Справа № 309/1718/19
Провадження № 2/309/1176/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2019 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

у складі судді Довжанин М.М.

за участю секретаря судового засідання Погребняк І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_1 до Хустського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про звільнення майна з-під арешту,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Хустського районного суду Закарпатської області з позовом до Хустського РВ ДВС ГТУ юстиції у Закарпатській області, в якому просить зняти арешт з усього нерухомого майна та звільнити з-під обтяження нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконанні в Хустському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області знаходяться виконавчі провадження з примусового виконання судового наказу № 2-н-320/2007, виданого Хустським районним судом 24.09.2007 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» суми боргу в розмірі 3066, 08 грн. та судових витрат в розмірі 40,50 грн. та виконавчого листа № 2-172/2010, виданого Хустським районним судом 04.10.2010 року про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь акціонерного інвестиційного банку «УкрСиббанк» - 447 851, 72 грн. суми боргу за кредитним договором, а також судових витрат в розмірі 1700 грн. сплаченого держмита та 30 грн. сплаченого ІТЗ.

05.06.2013 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Хустського районного управління юстиції Якоб Ю.В. накладений арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми стягнення (449 581, 72 грн.). Постановою також заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику у межах суми боргу.

26.06.2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Хустського районного управління юстиції Якоб Ю.В. винесено постанову по виконавчому провадженню № 38311928 про повернення виконавчого документа стягувачеві.

22.05.2015 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Хустського районного управління юстиції Грець М.М. накладений арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Цією ж постановою заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику.

25.11.2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Хустського районного управління юстиції Грець М.М. винесено постанову по виконавчому провадженню №47641209 про повернення виконавчого документа стягувачеві.

21.03.2019 року позивач звертається до Хустського районного відділу ДВС із заявою, в якій просив звільнити майно з-під арешту. Проте з листа, отриманого з Хустського районного відділу ДВС вбачається, що арешт може бути знятий лише за рішенням суду.

Також зазначає, що в нього у АТ КБ «ПриватБанк» та АТ «УкрСиббанк» отриманих та непогашених кредитів немає, тому вважає арешт, накладений на його майно, безпідставним.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. До суду подав заяву про розгляд справи без його особистої участі, у заяві позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Представник відповідача Хустського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області в судове засідання не з`явився. До суду від старшого державного виконавця Грець М.М. надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача, посилаючись на наведені у відзиві обставини, просив суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, а справу розглядати у відсутності представника Хустського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області.

В порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності її учасників, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заяв та клопотань від сторін до суду не поступало. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не проводилось.

Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.

У судовому засіданні встановлено, що на виконанні у Хустському РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області перебували: виконавче провадження № 5981784 з примусового виконання судового наказу № 2-н-320/2007, виданого Хустським районним судом 24.09.2007 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» суми боргу в розмірі 3066, 08 грн. та судових витрат в розмірі 40,50 грн. та виконавчі провадження № 38311928, № 47641209 з примусового виконання виконавчого листа № 2-172/2010, виданого Хустським районним судом 04.10.2010 року про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь акціонерного інвестиційного банку «УкрСиббанк» - 447 851, 72 грн. суми боргу за кредитним договором, а також судових витрат в розмірі 1700 грн. сплаченого держмита та 30 грн. сплаченого ІТЗ.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Хустського районного управління юстиції Якоб Ю.В. від 05.06.2013 року за заявою стягувача про арешт майна боржника, накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення: 449581,72 гривень та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Хустського районного управління юстиції Грець М.М. від 22.05.2015 року для забезпечення реального виконання рішення, накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення: 449581,72 гривень та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише у межах суми боргу.

26.06.2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Хустського районного управління юстиції Якоб Ю.В. через відсутність у боржника майна на яке можливо звернути стягнення, винесено постанову по виконавчому провадженню № 38311928 про повернення виконавчого документа стягувачеві.

25.11.2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Хустського районного управління юстиції Грець М.М. через відсутність у боржника іншого майна на яке може бути звернуто стягнення, крім майна на яке встановлено законом заборону, винесено постанову по виконавчому провадженню №47641209 про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Згідно з приписами Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника припиняється на підставі винесеної державним, приватним виконавцем постанови про:

закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1 - 3, 5 - 7. 9 - 12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону;

повернення виконавчого документа стягувану на підставі пунктів 1,3, І частини першої статті 37 Закону;

зняття арешту з майна боржника з підстав, передбачених статтею 59 Закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Як вбачається з довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 06.05.2019 року № 12Q2U1DUSFS9O3K6, ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , електронний паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий 19.02.2019 року, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , станом на 06.05.2019 року не має заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк».

Крім того, з довідки АТ «УКРСИББАНК» від 07.05.2019 року за № 56-2-09/178 слідує, що клієнт ОСОБА_1 , номер за ДРФО НОМЕР_1 , не має станом на 07.05.2019 року отриманих та непогашених кредитів в АТ «УКРСИББАНК».

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 зазначеного вище Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, оскільки накладений арешт на все майно позивача ОСОБА_3 та заборона здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить йому обмежує право власності позивача, а також враховуючи відсутність заборгованості у позивача перед банками стягувачами, що робить накладені арешти на майно ОСОБА_1 безпідставними, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є доведеними, знайшли в судовому засіданні своє підтвердження та обґрунтування, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 223, 247, 263, 265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Зняти арешт з усього нерухомого майна та звільнити з-під обтяження нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Хустського

районного суду: Довжанин М.М.