ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року

м. Харків

справа № 635/6845/15-ц

провадження № 22-ц/818/679/19

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

учасники справи:

позивач: Комунальне підприємство теплових мереж Харківської районної державної адміністрації,

відповідач: ОСОБА_1,

відповідач: ОСОБА_2,

відповідач: ОСОБА_3,

розглянув в порядку спрощеного провадження в м. Харкові цивільну справу за позовом Комунального підприємства теплових мереж Харківської районної державної адміністрації до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 15 серпня 2017 року (в складі судді Караченцева І.В.),

встановив:

У вересні 2015 року Комунальне підприємство теплових мереж Харківської районної державної адміністрації звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, в якому просило стягнути солідарно з відповідачів на користь КПТМ суму заборгованості за спожиті комунальні послуги з теплопостачання за період з 01.10.2011 року по 01.10.2014 року у розмірі 11311 грн. 33 коп. та покласти на відповідачів судові витрати.

Позов мотивований тим, позивач звертався до Харківського районного суду Харківської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги з теплопостачання з ОСОБА_1 15.01.2016 року суддею Харківського районного суду Харківської області Пілюгіною О.М. винесено ухвалу, якою вказану заяву повернуто.

Послуги з водо та теплопостачання надавалися та надаються відповідачам відповідно до Постанови КМУ від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення».

Розрахунок суми нарахувань за виконувані послуги з водо - та теплопостачання здійснюються за тарифами, що затверджені рішенням відповідної селищної ради Харківського району Харківської області.

Відповідно до п. 18 вказаної Постанови КМУ від 21 липня 2005 року № 630 плата за послуги вноситься споживачем не пізніше 20 числа кожного місяця, що настає за розрахунковим.

В порушення п. 18 зазначеної Постанови та статтей 67, 68 ЖК України, відповідачі не проводили оплату за надані їм комунальні послуги, внаслідок чого за період з 01.10.2011 року по 01.10.2014 року виникла заборгованість у розмірі 11311,33 грн.

Відповідачам неодноразово через контролерів даного сектору, а також шляхом надання квитанцій про сплату заборгованості і направлення попереджень через засоби поштового зв'язку повідомлялося про суму заборгованості, але до теперішнього часу сума заборгованості погашена не була, що спонукало позивача через свого представника звернутися до суду за захистом своїх прав.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву, згідно якої просив задовольнити позовні вимоги з урахуванням уточненої позовної заяви, справу розглядати за його відсутністю, проти заочного розгляду не заперечує.

Відповідачі не з'явилися в судове засідання, про причини неявки суд не повідомили, хоча про місце, час та дату судового засідання повідомлялися належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Від відповідача ОСОБА_1 до суду надходили заперечення, згідно яких вона заперечувала проти позову, просила суд відмовити у його задоволенні.

Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 15 серпня 2017 року позовні вимоги КП теплових мереж Харківської районної державної адміністрації до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, на користь КП теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації заборгованість за спожиті комунальні послуги з теплопостачання за період з 01.10.2011 року по 01.10.2014 рік у розмірі 11311 грн. 33 коп., а також судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3звернулись на це рішення з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення ухвалене без їх участі та присутності, їх не було попереджено належним чином про дату та місце судового засідання.

Вказують, що між ними та позивачем по справі не було укладено ніякої угоди про надання послуг з теплопостачання у період з 01.10.2014 року по 01.09.2016 року.

Крім того, вказують, що до позову не було надано калькуляції ціни на послуги та зазначають, що плата, яку позивач вимагає стягнути є завищеною.

07 грудня 2018 року до Харківського апеляційного суду на вищевказану апеляційну скаргу надійшов відзив КП теплових мереж Харківської районної державної адміністрації, в якому вони просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2018 року розгляд справи призначено в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов КП теплових мереж Харківської районної державної адміністрації, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі не проводили оплату за надані їм комунальні послуги, внаслідок чого за період з 01.10.2011 року по 01.10.2014 року виникла заборгованість у розмірі 11311,33 грн.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія погоджується виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно довідки № 303 КПТМ ХРДА, особистий рахунок ОСОБА_1 - НОМЕР_1 і заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.10.2011 року по 01.10.2014 року складає 11311,33 грн. (а.с.8).

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого cамоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водопостачання, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності і несучих елементів конструкцій тощо).

У частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключено на договірних засадах, при цьому відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Згідно із пунктом 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. м. (куб. м) опалювальної площі квартири та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення згідно із законодавством.

Нарахування за опалення по житловим квартирам в будинках, в яких не встановлено будинкового засобу обліку теплової енергії, виконується виходячи з вартості опалення в поточному місяці та опалювальної площі квартири. Виходячи з тарифу за 1 Гкал кожного місяця виконується розрахунок фактичних витрат теплової енергії та вартість опалення 1 кв. м. опалювальної площі.

Нарахування за опалення здійснено позивачем згідно з постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 06 червня 2014 року № 650 та постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31 березня 2015 року № 1171. Із зазначених положень випливає, що споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 10 частини третьої статті 20 цього Закону встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені.

Така ж відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за надання послуг з теплопостачання встановлена у пункті 23 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та пункту 20 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Статті 67 та 68 Житлового Кодексу України визначають, що плата за комунальні послуги вноситься окремо від плати за користування житлом та своєчасно.

Відповідно до статті 162 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Згідно п. 3 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", користувач зобов'язаний своєчасно, у встановлений строк, сплачувати надані послуги. У випадку наявності засобів по квартирного обліку холодної та гарячої води та теплової енергії - щомісячно знімати показання та сплачувати вартість наданих послуг за цими показаннями та встановленими тарифами.

Згідно з п. 17, 18, 20, 30 «Правил надання населенню послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, споживач повинен своєчасно у встановлений термін (не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим) сплачувати надані послуги.

Оплата за надані послуги вноситься щомісячно, згідно норм і тарифів, встановлених обласними державними адміністраціями.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку, позивач свої зобов'язання перед відповідачами виконав, а відповідачі плату за надані послуги у встановленому порядку не вносить.

Разом з тим, відсутність письмового договору не спростовує виникнення між сторонами вказаних правовідносин, оскільки сторони певний час виконують конклюдентні дії, зокрема надання позивачем КП «Харківводоканал» послуг з централізованого водопостачання та водовідведення та прийняття, користування боржниками вказаними послугами, часткове здійснення їх оплати.

Таким чином, відсутність договору на послуги питного водопостачання не звільняє відповідачів від обов'язку сплати за надані послуги, оскільки відповідачі не заперечують, що постійно користуються послугами питного водопостачання.

Відповідно до частин 1, 2 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Посилання апелянтів на той факт, що між ними та позивачем по справі не було укладено ніякої угоди про надання послуг з теплопостачання, судова колегія до уваги не приймає, оскільки споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Посилання апелянтів на невідповідність розрахунку позивача, судова колегія також до уваги не приймає, оскільки вказаний розрахунок боргу відповідачами не спростовано.

Посилання апелянтів стосовно того, що вони належним чином не повідомлялись про час та місце розгляду справи, колегією суддів не приймаються, оскільки в матеріалах справи є зворотні повідомлення на ім'я ОСОБА_1 Крім того, нею подавались заперечення по справі та доповнення до заперечень. (а.с.47, 66).

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов'язків у сторін.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства. Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись статтями 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 15 серпня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 22 січня 2019 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко