Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Л. М. ,

при секретарі Вангородська О. С.,

за участі позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з цивільним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про втрату права на житло, мотивуючи тим, що вона є власником кв.№22 по вул. Вернадського, 2 в м. Біла Церква Київської області. В квартирі зареєстровані відповідачі по справі ОСОБА_4 невістка позивачка, та її онука ОСОБА_2. Оскільки в червні 2016 року невістка з онукою забрали свої речі та не проживають у зазначеній квартирі, позивачка просила суд визнати їх такими, що втратили право користуватись житловим приміщенням її квартири.

Відповідачка ОСОБА_4 подала відзив на позовну заяву в якому просила відмовити у задоволенні позову, оскільки причиною не проживання відповідачів у зазначеній квартирі є неприязні стосунки між сторонами. В квартирі знаходяться особисті речі відповідачів. Крім того, ОСОБА_2 не проживає у зазначеній квартирі з тих підстав, що є вона є студентом Української медичної стоматологічної академії в м. Полтава. Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_4 просила відмовити у задоволенні позову та подала заяву про розгляд справи без її участі.

Позивачкою подано відповідь на відзив у формі заперечень, де вона не погоджується з доводами ОСОБА_4 та вказує, що відсутні докази того, що вона перешкоджає відповідачам користуватись житловим приміщенням, навчання ОСОБА_2 з 01.09.2017 року не є поважною причиною її не проживання у квартирі з червня 2016 року.

Позивачка в судовому засідання наполягала на задоволенні позовних вимог з підстав, що є аналогічними наведеним у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2, адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти доводів позивачки та вважає, що навчання ОСОБА_2 обєктивно вказує на поважність причин її не проживання у квартирі ОСОБА_1.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватно власності належить кв.№ 22 по вул. Вернадського,2 у м. Біла Церква Київської області, що підтверджується Договором купівлі-продажу від 19.07.2003 року, посвідчений державним нотаріусом Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_5.

Відповідно до довідки про місце проживання та склад сімї №358 від 19.06.2018р. відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_2 зареєстровані за адресою кв.№ 22 по вул. Вернадського,2 у м. Біла Церква Київської області.

Як вбачається з ОСОБА_6 №22/54 від 01 листопада 2016 року складеного позивачкою та мешканцями будинку, її сусідами, про не проживання зареєстрованих осіб, ОСОБА_4, ОСОБА_2 зареєстровані за адресою кв.№ 22 по вул. Вернадського, 2 у м. Біла Церква Київської області у зазначеній квартирі не проживають. Аналогічні відомості відображені у ОСОБА_6 №316/1 від 12 вересня 2016 року за підписом начальником КП БМР ЖЕК №6 ОСОБА_7

28 серпня 2018 року юристом КП БМР ЖЕК №6 ОСОБА_6 складено АКТ №155 в приміщенні зазначеної установи, в якому зазначено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не проживають за адресою кв.№ 22 по вул. Вернадського, 2 у м. Біла Церква Київської області з червня 2016 року.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_2 надали суду пояснення за змістом яких підтвердили не проживання відповідачів у квартирі позивачки з червня 2016 року.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на свій розсуд.

Нормою ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним право користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.10.2018 у справі № 490/12384/16-ц зроблено висновок по застосуванню статей 71, 72 ЖК Української РСР, який полягає в тому, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Вказані правові висновки доцільно застосовувати і до правовідносин, що виникли між сторонами.

В даному випадку, саме на позивачку покладено обовязок довести факт відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік.

Відповідачі визнають, що фактично не проживають у квартирі позивачки, при цьому, відповідачка ОСОБА_4 мотивує своє непроживання поганими відносинами між сторонами, що не може бути визнано судом за поважну причину не проживання за адресою реєстрації.

В той же час, ОСОБА_2 перебуває на навчанні у Українській медичній стоматологічній академії в м. Полтава з 01.09.2017 року, що сторонами не заперечується. У звязку з цим, з огляду на віддаленість м. Біла Церква від м. Полтава, ОСОБА_2 не проживає за адресою реєстрації з поважних причин. При цьому, суд відхиляє доводи позивачки щодо не проживання ОСОБА_2 у її квартирі саме з червня 2016 року. Суд враховує, що 28 серпня 2018 року юристом КП БМР ЖЕК №6 ОСОБА_6 складено АКТ №155 в приміщенні зазначеної установи, в якому зазначено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не проживають за адресою кв.№ 22 по вул. Вернадського, 2 у м. Біла Церква Київської області з червня 2016 року. Суд не може враховувати зазначений ОСОБА_6 в якості доказу такої обставини, оскільки його складено в приміщенні КП БМР ЖЕК №6, з нього не зрозуміло джерело обізнаності осіб що його підписали щодо не проживання відповідачів саме з червня 2016 року. Крім того, допитані в судовому засіданні свідки не вказали джерело своєї обізнаності щодо початку періоду не проживання відповідачки ОСОБА_2 у квартирі позивачки.

Враховуючи заначене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.319,405 ЦК України, ст.ст.12, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_4 іпн НОМЕР_1 паспорт СН 435724/ такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 іпн НОМЕР_1 паспорт СН 435724/ на користь ОСОБА_1 / іпн НОМЕР_2 паспорт СМ 013622/ 704, 80 грн судових витрат.

В частині позовних вимог до ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Білоцерківський міськрайонний суд.

Повне рішення складено 21.01.2019 р.

СуддяОСОБА_10