Справа № 409/2519/18
Провадження № 22-ц/810/646/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2019 року, серпня місяця, 28-го дня, Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ головуючого Яреська А.В. (судді - доповідача), суддів: Гаврилюка В.К., Єрмакова Ю.В., за участю секретаря судового засідання Вовчанської С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» на рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 04 червня 2019 року у цивільній справі (№ 409/2519/18 суддя І інстанції Максименко О.Ю.) за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі - Банк) звернулися до Білокуракинського районного суду Луганської області із позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит, в обґрунтування доводів якого зазначили, що між позивачем та ОСОБА_1 був укладений договір про іпотечний кредит № 4253 від 01.06.2011 року, відповідно до умов якого банк надав позичальнику на умовах кредитного договору грошові кошти в сумі 112 000, 00 грн., а позичальник прийняв та зобов`язався належним чином використати та повернути кредит в сумі 112 000,00 грн., а також сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 19,5 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені кредитним договором. Кредит було надано для придбання нерухомості на 120 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 01.06.2021 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідачем ОСОБА_1 , між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 3878 від 01.06.2011, відповідно до п. 1.1 якого поручитель зобов`язався перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за кредитним договором № 4253 від 01.06.2011, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому.

В результаті невжиття заходів позичальником та поручителем щодо погашення заборгованості пере банком, станом на 11.10.2018 виникла заборгованість за договором про іпотечний кредит № 4253 від 01.06.2011, яка складає 191 225, 76 грн., у тому числі: прострочений борг по кредиту в розмірі 79 333, 45 грн.; прострочені відсотки за користування кредитом за період з 02.07.2014 по 11.10.2018 66 585, 06 грн.; інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом за період з лютого 2014 року по вересень 2018 року 16 393, 20 грн.; інфляційні втрати банку з травня 2014 року по вересень 2018 року за прострочення сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 21 498, 47 грн.; три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 02.07.2012 по 11.10.2018 в розмірі 3 145, 98 грн.; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 03.01.2013 по 11.10.2018 в розмірі 4 209, 20 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту з 03.02.2014 по 13.04.2014 в розмірі 57,95 грн.; пеня за прострочення сплати відсотків за кредитом з 01.04.2014 по 13.04.2014 в розмірі 2, 45 грн.

Просили суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про іпотечний кредит № 4253 від 01.06.2011, яка складає 191 225, 76 грн., у тому числі: прострочений борг по кредиту в розмірі 79 333, 45 грн.; прострочені відсотки за користування кредитом за період з 02.07.2014 по 11.10.2018 66 585, 06 грн.; інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом за період з лютого 2014 року по вересень 2018 року 16 393, 20 грн.; інфляційні втрати банку з травня 2014 року по вересень 2018 року за прострочення сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 21 498, 47 грн.; три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 02.07.2012 по 11.10.2018 в розмірі 3 145, 98 грн.; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 03.01.2013 по 11.10.2018 в розмірі 4 209, 20 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту з 03.02.2014 по 13.04.2014 в розмірі 57,95 грн.; пеня за прострочення сплати відсотків за кредитом з 01.04.2014 по 13.04.2014 в розмірі 2, 45 грн.

Заочним рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 04 червня 2019 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" задоволено частково. Суд вирішив стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" заборгованість за договором про іпотечний кредит № 4253 від 01.06.2011 року станом на 04.01.2018 року у розмірі 115320,93 грн., яка складається з: 63280,17 грн. - борг за кредитом; 34797,38 грн. - відсотки за користування кредитом за період з 10.11.2015 р. по 04.01.2018р. ; 5249,99грн. - інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом та процентами за період з грудня 2015 року по вересень 2018 р.; 8569,80 грн. - інфляційні витрати за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з грудня 2015 р. по вересень 2018 р.; 1413,19 грн. - три проценти річних за прострочення боргу за кредитом за період з 10.11.2015 року по 11.10.2018 року; 1950 грн. - три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 10.11.2015р. по 11.10.2018р.; 57,95 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту за період 03.02.2014 року по 13.04.2014 року; 2,45 грн. - пеня за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 01.04.2014 року по 13.04.2014 року. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" заборгованість за договором про іпотечний кредит № 4253 від 01.06.2011 року станом на 04.01.2018 року у розмірі 63867,90 грн., яка складається з: 16053,28 грн. - борг за кредитом; 19750,75 грн. - відсотки за користування кредитом за період з 02.07.2014 року по 09.11.2015 року; 11143,21 грн. - інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом та процентами за період з лютого 2014 року по листопад 2015 р.; 12928,67 грн. - інфляційні витрати за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з травня 2014 р. по листопад 2015 р.; 1732,79 грн. - три проценти річних за прострочення боргу за кредитом за період з 02.07.2012 року по 09.11.2015 року ; 2259,20 грн.- три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 03.03.2013р. по 09.11.2015р. Вирішено питання по судовим витратам. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням Державний ощадний банк України в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулися до суду з апеляційною скаргою. Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просили скасувати заочне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 04 червня 2019 року, та ухвали по справі нове рішення яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» підтримав доводи апеляційної скарги. Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у визначеному ст. 1-1 закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Відповідно до частини 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Відповідно до ст. 12 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 01.06.2011 року між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №4253, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 112000 грн. зі сплатою 19,5% річних, на умовах та в строки, визначені договором. Кредит надавався строком на 120 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 01.06.2021 року для придбання об`єкта нерухомості. Відповідно до п. п. 1.05,1.6.1.1, 1.6.1.2 Кредитного договору позичальник зобов`язався щомісяця, не пізніше останнього робочого дня місяця, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 933,33 грн., сплачувати нараховані банком проценти на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення власних готівки до каси банку або шляхом безготівкового перерахування з рахунків відкритих в банку починаючи з 2011р. на відповідні рахунки позичальника, починаючі з дати видачі кредиту до моменту закінчення терміну, на який видано кредит. При розрахунку процентів за користування кредитом враховується перший і не враховується останній день користування кредитом (а.с.9-10). Згідно меморіального ордеру №254797_1 від 24.09.2011 року ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в сумі 109168,28 грн. (а.с.12). З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за договором №4253 від 01.06.2011 року між ОСОБА_1 , Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №3878 від 01.06.2011 року, згідно умов якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за кредитним договором № 4253 від 01.06.2011 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому (а.с.16-21). Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 11.10.2018 року за зазначеним договором утворилася заборгованість у розмірі 191225,76 грн., яка складається з: 79333,45 грн. борг за кредитом; 66585,06 грн. - відсотки за користування кредитом за період з 02.07.2014р. по 11.10.2018р.; 16393,20 грн. - інфляційні витрати за прострочення сплати кредиту з лютого 2014 р. по вересень 2018 р.; 21498,47 грн. - інфляційні витрати за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з травня 2014 р. по вересень 2018 р.; 3145,98 грн. - три проценти річних за прострочення сплати кредиту за період з 02.07.2012р. по 11.10.2018р.; 4209,20 грн. - три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 03.01.2013р. по 11.10.2018р.; 57,95 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту за період 03.02.2014 року по 13.04.2014 року; 2,45 грн. - пеня за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 01.04.2014 року по 13.04.2014 року (а.с.5-8).

Як було встановлено судом першої інстанції, 04.01.2018 року позивачем було прийняте рішення та направлено відповідачу ОСОБА_1 вимоги про дострокове повернення кредиту (а.с.40-43). Таким чином, позивач не мав права нараховувати відповідачеві відсотки за кредитом за договором № 4253 після 04 січня 2018 року. З огляду на викладене, заборгованість за кредитом та відсотками не має бути більшою, ніж у вимозі про дострокове повернення кредиту. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом, нарахованих за період з 04.01.2018 року по 11.10.2018 року в розмірі 12036,93 грн. задоволенню не підлягають.

Із п.4.2 Договору поруки № 3878, укладеного 01.06.2011 року, вбачається, що порука припиняється, якщо кредитор протягом строків позовної давності, визначених у п.5.4 цього Договору не пред`явить вимоги до поручителя. Пунктом 5.4 вказаного Договору поруки закріплено, що сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України до 3-х років для всіх грошових зобов`язань поручителя. Таким чином, вказані умови договорів поруки свідчать про те, що строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України установлено саме цим договором.

Судом встановлено, що боржник (а відтак і поручителі) узяв на себе зобов`язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 01.06.2021 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) у розмірі та строки, визначені у графіку платежів.

Отже, поряд з установленням строку дії кредитного договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Із аналізу умов договору поруки № 3878 вбачається, що порукою забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобов`язань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як установлено кредитним договором. Звернувшись 10 листопада 2018 року із цим позовом (а.с.57), ПАТ «Державний ощадний банк України» пред`явив вимоги до поручителя частково поза межами трьох років за кожним місячним платежем, у зв`язку із чим за платежами, які необхідно було здійснити боржнику до 09 листопада 2015 року порука припинилась, і відповідні суми стягненню з поручителя не підлягають.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що підлягають задоволенню позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» до поручителя ОСОБА_2 (з урахуванням припинення поруки щодо платежів, які необхідно було здійснити боржнику до 09 листопада 2015 року) в частині стягнення з нього в солідарному порядку з ОСОБА_1 : - боргу за кредитом - 63280,17грн.; - відсотків за користування кредитом за період з 10.11.2015 р. по 04.01.2018р. - 34797,38 грн.; - інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом та процентами за період з грудня 2015 року по вересень 2018 р.- 5249,99грн.; - інфляційні витрати за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з грудня 2015 р. по вересень 2018 р. - 8569,80 грн.; - три проценти річних за прострочення боргу за кредитом за період з 10.11.2015 року по 11.10.2018 року - 1413,19 грн.; - три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 10.11.2015р. по 11.10.2018р.- 1950 грн.; - пеня за прострочення сплати кредиту за період 03.02.2014 року по 13.04.2014 року - 57,95 грн.; - пеня за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 01.04.2014 року по 13.04.2014 року - 2,45 грн.; а всього - 115320,93 грн. Відповідно, одноособово з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» підлягає стягненню: - борг за кредитом в сумі 16053,28 грн.; - відсотки за користування кредитом за період з 02.07.2014 року по 09.11.2015 року в сумі 19750,75 грн.; - інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом та процентами за період з лютого 2014 року по листопад 2015 р. в сумі 11143,21 грн.; - інфляційні витрати за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з травня 2014 р. по листопад 2015 р. - 12928,67 грн.; - три проценти річних за прострочення боргу за кредитом за період з 02.07.2012 року по 09.11.2015 року - 1732,79 грн., - три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 03.03.2013р. по 09.11.2015р.-2259,20 грн., а всього - 63867,90 грн.

Проте, такі висновки суду не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи з огляду на таке. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

Аналіз змісту статей 1054, 1050 і 559 ЦК України свідчить, що у разі, якщо кредитор за кредитним договором, у якому згідно із його умовами позичальник зобов`язаний щомісячно повертати кредит рівними частинами відповідно до умов кредитного договору, щомісяця сплачувати проценти за користування кредитними коштами, а також сплатити неустойку (пеню, штраф) за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним, змінив строк виконання основного зобов`язання (дострокове виконання основного зобов`язання), направивши повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту. Відповідний строк для пред`явлення вимоги як до боржника, так і поручителів обчислюється з наступного дня, зазначеного кредитором у повідомленні (вимозі) про дострокове повернення кредиту як дата дострокового добровільного повернення всієї суми кредиту й пов`язаних із ним платежів, або після закінчення терміну, визначеного кредитором у повідомленні (вимозі) для його дострокового добровільного повернення.

Повідомлення (вимога) про дострокове повернення кредиту, яка направляється позичальнику та/або поручителю є формою досудового вирішення спору між контрагентами та вимогою сторони, права або законні інтереси якої порушено, про добровільне/безпосереднє врегулювання спору, вказує на зміну строку виконання основного зобов`язання й встановлює обов`язок кредитора пред`явити позов до боржника протягом трьох років, якщо інше не визначено кредитним договором (статті 257, 259 ЦК України). За змістом статей 526, 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок відповідно до умов договору, тобто, як особа, яка порушила права або законні інтереси іншого суб`єкта - кредитора, зобов`язаний поновити їх, не чекаючи на повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту чи звернення до суду із відповідним позовом.

Враховуючи, що вимоги кредитора та взяті позичальником зобов`язання за кредитним договором в добровільному порядку не виконані на час ухвалення судом рішення, а також частину другу статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Тому непред`явлення повідомлення (вимоги) про дострокове виконання зобов`язання з повернення кредиту, чи в разі її направлення: до встановленої дати дострокового добровільного повернення всієї суми кредиту й пов`язаних із ним платежів, або до закінчення терміну, визначеного кредитором у повідомленні (вимозі) для його дострокового добровільного повернення, саме по собі не є необхідною умовою подальшого задоволення позову.

Таким чином, направлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту стосується загального порядку досудового врегулювання цих спорів. Не направлення такого повідомлення кредитором не може свідчити про відсутність порушення його прав, а як наслідок, кредитор може вимагати їх захисту через суд - виконати боржником обов`язок з дострокового повернення кредиту. Саме таких висновків про застосування відповідних норм права дійшла Велика Палата Верховного Суду України у Постанові від 27 березня 2019 року у справі № 521/21255/13-ц. Отже, за таких обставин на увагу заслуговують твердження апелянта про те, що оскільки всі можливі здійснені банком заходи щодо повідомлення Позичальника про дострокове повернення кредиту не дали результату внаслідок загальновідомої ситуації на сході України, і фактично досудове врегулювання спору проведено не було, то він саме шляхом звернення до суду із позовом реалізував своє право на судовий захист на власний розсуд, оскільки право вибору передбаченого законом або договором способу захисту належить виключно позивачу. Отже, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на вимогах закону та знаходять своє твердження у матеріалах справи. Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що суд під час прийняття оскаржуваного рішення припустився неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, та неправильно застосував норми матеріального права. Наведене відповідно до вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 4253 від 01.06.2011. В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено повністю, то з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» підлягають стягненню понесені судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 3 585, 49 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» задовольнити.

Рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 04 червня 2019 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (вул.. Енергетиків, буд. 36, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93400, р/р НОМЕР_3 у ФЛОУ АТ «Ощадбанк», МФО 304665, ) заборгованість за Договором про іпотечний кредит № 4253 від 01.06.2011, яка складає 191 225, 76 грн., у тому числі: борг по кредиту в розмірі 79 333,45 грн.; прострочені відсотки за користування кредитом за період з 02.07.2014 по 11.10.2018 66 585,06грн.; інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом за період з лютого 2014 року по вересень 2018 року 16 393, 20 грн.; інфляційні втрати банку з травня 2014 року по вересень 2018 року за прострочення сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 21 498, 47 грн.; три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 02.07.2012 по 11.10.2018 в розмірі 3 145,98 грн.; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 03.01.2013 по 11.10.2018 в розмірі 4 209,20 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту з 03.02.2014 по 13.04.2014 в розмірі 57, 95 грн.; пеня за прострочення сплати відсотків за кредитом 01.04.2014 по 13.04.2014 в розмірі 2,45 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» понесені судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 3 585, 49 грн. з кожного.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 02 вересня 2019 року.

Головуючий

Судді