була направлена Пропозиція про укладення нового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території з доданим до нею проектом нового Договору № 03/030/1, а тому Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території № 03/029 від 04.12.2009 року був розірваний 31.12.2015 року.

Також на адресу ОСОБА_1 неодноразово направлялися вимоги про оплату послуг за утримання будинку та компенсацію вартості спожитої електроенергії, води та стоків (04.03.2016 р., 04.04.2016 р., 05.05.2016 р.), в яких серед іншого нагадувалось про зобов`язання укласти Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, проте на теперішній час відповідачка вказаного нового Договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території з Позивачем не уклала та продовжує користуватися комунальними послугами - електроенергією, водою та стоками. У зв`язку з цим, у неї станом на 31.05.2016 року утворилась заборгованість по оплаті послуг за утримання будинку та компенсацію вартості фактично спожитої електроенергії, води та стоків розмірі 4337,98 грн.

Позивач у зв`язку з цим має право припинити відповідачу доступ до користування житлово-комунальними послугами, зважаючи на те, що між сторонами наразі відсутні будь-які договірні правовідносини щодо надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. Однак послуги продовжують надаватися, хоча при цьому ТОВ «СПС-Інвест» зазнає матеріальної шкоди.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом, а у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до уточненої позовної заяви від 26.04.2017 позивач просить розірвати укладений з ОСОБА_1 договір №03/029 від 04.12.2009 року та визнати договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 03/030/1 укладеним з 01.01.2016 року, виходячи з того, що цей договір відповідає типовому договору, а відмова споживача від його укладення суперечить вимогам ч.3 ст.6, ст.ст. 627, 630 ЦК України та ст.ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Також просить покласти на відповідачку судові витрати.

26.06.2017 року представник відповідачки за довіреністю адвокат Галіченко Б.В. надав суду заперечення на позов, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, обґрунтовуючи це тим, що позивачем на вимогу п. 20 Договору № 03/029 від 04.12.2009 року не було дотримано порядку припинення строку дії вказаного Договору, оскільки Повідомлення про його розірвання ОСОБА_1 не отримувала і лише після ознайомлення 08.12.2016 року з матеріалами справи дізналася про його існування. Посилання позивача на те, що доказом отримання ОСОБА_1 спірного Повідомлення є копія Реєстру рекомендованої кореспонденції, яка долучена до позову не є належним доказом, оскільки з нього не вбачається, що відповідачці надсилався саме зазначений документ.

Крім того, позивач визнавав чинність Договору №03/029 від 04.12.2009 року ще у 2016 році, що підтверджується проведенням звірки взаємних розрахунків за вказаним договором станом на 31.01.2016 року, згідно якого ТОВ «СПС-Інвест» нарахувало ОСОБА_1 послуги за січень 2016 року, у зв`язку з чим згідно зазначеного п.20 Договору, строк його дії було продовжено до 31.12.2017 року відповідно, а це вказує на той факт, що необхідності в укладанні нового договору для врегулювання тих самих відносин між сторонами не має.

28.11.2017 року представник відповідачки за довіреністю адвокат Галіченко Б.В. надав суду письмові пояснення стосовно не визнання позовних вимог щодо визнання Договору № 03/030/1 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 03/030/1 укладеним з 01.01.2016 року, обґрунтовуючи це тим, що зазначений Договір за своєю формою та змістом (умовами) не відповідає Типовому договору, затвердженому постановою КМУ від 20.05.2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», а тому умови типового договору, що набули обов`язкового юридичного значення в силу актів цивільного законодавства є обов`язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд, тобто укладення Договору № 03/030/1 від 01.01.2016 року в наведеній позивачем редакції не є обов`язковим для ОСОБА_1 , оскільки він не відповідає типовому договору.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу

Вказана справа перебувала в провадженні судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя Добрєва М.В.

Розпорядженням керівника апарата № 116 від 06.11.201 року, Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, матеріали справи було передано на розгляд судді Турбіній Т.Ф.

В судове засідання представник позивача не з`явився просив позовні вимоги задовольнити, розглянути справу без його участі.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, просили розглянути справу без їх участі, просять в задоволенні позову відмовити у повному обсязі, проти позовних вимог заперечують, про що надали письмові пояснення.

Під час розгляду справи судом встановлено наступне.

18.05.2007 року між ТОВ «СПС-Інвест», як Орендарем та Запорізькою міською радою, як Орендодавцем, на підставі рішення 10-ї сесії 5-го скликання Запорізької міської ради від 28 березня 2007 року № 55/12 укладено Договір оренди землі, відповідно до умов якого Запорізька міська рада надає, а ТОВ «СПС-Інвест» приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розташування оздоровчо-житлового комплексу за адресою АДРЕСА_1 . Позивач є забудовником житлового комплексу «Ренесан » за вказаною вище адресою (а.с.7,8-10).

18.08.2009 року співвласниками будинку АДРЕСА_1 прийнято рішення про створення Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ренесанс» (далі - ОСББ «Ренесанс»), Протокол № 1 установчих зборів ОСББ «Ренесанс».

18.02.2010 року зборами ОСББ «Ренесанс» прийнято рішення залишити частину житлового комплексу, де створено ОСББ «Ренесанс», на балансі попереднього балансоутримувача ТОВ «СПС-Інвест» та укласти з ним Договір про управління ЖК «Ренесанс».

Також загальними зборами від 18.02.2010 року було затверджено «Кошторис ОСББ «Ренесанс» на 2010 рік, який діє до затвердження нового кошторису і згідно з яким щомісячний платіж з утримання будинку та прибудинкової території для власників житла розраховується з тарифу 5,34 грн. за 1м.кв. площі квартири. Протокол зборів ОСББ «Ренесанс» № 3 від 18.02.2010р. (а.с.114-122).

28.02.2010 року між ТОВ «СПС-Інвест», як Управителем житлового комплексу «Ренесанс» зі всіма будинками та спорудами, розташованими на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 , та ОСББ «Ренесанс», як Замовником, був укладений Договір про надання послуг з управління житловим комплексом «Ренесанс» (а.с.110-113).

Відповідно до п.1 Договору про надання послуг з управління житловим комплексом «Ренесанс» від 28.02.2010 року Управитель зобов`язується надавати Замовникові послуги з управління ЖК «Ренесанс» для забезпечення його сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження його споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості, а Замовник надає право управителю відраховувати належну йому плату від загальної суми оплати за послуги, а також відшкодовувати здійснені ним необхідні витрати, пов`язані з управлінням об`єктом.

На виконання договору сторонами був складений акт про передачу майна в управління, відповідно до якого з метою виконання умов Договору про надання послуг з управління житловим комплексом «Ренесанс» від 28.02.2010 року Замовник передав, а Управитель прийняв в управління об`єкти нерухомого майна житлового комплексу «Ренесанс» - Котеджі Літ.Я-3, Літ.Я1-3, Літ.Я2-3, Літ.Я3-3, загальною площею 1362,6кв.м., триповерховий з мансардою кожний, що розташований по АДРЕСА_1 .

Відповідачка ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , Літ.Я2-3.

04.12.2009 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено Договір № 03/029 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875 (далі Закон № 1875), що був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Питання прав та обов`язків як споживача, так і виконавця житлово-комунальних послуг викладені у статтях 20, 21 цього Закону, серед яких передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг; на усунення протягом строку, встановленого договором або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг; на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством; на перевірку кількості та якості житлово-комунальних послуг у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, тощо.

Даним законом на споживача покладено і обов`язки серед яких - укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини; за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг.

Щодо повноважень виконавця законом передбачено право розробляти і подавати на затвердження розрахунки щодо рівня цін/тарифів на житлово-комунальні послуги першої і другої групи (пункти 1 та 2 частини першої статті 14 цього Закону) в порядку, встановленому законодавством; пропонувати при укладенні договору ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги третьої групи (пункт 3 частини першої статті 14 цього Закону); брати участь у конкурсах на набуття права виконувати житлово-комунальні послуги на певній території відповідно до цього Закону; вимагати від споживача дотримання вимог правил експлуатації жилих приміщень та прибудинкової території, санітарно-гігієнічних і протипожежних правил та інших нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; вимагати від споживача своєчасного проведення робіт щодо усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з вини споживача, або відшкодування вартості цих робіт; отримувати компенсацію за надані відповідно до закону окремим категоріям громадян пільги та нараховані субсидії з оплати житлово-комунальних послуг і повертати їх у разі ненадання таких послуг чи пільг; на відшкодування втрат у разі затвердження відповідним органом місцевого самоврядування цін/тарифів нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво; тощо.

Для виконання покладених на виконавця повноважень, цей суб`єкт правовідносин зобов`язаний: забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором; надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін/тарифів, норми споживання, режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо; своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством; сплачувати споживачу компенсацію за перевищення встановлених термінів проведення аварійно-відновлювальних робіт у розмірі, визначеному договором або законодавством та інше.

Згідно з ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом (ст. 907 ЦК України).

Пунктом 20 договору № 03/029 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій передбачено, що договір діє до 31.12.2009 року. У разі коли за місяць до закінчення дії договору однією із сторін не заявлено у письмовій формі про розірвання договору або необхідність його перегляду, договір вважається щороку продовженим ( а.с.20-21).

Сторони спірного договору у належній формі визначили права та обов`язки сторін (п.п.10-13), серед яких право виконавця послуг вносити за погодженням зі споживачем у договір зміни, що впливають на розмір плати за послуги (п. 12(5) договору), відповідальність сторін за неналежне виконання умов договору (п.п. 14, 15), погодили порядок розв`язання спорів (п.п. 16-18), строк дії договору, підстави для його дострокового розірвання (п.п. 20, 21).

30.11.2015 року на адресу відповідачки позивачем було направлено повідомлення про розірвання Договору № 03/029 від 04.12.2009 року, у якому ТОВ «СПС-Інвест» заявило в односторонньому порядку про розірвання договору, посилаючись при цьому на необхідність переукладання договору, зумовлену численними змінами у чинному законодавстві України (а.с.22).

На підтвердження отримання відповідачкою повідомлення про розірвання Договору № 03/029 позивач посилається на копію реєстру на відправлення рекомендованих листів від 30.11.2015 року, який не є беззаперечним доказом направлення на адресу відповідачки зазначеного документа.

Відповідачка заперечує факт отримання вказаного повідомлення, позивачем доказів його отримання відповідачкою не надано.

Посилаючись в обґрунтування позову на те, що з 31.12.2015 Договір № 03/029 від 04.12.2009 року розірваний в односторонньому порядку, визначеному п.20 Договору, позивач всупереч цьому просить суд розірвати вищезазначений договір.

При цьому суд звертає увагу, що п.20 Договору визначено порядок розірвання договору, а не підстави.

Частинами 1, 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року №417 (далі Закон №417), який набрав чинності з 01.07.2015р., визначено особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління.

Статтею 10 цього Закону передбачено, що співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків. До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про: розпорядження спільним майном багатоквартирного будинку, встановлення, зміну та скасування обмежень щодо користування ним; визначення управителя та його відкликання, затвердження та зміну умов договору з управителем; обрання уповноваженої особи (осіб) співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням; визначення повноважень управителя щодо управління багатоквартирним будинком; проведення поточного і капітального ремонтів, реконструкції, реставрації, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку та визначення підрядників для виконання таких робіт, інше. Збори співвласників можуть скликатися ініціативною групою у складі не менше трьох співвласників або управителем.

Статтею 29 цього Закону визначено особливості, що договір на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

Відтак, з прийняттям спеціального Закону № 417, співвласники повинні брати участь в управління спільним майном багатоквартирного будинку і питання розірвання договору з виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, визначеним органом місцевого самоврядування, а також питання проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку вирішуються усіма співвласниками квартир багатоквартирного будинку на загальних зборах.

Порядок укладання, зміни і припинення договорів про надання комунальних послуг регулюється положеннями Розділу IV чинного Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2454-VIII від 07.06.2018.

Положеннями Закону та умовами спірного договору не передбачено такої підстави для розірвання договору як зміни у законодавстві, на що вказувалося у повідомленні управляючої компанії від 30.11.2015 року про розірвання договору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову про розірвання укладеного між ОСОБА_1 і ТОВ «СПС-Інвест» Договору № 03/029 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Згідно доводів позову, ТОВ «СПС-Інвест», вважаючи договір № 03/029 від 04.12.2009 року розірваним, 01.12.2015 року на адресу відповідачки направило пропозицію про укладення нового Договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території (а.с.24).

Проектом нового Договору №03/030/1 (без зазначення дати укладення) про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території передбачено надання ряду послуг, таких як: прибирання прибудинкової території, сходових кліток, технічних поверхів та покрівлі; вивезення побутових відходів; технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем; дератизація; дезінсекція; обслуговування димових вентиляційних каналів; технічне обслуговування та поточний ремонт мереж електропостачання та електрообладнання, інших внутрішньобудинкових інженерних систем; поточний ремонт конструктивних елементів, внутрішньо будинкових систем холодного водопостачання, водовідведення, зливної каналізації; поточний ремонт технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього упорядження, розміщених на закріпленій прибудинковій території; поливання дворів, клумб і газонів; прибирання і вивезення снігу, посипання території протиожеледними сумішами; освітлення місць загального користування і підвалів та технічних приміщень; обрізка дерев та догляд за багаторічними зеленими насадженнями; догляд за газонами та клумбами; забезпечення охорони прибудинкової території; компенсація орендної плати за землю; адміністративні витрати. Тариф за перелічені у договорі послуги за 1 м.кв. площі квартири/нежитлового приміщення визначено у розмірі 7,96 грн. (а.с.26-31).

Запропонований проект нового Договору №03/030/1 про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території сторонами підписано не було.

В обґрунтування підстав позову про визнання договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 03/030/1 укладеним з відповідачкою з 01.01.2016 року, позивач посилається на те, що відмова споживача від укладення договору №03/030/1 від 01.01.2016 року суперечить вимогам ч.3 ст.6, ст.ст. 627, 630 ЦК України та ст.ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Свобода договору, закріплена у ст.ст. 6, 627 ЦК України, яка полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, при виборі контрагентів та при погодженні умов договору, не є безмежною.

У тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обов`язковість положень цього акту для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень (ч. 3 ст. 6 ЦК України). Так, ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачають обов`язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору.

Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 - 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин, убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов`язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов`язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

У разі такої відмови, виходячи з положень ст. ст. 3,6,12 - 15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК України виконавець послуг вправі звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 6 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов`язкової дії.

Зазначений проект Договору № 03./030/1 за своїм змістом (умовами) не відповідає Типовому договору, затвердженому постановою КМУ від 20.05.2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», чинною на момент виникнення спірних правовідносин, тобто умови проекту Договору № 03/030/1 від 01.01.2016 року, не набули обов`язкового юридичного значення в силу актів цивільного законодавства і є обов`язковими для сторін договору.

При вирішенні позову в цій частині суд також виходить з того, що доводи позову про те, що попередній договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 03/029 від 04.12.2009 року є розірваним в односторонньому порядку з 31.12.2015 року, свого підтвердження в ході судового розгляду справи не знайшли, підстав для його розірвання судом також не встановлено.

Фактичне визнання сторонами чинності договору № 03/029 від 04.12.2009 року підтверджується їх спільними діями щодо надання послуг та здійснення їх оплати після 31.12.2015 року, проведення позивачем звірки взаємних розрахунків за вказаним договором у 2016 році, а також тим, що позивач у 2017 році звернувся до суду з позовом про розірвання договору №03/029 від 14.12.2009 року.

З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «СПС-Інвест» стосовно визнання договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 03/030/1 укладеним з 01.01.2016 року є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

За таких обставин, у задоволенні позову ТОВ «СПС-Інвест» слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 258, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «СПС-Інвест» до ОСОБА_1 про розірвання договору та визнання договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій укладеним - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.