Справа № 303/3794/18
2/303/36/19
ряд. стат. звіту - 40
РІШЕННЯ

Іменем України

24 січня 2019 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі : головуючого - судді Довжанин В.М.

секретар судового засідання Фозекош І.І.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди, просила зобовязати ОСОБА_3 спростувати недостовірну інформацію, опубліковану на сторінці в соціальній мережі «Фейсбук» (http:/facebook.com) 10 квітня 2018 року шляхом публікації про прийняте рішення суду з викладенням у такому повідомленні резолютивної частини рішення суду у строк не пізніше чотирнадцяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили. Також, просила стягнути з відповідача заподіяну моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн. та судові витрати.

Мотивуючи свої вимоги позивач зазначає, що вона є приватним підприємцем, здійснює підприємницьку діяльність в головному корпусі Торговельного комплексу «Гід». Відповідач ОСОБА_3, яка також здійснює підприємницьку діяльність на ринку «Гід», 10.04.2018 року о 23 год. 05 хв. поширила через мережу Інтернет недостовірну інформацію, яка порушує честь, гідність, завдає шкоди діловій репутації позивача, та могла б викликати паніку серед населення, а саме опублікувала на сторінці в соціальній мережі «Фейсбук» (http:/facebook.com) статтю про те, що ОСОБА_1 хворіє на туберкульоз, окрім того, ОСОБА_3 розповсюджувала неправдиві чутки, про те, що позивач хворіє на туберкульоз, між продавцями та покупцями торговельного комплексу «Гід». Посилається, що поширена інформація є наклепом, оскільки відповідно до медичної довідки від 03.04.2018 року, вона - ОСОБА_1, не перебуває на обліку у лікаря ЗПСМ з приводу захворювання легень; та згідно довідки Мукачівської ЦРЛ Флюрографія № 48 від 03.04.2018 року легені в нормі. Дані довідки надані ОСОБА_1 адміністрації Торговельного комплексу «ГІД», оскільки адміністрація вимагала спростування даної інформації, в іншому випадку договір оренди буде розірваний. На підставі чого, вона звернулась до Мукачівського районного відділення поліції Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області із заявою про поширення ОСОБА_3 недостовірної інформації про неї. В результаті чого, постановою судді Мукачівського міськрайонного суду від 10.05.2018 року, ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173-1 КУпАП за поширення чуток, що можуть викликати паніку серед населення або порушення громадського порядку та застосовано стягнення штрафу у розмірі 170 грн.

Вважає, що поширена відповідачем інформація принижує її честь, гідність та ділову репутацію, також, розповсюджена стаття висвітлює її з негативної сторони.

Такі дії ОСОБА_3 завдали їй моральної шкоди, яка виразилася в переживаннях, моральних стражданнях, порушенні душевної рівноваги, а також розладом здоровя.

Таким чином вважає, що вказані вище дії ОСОБА_3 порочать її честь, гідність та ділову репутацію, тому просить зобовязати ОСОБА_3 спростувати недостовірну інформацію, опубліковану на сторінці в соціальній мережі «Фейсбук» (http:/facebook.com) 10 квітня 2018 року шляхом публікації про прийняте рішення суду з викладенням у такому повідомленні резолютивної частини рішення суду у строк не пізніше чотирнадцяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили. Також, просить стягнути з відповідача заподіяну моральну шкоду в розмірі 10 000,00 гривень та судові витрати.

17 липня 2018 року провадження у справі було відкрито в порядку загального позовного провадження.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_2 просили задоволити позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач та її представник ОСОБА_4 заперечили проти задоволення позову ствердили, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження викладених у позовній заяві доводів. Вважає свої дії такими, що не порушують права будь-якої особи, тому просили відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 4 статті 32 Конституції України, статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 201, 277 ЦК України визначено гарантоване право кожної людини на захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.

Згідно приписів статтей 297 та 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, а також на недоторканність своєї ділової репутації. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі, ділової репутації.

В судовому засіданні встановлено, що дійсно в соціальній мережі «Фейсбук» (http:/facebook.com) Маряна ОСОБА_3 поширила статтю про те, що в м.Мукачево, в ТЦ «Гід» на торгівельних місцях 14 та 16 працює жінка старшого віку, продає чоловічі футболки, є підозра на туберкульоз, можливо хворіє на відкриту форму туберкульозу.

Наданими суду доказам підтверджується, що постановою судді Мукачівського міськрайонного суду від 10.05.2018 року, ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого с. 173-1 КУпАП за поширення чуток, що можуть викликати паніку серед населення або порушення громадського порядку та застосовано стягнення штрафу у розмірі 170 грн. Відповідно до мотивувальної частини постанови суду було встановлено, що ОСОБА_3 о 23 год. 05 хв. 10 квітня 2018 року поширила неправдиві чутки, які б могли викликати паніку серед населення, а саме опублікувала в соцмережі інтернету на сайті "Фейсбук" статтю про те, що ОСОБА_1 хворіє на туберкульоз. В суді ОСОБА_3 свою вину в опублікуванні статті в інтернеті визнала та пояснила, що впевнена в тому, що ОСОБА_1, яка працює у громадському місці продавцем, з огляду на її зовнішній стан хворіє туберкульозом та є небезпечною для оточуючих. Дана постанова набула законної сили 22.05.2018 року.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Крім того, відповідно до медичної довідки від 03.04.2018 року, ОСОБА_1, не перебуває на обліку у лікаря ЗПСМ з приводу захворювання легень; та згідно довідки Мукачівської ЦРЛ Флюрографія № 48 від 03.04.2018 року легені в нормі.

Згідно положень статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Слід зазначити, що обовязок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

У свою чергу не може бути предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням субєктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати. Така позиція відповідає судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року за №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» визначено що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і, яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Також, у вказаній вище Постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року за №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Статтею 5 Закону України «Про інформацію» передбачено, що кожна особа має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Статтею 200 ЦК України та статтею 1 Закону України «Про інформацію визначено що інформація - це документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце в суспільстві, державі та навколишньому середовищі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Судом встановлено, що відповідно до мотивувальної частини постанови суду від 10.05.2018 року, було встановлено, що ОСОБА_3 о 23 год. 05 хв. 10 квітня 2018 року поширила неправдиві чутки, які б могли викликати паніку серед населення, а саме опублікувала в соцмережі інтернету на сайті "Фейсбук" статтю про те, що ОСОБА_1 хворіє на туберкульоз. В суді ОСОБА_3 свою вину в опублікуванні статті в інтернеті визнала та пояснила, що впевнена в тому, що ОСОБА_1, яка працює у громадському місці продавцем, з огляду на її зовнішній стан хворіє туберкульозом та є небезпечною для оточуючих. Дана постанова набула законної сили 22.05.2018 року.

Наведене вище дає підстави вважати, що поширена відповідачем у мережі Інтернет Фейсбук" відносно ОСОБА_1 є недостовірною і такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1

У звязку з наведеним вище позов, позов в частині про зобовязання спростувати поширену інформацію, підлягає задоволенню.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення моральної шкоди слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно пункту 4 частини 2 цієї статті моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно пункту 3 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Суд вважає доведеною вимогу ОСОБА_1 щодо заподіяння їй моральної шкоди. Таким чином, з досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що позивачу внаслідок порушення її немайнових прав була заподіяна моральна шкода, яка полягала у моральних переживаннях, втраті часу та фізичних сил, порушення нормального ритму життя, а тому на користь позивача слід стягнути моральну шкоду у розмірі 5000 гривень.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення моральної шкоди є підставним та таким що підлягає частковому задоволенню.

Щодо судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Документально підтверджено сплату позивачем судового збору в сумі 2466 грн. за позовну вимогу немайнового характеру - 704,80 грн. за позовну вимогу майнового характеру в сумі 1762,00 грн. Оскільки позовна вимога немайнового характеру підлягає задоволенню повністю, то в судовий збір в сумі 704,80 підлягає до стягнення, а позовну вимогу за вимогу майнового характеру (моральна шкода) слід задовольнити частково, то з відповідача на користь позивача слід стягнути пропорційно 881,00 копійок сплаченого судового збору, що разом становить 1585,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 23, 270, 277, 280, 299 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»,суд,-

у хвалив :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди, задоволити частково.

Зобовязати ОСОБА_3 спростувати недостовірну інформацію, опубліковану на сторінці в соціальній мережі «Фейсбук» (http:/facebook.com) 10 квітня 2018 року шляхом публікації про прийняте рішення суду з викладенням у такому повідомленні резолютивної частини рішення суду у строк не пізніше чотирнадцяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_3, заподіяну моральну шкоду в розмірі 5 000 (пять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_3, сплачений нею судовий збір в розмірі 704,80 гривень та 881 гривень на загальну суму 1 585 (одна тисяча пятсот вісімдесят пять) гривень 80 копійок.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), мешканка м. Мукачево вул. Тургенєва,7/1, поштовий індекс 89600.

Відповідача: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4 , поштовий індекс 89600.

Повний текст рішення суду виготовлено 29 січня 2019 року

Головуючий В.М. Довжанин