Провадження 2/263/493/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Кулика С.В.,

за участю секретаря судового засідання Чапни А.К.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі в поряду загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини разом з матірю,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 07.11.2018 року звернулася до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області з позовом про визначення місця проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з нею за адресою: м. Маріуполь, вул. Карла Лібкнехта, буд.201.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з вересня 2009 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27.12.2017 року розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З самого народження і до теперішнього часу донька проживає разом з нею, вона виховує доньку самостійно, піклується про неї, матеріально утримує. За період знаходження дитини в дитячому садку відповідач жодного разу не відвідав дошкільний заклад, інтересу до життя доньки не виявляв. Зазначила, що дитині буде краще проживати разом з нею. Вважає що має умови для нормального розвитку доньки, в змозі задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Зазначила, що визначення місця проживання дитини разом з нею жодним чином не позбавляє відповідача спілкуватися з донькою, не обмежує його у здійсненні своїх батьківських прав та обовязків. З самого часу розірвання шлюбу вона не чинила перешкод у спілкуванні батька з дитиною. У звязку з наведеним просить визначити місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матірю за адресою її мешкання: м. Маріуполь, вул. Карла Лібкнехта, буд.201.

Ухвалою від 12.11.2018 року позовну заяву залишено без руху у звязку з порушенням при її подачі вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, позивачу наданий строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 19.12.2018 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, призначено підготовче судове засідання.

У підготовче судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач у підготовче судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти визначення місця проживання дитини разом з позивачем.

Враховуючи, що в судове засідання не зявились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Судом встановлено, що з 03.09.2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27.12.2017 року, яке набрало законної сили 29.01.2018 року, шлюб розірвано.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-НО № 759112 від 27.09.2017 року.

Згідно з актом про фактичне місце проживання, складеним 02.07.2018 року КСН «Парковий», неповнолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешкає разом з матірю ОСОБА_1 та сестрою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, за адресою: м. Маріуполь, вул. Карла Лібкнехта, буд. 201.

З наданих позивачем характеристик з Комунального дошкільного навчального закладу «Ясла-садок № 146 «Чайка» Маріупольської міської ради Донецької області» вбачається, що малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, відвідує садок з січня 2018 року, вихованням дитини займається мати ОСОБА_1, системно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, сплачує за дитсадок, дитина знаходиться на повному забезпеченні матері. Батько жодного разу у дитсадок не зявлявся, інтересу до життя дитини не виявляв. Неповнолітня ОСОБА_3 характеризується позитивно, розвиток дитини відповідає її віку, дівчинка добре спілкується з іншими дітьми, виявляє інтерес до занять.

Згідно з характеристикою від 27.08.2018 року ОСОБА_1 за місцем проживання характеризується позитивно, спиртними напоями не зловживає, скандалів у побуті не допускає, з сусідами підтримує добросусідські відносини.

Відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 24.10.2017 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно дружини ОСОБА_1

Відповідно до ст. 141 СК України батько і мати мають рівні права та обов'язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини.

Частина 2, 3 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтями 11 та 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв'язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачем позов визнано повністю, суд дійшов обґрунтованого висновку, що визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матірю ОСОБА_1, за адресою: м. Маріуполь, вул. Карла Лібкнехта, буд. 201, повністю відповідає інтересам неповнолітньої дитини, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на те, що визначення місця проживання дитини з матірю не розлучає її з батьком, оскільки він не обмежений у своєму праві на спілкування з донькою, виявлення до неї турботи та на участь у її вихованні.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини разом з матірю задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою проживання матері: м. Маріуполь, вул. Карла Лібкнехта, буд. 201.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особа, яка брала участь у справі, але не була присутня при оголошенні рішення, може оскаржити рішення протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_7.

Суддя С.В.Кулик