КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________________________________
Справа №377/507/17
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/2563/2019
УХВАЛА

22 січня2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

розглянувши у спрощеному порядку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Славутицького міського суду Київської області від 11 жовтня 2018 року (суддя Теремецька Н.Ф.) у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановила:

у червні 2017р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 20 грудня 2010р. у розмірі 28 897грн 99коп. та судових витрат.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору без номеру від 20 грудня 2010р. відповідач отримала кредит у розмірі 5 700грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач посилався на те, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом № СП-2010-256 від 6 березня 2010р., та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Позивач стверджував, що виконав умови договору та надав відповідачу кредит в розмірі та на умовах, встановлених договором, однак, відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 28 лютого 2017р. становить 28 897грн 99коп. та складається із заборгованості за кредитом у сумі 5 419грн 98коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 21 075грн 72коп., заборгованості за пенею та комісією у сумі 550грн, та штрафів у сумі 500грн - фіксована частина, 1 352грн 29коп. - процентна складова.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 11 жовтня 2018 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 24 499грн 78коп., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 5 419грн 98коп., заборгованості за відсотками у сумі 17 436грн 95коп., судові штрафи: фіксована частина 500грн, процентна складова 1 142грн 85коп. та 1 356грн 48коп. судового збору. В

іншій частині позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не було надано доказів, що при оформлені анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 20 грудня 2010р. позичальнику були надані для ознайомлення ті Тарифи, Умови та Правила надання банківських послуг, які надав позивач, звертаючись до суду з даним позовом. Однак, суд вважав доведеним укладення між сторонами кредитного договору, за умовами якого стягнув з відповідача заборгованість.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідач посилається на те, що позивачем не надано доказів відкриття їй рахунку та зарахування на нього кредитних коштів, нею не підписані Умови та Правила надання банківських послуг, витяг з тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна», а тому кредитний договір не є укладеним.

Ухвалою судді Київського апеляційного суду від 14 грудня 2018 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Ухвалою колегії суддів Київського апеляційного суду від 22 грудня 2018 року справа призначена до судового розгляду без повідомлення учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» зазначило, зокрема, що відповідач, підписавши заяву, погодилася, що вона разом з пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, та підтвердила ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В ухвалі колегії суддів Верховного Суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року (справа № 754/13763/15-ц) зазначено, що колегія суддів вважає, що у разі, якщо Умови та Правила надання банком кредиту, зокрема й умова про збільшення строку позовної давності, не містять підпису позичальника та при цьому банк не надає судам належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови та Правила містили ту чи іншу спірну умову, зокрема і щодо збільшеного строку позовної давності, у момент підписання заяви позичальника, або в подальшому не змінювались, то такі Умови та Правила надання банком кредиту не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору банку з цим позичальником.

Тобто, при розгляді справ з аналогічними фактичними обставинами банки, на підтвердження тих чи інших умов кредитування, повинні надавати судам підписані позичальником Умови та Правила надання банком кредиту або докази, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, наприклад, підписану заяву позичальника, яка містить посилання на конкретну редакцію таких Умов, відповідно, із

наданням суду цієї редакції Умов або докази на підтвердження того, яка саме редакція Умов була чинною на дату підписання заяви позичальником, тощо.

Надані Умови та Правила надання банком кредиту, без підтвердження того, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, не повинні оцінюватися судами, як належний доказ у справах з аналогічними фактичними обставинами.

Враховуючи, що наведений вище правовий висновок колегії суддів Верховного Суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду суперечить правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 24 вересня 2014 року у справі № 6-144цс14, колегія суддів Верховного Суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду передала справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки вважає за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше ухваленому судовому рішенні Верховного Суду України, а також вважає, що є необхідність у формуванні єдиної правозастосовчої практики розгляду судами аналогічних спорів.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 263 ЦПК України, необхідність застосування єдиної правозастосовної практики, колегія суддів вважає за необхідне зупинити апеляційне провадження у даній справі до закінчення перегляду в касаційному порядку справи № 754/13763/15-ц.

Керуючись п. 10 ч. 1 ст. 252, п. 14 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

зупинити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Славутицького міського суду Київської області від 11 жовтня 2018 року (суддя Теремецька Н.Ф.) у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, до закінчення перегляду в касаційному порядку справи № 754/13763/15-ц.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк