Апеляційне провадження №22-ц/824/1146/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Таргоній Д.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Симоненко І.В.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та визнання спільного боргу подружжя,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Деснянського районного суду міста Києва з серпня 2015 року знаходиться позов ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, в рамках якого позивач просить визнати за нею майно, набуте за час перебування в шлюбі з ОСОБА_2 17.09.2015 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та про визнання спільного боргу подружжя. Однією з вимог зустрічного позову є визнання спільним боргом подружжя боргу перед ОСОБА_3 в розмірі 880 400,00 грн., що виник за борговою розпискою від 23.04.2012 року.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2018 року провадження у даній справі зупинено до набрання законної сили рішення по цивільній справі №754/10878/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_1 про стягнення боргу, та за позовом третьої особи у справі, що заявила самостійні позовні вимоги щодо предмета позову, до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання недійсним правочину та визнання угоди безгрошовою.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання по суті, а також невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу про зупинення провадження скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Скаргу мотивує хибністю позиції щодо наявності підстав для зупинення провадження і неможливості розгляду даної справи до набрання законної сили рішення по іншій справі, оскільки у даній справі зібрані всі докази стосовно предмету її розгляду. Суд першої інстанції зупинив провадження у даній справі на підставі припущення про те, що вирішення справи №754/10878/15-ц має значення для даної справи. Вказує, що оскаржуваною ухвалою про зупинення суд порушив право позивача на розумні строки розгляду її справи, це суперечить принципу ефективності судового процесу, направленого на недопущення затягування розгляду справи, й перешкоджає подальшому провадженню у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечував проти її задоволення, вказував на те, що провадження у справі №754/10878/15-ц було відкрито до того, як позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про поділ майна подружжя. Вважає ухвалу суду про зупинення провадження у даній справі законною та обґрунтованою, оскільки судове рішення у справі про поділ майна подружжя та про визнання спільного боргу подружжя суттєво залежить від рішення по цивільній справі №754/10878/15-ц та встановлених в ньому обставин про стягнення боргу по борговій розписці від 23.04.2012 року, визнання недійсним правочину та угоди безгрошевою і матиме преюдиційні значення. Просить залишити без задоволення подану апеляційну скаргу.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду даної категорії розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції відсутні.

У відповідності до положень пункту 6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до правового висновку Верховного суду України, викладеного у постанові №6-1957цс16 від 01.02.2017 року, суд повинен враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі як неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справизастосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Предметом розгляду даної цивільної справи є поділ спільного майна подружжя, до складу якого у відповідності до закону включається все загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При цьому при вирішенні таких спорів поділу підлягають не тільки активи такої сім'ї (спільно набуте майно подружжя), але й її пасиви, до яких можуть входити борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 просить визнати спільним боргом подружжя суму боргу перед ОСОБА_3 у розмірі 880 400, грн. за борговою розпискою від 23.04.2012 року. При цьому в рамках справи №754/10878/15-ц вирішується вимога ОСОБА_1 щодо дійсності цієї боргової розписки та визнання угоди безгрошовою. За таких умов вирішення справи №754/10878/15-ц має основоположне значення для вирішення питання про розмір і склад спільного майна, що підлягає поділу в рамках даної справи, відтак її вирішення до ухвалення рішення по справі №754/10878/15-ц є неможливим, що й цілком відповідно було встановлено рішенням суду першої інстанції. Доводи ж апелянта щодо невідповідності розписок у цих справах мають розглядатися при вирішення справи по суті та не можуть бути вирішені при розгляді питань процесуального характеру.

Що стосується посилання апелянта на порушення розумності строків, то суд зазначає, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 2 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 8 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 2 листопада 2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 5 лютого 2004 року та інші).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці виходить із того, що розумність тривалості судового провадження необхідно оцінювати у світлі обставин конкретної справи та враховуючи критерії, вироблені судом. Такими критеріями є: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (Рішення «Бараона проти Португалії», 1987 рік, «Хосце проти Нідерландів», 1998 рік; «Бухкольц проти Німеччини», 1981 рік; «Бочан проти України», 2007 рік). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Окрім наведеного слід зазначити, що ч. 1 ст.125 ЦПК України передбачено, що зупинення провадження у справі зупиняє перебіг процесуальних строків. Таким чином, розгляд іншої справи у визначений процесуальним законом для цього строк, на який зупиняється провадження у цій справі, не матиме наслідків порушення процесуальних строків. Крім того, порушення, на думку скаржника, судом першої інстанції принципу ефективності судового процесу та розумності процесуальних строків, не може бути єдиною та достатньою підставою для скасування ухвали суду, оскільки не тільки позивач має право на захист своїх порушених прав, а і відповідач має право у визначений законом спосіб на захист своїх прав та інтересів. В даному випадку зупинення провадження у справі є обов'язком суду, обумовленим виконанням завдань цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України.

Згідно положень ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відповідність ухвали суду першої інстанції вимогам закону та обставинам справи, керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Д.О. Таргоній

К.П.Приходько