ПОСТАНОВА

Іменем України

01 квітня 2019 року м. Кропивницький

справа № 396/1683/18

провадження № 22-ц/4809/423/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С.М., суддів: Кіселика С.А., Мурашка С.І.,

секретар судового засідання Кравченко Я.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - ОСОБА_2,

відповідачі - Новоукраїнська районна державна адміністрація Кіровоградської області, Глодоська сільська рада Новоукраїнського району Кіровоградської області,

третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 01 листопада 2018 року у складі головуючого судді Шепетька В.І. за позовом ОСОБА_1, в інтересах якого діяла ОСОБА_2, до Новоукраїнської районної державної адміністрації Кіровоградської області, Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

05.09.2018 року ОСОБА_1, від імені якого діяла представник ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до Новоукраїнської районної державної адміністрації Кіровоградської області, Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, в якому просив поновити процесуальний строк звернення до суду, пропущений ОСОБА_1 після смерті його брата ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, для подачі позовної заяви про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом в КСП імені Фрунзе Новоукраїнського району Кіровоградської області, визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, в розмірі 4,78 умовних гектарів, в колишньому КСП ім. Фрунзе, розташовану на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, призначену для ведення сільськогосподарського товарного виробництва.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер рідний брат позивача - ОСОБА_3, який на день смерті проживав у АДРЕСА_1, зі своєю дружиною ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Заповіт від імені ОСОБА_3 не посвідчувався.

За життя ОСОБА_3 працював в колгоспі ім. Фрунзе, який перейменовано в КСП ім. Фрунзе та TOB «Фрунзе», був членом колгоспу ім. Фрунзе та членом КСП ім. Фрунзе, після виходу на пенсію за віком продовжував бути членом КСП ім. Фрунзе Глодоської сільської ради, проживав в с. Глодоси та підтримував зв'язки з господарством, відвідував збори членів КСП і втратив зв'язок із господарством у зв'язку зі смерттю ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Відповідно листа начальника відділу у Новоукраїнському районіГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області О.Прижигалінського від 13.02.2018 року за наявними даними відділу у списку пенсіонерів колективного сільськогосподарського підприємства імені Фрунзе, що є додатком №1 до Державного акту на право колективної власності на землю №23 від 27.12.1995 року значиться прізвище ОСОБА_3, це прізвище викреслене синім чорнилом із позначкою «помер».

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 зверталася до TOB «Фрунзе» 05.07.2018 року з проханням про надання інформації щодо трудової діяльності померлого ОСОБА_3, відповіді не отримала.

ОСОБА_1 дізнався про порушене право свого брата ОСОБА_3 щодо того, що прізвище його брата ОСОБА_3, який значився в списку за № 434 викреслене і стоїть позначка "помер" лише з листа начальника Новоукраїнського відділу Держгеокадастру у Кіровоградській області від представника ОСОБА_2 13.02.2018 року. Вважає, що ОСОБА_3 не отримав сертифікат на земельну частку (пай) в КСП ім. Фрунзе, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Згідно листа Держгеокадастру у Новоукраїнському районі Головного управління у Кіровоградської області від 05.07.2018 року 29-1 1-0.31-535/119-18 земельна частка (пай) по КСП ім. Фрунзе, що знаходиться території Глодоської сільської ради Новоукраїнського районі Кіровоградської області становить 4,78 умовних гектара. Грошова оцінка земельної частки (паю на момент видачі державного акту на право колективної власності на землю - 27.12.1995 року становила 19326 грн.

Позивач 12 липня 2018 року звернувся до Новоукраїнської нотаріальної контори Новоукраїнського районного округу Кіровоградської області із заявою про прийняття спадщини після померлого брата, яка була зареєстрована у реєстрі за № 297, тобто прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, на підставі якої була зареєстрована спадкова справа за НОМЕР_1, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 10.08.2018 року, наданим районною державною нотаріальною конторою.

Заява була подана ним у строк, визначений на підставі рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 31.05.2018 року, справа №396/505/18, тривалістю два місяця із дня набрання рішенням законної сили для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого брата ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с. Глодоси Новоукраїнського району.

У видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_3, позивачеві було відмовлено відповідно до постанови №8 від 6 квітня 2018 року через відсутність належним чином оформлених правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві.

Відповідно до Указу Президента від 08.08.1995 року за №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» спадкодавець ОСОБА_3 мав право на земельну частку (пай), оскільки був включений до списку пенсіонерів колективного сільськогосподарського підприємства імені Фрунзе, що є додатком №1 до державного акту на право колективної власності на землю № 23 від 27.12.1995 року, під №434, але не отримав сертифікат на земельну частку пай у зв'язку зі смертю.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 01 листопада 2018 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, у розмірі 4,78 умовних гектарів в колишньому КСП ім. Фрунзе, розташованого на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, призначення - ведення сільськогосподарського товарного виробництва.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що померлий ОСОБА_3 на час розпаювання земель КСП ім. Фрунзе був його членом, тому мав право на земельну частку (пай), він помилково був виключений зі списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), а тому його брат має право на спадкування права ОСОБА_3 на земельну частку (пай), якого він був позбавлений помилково або з інших, незалежних від нього причин.

Суд першої інстанції, посилаючись на лист відділу Держгеокадастру у Новоукраїнському районі (а.с.11), згідно якого ОСОБА_3 був включений до списку пенсіонерів КСП ім. Фрунзе, і прізвище ОСОБА_3 викреслене синім чорнилом із позначкою "помер", дійшов висновку, що померлий був визнаний таким, який відповідає вимогам, що ставилися до осіб, які мають право на земельну частку (пай), запис міститься у списку додатку № 1 до Державного акту на право колективної власності на землю від 27.12.1995 року, а ОСОБА_3 фактично помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.7). При цьому суд зазначив, що вказана обставина іншими учасниками не спростована, тому є доведеною.

Суд також зазначив, що право на спадщину виникло у спадкоємця із моменту відкриття спадщини, але позивач не оформив свої права на спадкове майно, із незалежних причин, і оскільки рішенням суду від 31.05.2018 року ОСОБА_1 визначено додатковий строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, строк позовної давності не пропущено і законне право підлягає захисту.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі Глодоською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської областіставиться питання про скасування судового рішення з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права і ухвалення нового рішення про задоволення вимог відповідача.

Зазначено, що суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

При вирішенні спору судом першої інстанції взято до уваги лише лист відділу Держгеокадастру у Новоукраїнському районі (що не є вагомим доказом по справі), згідно якого ОСОБА_3 був включений до списку пенсіонерів КСП ім. Фрунзе, та вирішено, що він був визнаний таким, який ма право на земельну частку (пай).

При цьому судом не з'ясовано чи був спадкодавець членом КСП на час одержання підприємством державного акта на право колективної власності на землю, адже позивачем не надано жодних доказів щодо наявності умов та підстав для включення ОСОБА_3 до списку додатку до державного акта про право колективної власності на землю КСП ім. Фрунзе. Висновок суду про належність спадкодавцеві права на земельну частку (пай) у колективній власності на землю КСП ім. Фрунзе є передчасним, оскільки обставини, на які послався позивач не підтверджені доказами в порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України, які передбачають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Зазначає, що сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім'я ОСОБА_3 не виготовлявся, земельна ділянка не відводилася.

Відповідно до статті 3 Указу Президента України від 03 грудня 1999 року № 1529/99 "Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектору економіки" сертифікат на право на земельну частку (пай) є правовстановлюючим документом, що засвідчує право володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеною часткою.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай).

Вважає, що оскільки на момент смерті у ОСОБА_3 не виникло право на земельну частку (пай), позивач не може отримати права, які не мав спадкодавець.

Крім того, Глодоська сільська рада не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування наслідків спливу строку позовної давності лише з посиланням на рішення суду від 31.05.2018 року, яким позивачу надано додатковий строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3

Тому, іншою підставою для відмови в задоволенні цього позову, на думку відповідача є сплив позовної давності.

Державний акт на право колективної власності на землю КСП імені Фрунзе було видано 27.12.1995 року, процес приватизації і розпаювання землі в державі широко освітлювався усіма засобами масової інформації, а тому позивач, проживаючи в селі серед односельців, які отримували сертифікати і землю знав про цей процес і повинен був своєчасно звернутися до суду за захистом порушеного права, якщо вважав, що воно порушене, але без поважних на те причин не зробив цього і протягом 22 років до суду не звертався, внаслідок чого пропустив, передбачений статтею 71 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, строк позовної давності.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 81 ЦПК України, про обов'язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Новоукраїнська районна державна адміністраціяподала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить погоджується із доводами апеляційної скарги і просить її задовільнити повному обсязі.

Зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції не з'ясовувалося та не досліджувалося, чи дійсно померлий брат ОСОБА_1 після оформлення на пенсію за віком був членом КСП ім. Фрунзе, що має значення відповідно до статті 2 Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", якою передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

За відсутності документів, які б підтверджували членство в КСП спадкодавця, передчасним є висновок суду про членство ОСОБА_3 в КСП ім. Фрунзе та підстави набуття права на земельну частку (пай).

Просить врахувати, що сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім'я ОСОБА_3 не виготовлявся, земельна ділянка згідно схеми-поділу не відводилася.

Відповідно до статті 3 Указу Президента України від 03 грудня 1999 року № 1529/99 "Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектору економіки" сертифікат на право на земельну частку (пай) є правовстановлюючим документом, що засвідчує право володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеною часткою.

Оскільки на момент смерті у ОСОБА_3 не виникло право на земельну частку (пай), то і позивач не може отримати те, чого не мав спадкодавець.

ОСОБА_1 у своєму відзиві на апеляційну скаргу просить оскаржене рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вважає рішення суду законним та обґрунтованим, винесеним з додержанням вимог процесуального права та матеріального права, а апеляційну скаргу Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області необґрунтованою та надуманою, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській областівідзиву не направило, подало клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника (а.с.177).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників відповідачів: ОСОБА_6 і ОСОБА_7, які підтримали доводи апеляційної скарги, представника позивача - адвоката ОСОБА_8, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

Позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті свого брата ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року і у визначений згідно рішення Новоукраїнського районного суду від 31.05.2018 року, яке набрало законної сили, додатковий строк для звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті рідного брата ОСОБА_3, подав заяву до Новоукраїнської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини (а.с. 7, 8-10, 18, 35).

Постановою державного нотаріуса Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_9 від 06.04.2018 року ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на підтвердження належності майна спадкодавцеві (а.с.15).

Згідно наданої начальником Відділу у Новоукраїнському районі ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області інформації від 13.02.2018 за №29-11-0.31-177/119-18 та від 05.07.2018 за № 29-11-0.31-535/119-18, за наявними даними відділу у списку пенсіонерів КСП ім. Фрунзе, що є додатком №1 до Державного акту на право колективної власності на землю №23 від 27.12.1995 року за № 434 значиться прізвище ОСОБА_3, синім чорнилом це прізвище викреслене та стоїть позначка "помер". Також зазначено, що КСП ім. Фрунзе Глодоської сільської ради видано Державний акт на право колективної власності на землю серії КР №23 від 27.12.1995 року (а.с.11, 179), на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області по КСП ім. Фрунзе розмір земельної частки (паю) становить 4,78 умовних гектара. Грошова оцінка земельної частки (паю) на момент видачі Державного акту на право колективної власності на землю - 27.12.1995 року становила 19326 грн. (а.с.13).

Згідно довідки Глодоської сільської ради на території вказаної сільської ради земельна частка (пай) ОСОБА_3 у невитребуваних паях не числиться (а.с.168).

Відповідно архівної довідки Новоукраїнської районної державної адміністрації від 05.09.2018 року у документах архівного фонду "Новоукраїнська районна державна адміністрація Кіровоградської області", в розпорядженні представника Президента України від 24 грудня 1992 року № 421 є відомості про реєстрацію колективного сільськогосподарського підприємства ім. Фрунзе та його Статуту с. Глодоси Новоукраїнського району, Кіровоградської області та витяг з протоколу № 2 зборів уповноважених колгоспників колгоспу ім. Фрунзе від 25 листопада 1992 року про реорганізацію колгоспу в колективне сільськогосподарське підприємство ім. Фрунзе (а.с.43).

Згідно довідки ТОВ ім. Фрунзе від 22.10.2018 року №201, ОСОБА_3 працював в КСП ім. Фрунзе з липня 1965 року по грудень 1972 року (а.с.68).

Суд першої інстанції вважав вказану довідку некоректною, оскільки за часів СРСР (1965-1972 рр.) такого утворення як КСП ім. Фрунзе не існувало, а отже ОСОБА_3 й не міг працювати у ньому.

За повідомленням Архівного відділу Новоукраїнської районної державної адміністрації від 26.03.2019 року у документах архівного фонду "Колгосп ім. Фрунзе Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області" у книзі протоколів зборів уповноважених членів КСП ім. Фрунзе за 1995 рік виявлено протоколи № 2 від 16 лютого 1995 року та № 2 (так в документі) від 17 листопада 1995 року. Відомості про дату видачі державного акту на право колективної власності на землю, розмір затвердженого земельного паю, списки членів господарства, які мали право на отримання земельного паю та майнові сертифікати на зберігання до архівного відділу районної державної адміністрації не надходили, тому немає можливості надати відомості. Протоколу від 27 грудня 1995 року №23 та додатку нього не виявлено.(а.с.180).

Згідно наданої і завіреною начальником відділу у Новоукраїнському районі ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області копії списку пенсіонерів КСП Імені Фрунзе та наданої представником Новоукраїнської районної державної адміністрації фотокопії списку пенсіонерів КСП Імені Фрунзе під № 434 значиться ОСОБА_3, місце проживання якого у відповідному рядку не вказано, цей запис синім чорнилом закреслено із позначкою рукописним текстом "помер"(а.с.182-184, 185-189).

У наданих Глодоською сільською радою копіях списку пенсіонерів КСП Імені Фрунзе та списку громадян - членів КСП Імені Фрунзе, додатків до державного акту № 23 від 27.12.1995 р. прізвище ОСОБА_3 відсутнє (а.с.190-201, а.с.202-214) .

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з'ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Згідно Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паюванню підлягали сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатку до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку.

У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП.

Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до частин першої та другої статті 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який був чинним на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом.

Згідно статей 529, 548, 549 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном чи подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст.530 ЦК УРСР, який був чинним на момент відкриття спадщини, при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Відповідно до частини п'ятої Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року правила Книги шостої Цивільного кодексу України (щодо спадкування) застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

За змістом зазначеного положення відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2003 року, якщо спадщина відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до 01 січня 2004 року.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як роз'яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Встановлено, що на ім'я спадкодавця сертифікат на земельну частку (пай) у колективній власності на землю КСП ім. Фрунзе не виготовлявся та не реєструвався.

За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Згідно статті 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_3 як пенсіонер колгоспу ім. Фрунзе був прийнятий і перебував у складі членів КСП ім. Фрунзе на період одержання останнім державного акту на право колективної власності на землю від 27.12.1995 р.

Доказів того, що цим підприємством вирішувалося питання надання ОСОБА_3 земельної частки (паю) матеріали справи не містять.

З наданих позивачем доказів не вбачається, що ОСОБА_3 був членом КСП ім. Фрунзе і відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року «Про невідкладні заходи щодо розпаювання земель, переданих у колективну власність» мав право при розпаюванні земель колективної власності вказаного КСП на земельну частку (пай).

Суд першої інстанції не врахував вказані норми матеріального права і дійшов передчасного висновку про те, що померлий ОСОБА_3 на час розпаювання земель КСП ім. Фрунзе був його членом, а тому мав право на земельну частку (пай), та помилково виключений із списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), а тому його брат має право на спадкування права ОСОБА_3 на земельну частку (май), якого він був позбавлений помилково або із інших, незалежних від нього причин.

Через наявність різних за змістом списків членів КСП ім. Фрунзе - додатків до державного акту на право колективної власності на землю, а також незастереженого належним чином викреслення в одному зі списків прізвища ОСОБА_3, за відсутності беззаперечних даних щодо членства останнього у КСП ім. Фрунзе, безпідставним є висновок суду першої інстанції про наявність у спадкодавця ОСОБА_3 права за земельну частку (пай) у колективній власності на землю КСП ім. Фрунзе.

У спадкодавця відсутній сертифікат на право на земельну частку (пай) і підстави для визнання за ним такого права не були доведені в ході розгляду даної справи.

Доказів належності ОСОБА_3 на час смерті права на земельну частку пай у колективній власності на землю КСП ім. Фрунзе не надано, тому позивач безпідставно вважає, що успадкував таке право, оскільки воно не належало померлому і не може входити до складу спадщини.

Оскільки не було встановлено порушення відповідачами права ОСОБА_10 у задоволенні позову необхідно відмовити за його безпідставністю і недоведеністю, питання щодо застосування наслідків спливу позовної давності судом не вирішується.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У зв'язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, на підставі ст. 376 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за їх безпідставністю і недоведеністю.

Згідно ст. 141 ЦПК України за рахунок позивача підлягає відшкодуванню сплачений Глодоською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1057,20 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області задовольнити частково.

Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 01 листопада 2018 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1, в інтересах якого діяла ОСОБА_2, до Новоукраїнської районної державної адміністрації Кіровоградської області, Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом - відмовити в повному обсязі.

У відшкодування понесених судових витрат стягнути з ОСОБА_1, ІНПП: НОМЕР_2, на користь Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, , 1057,20 грн. сплаченого судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С.М. Єгорова

Судді С.А. Кіселик

С.І. Мурашко