Провадження №2-з/369/47/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2019 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Дубас Т.В. розглянувши матеріали заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову до пред`явлення позову,-

ВСТАНОВИЛА:

30 серпня 2019 до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви до суду, яка була мотивована тим, що ОСОБА_1 є спадкоємцем майна, що складається з права на земельну частку (пай) у ВАТ «Забір`я» розміром 2,75 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться в с. Забір`я Києво-Святошинського р-ну Київської області (Свідоцтво про право на спадщину за законом АЕК №616775 від 05 червня 2002 року, спадкова справа №241 за 2002 рік, зареєстровано в реєстрі за №1696). Спадкове майно належало померлому ОСОБА_3 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) НОМЕР_1 , виданого Києво-Святошинською райдержадміністрацією Київської області 16 вересня 2000 року на підставі рішення Києво-Святошинської РДА від 28 квітня 2000 року №176а та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №244. Отже, з 2002 року заявнику належало право власності на земельну частку (пай), а у Сертифікат у зв`язку із передачею права в порядку спадкування були внесені відповідні зміни. У викопіюванні з формування території Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області належна заявникові земельна ділянка значиться за №247, на схемі вказано місце її розташування. Межі земельної частки (паю) не були визначені в натурі, а державний акт на землю заявнику не видавався.

Користуючись правом на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства, керуючись ст. ст. 17, 33 Земельного Кодексу України, ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», у 2016 році заявником до Києво-Святошинської РДА було подано відповідну заяву про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 3,04 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель ВАТ «Забір`я» в адміністративних межах Забірської Сільської ради, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 червня 2002 року за №1696.

Розпорядженням Києво-Святошинської РДА від 26 серпня 2016 року №687 ( зі змінами, внесеними на підставі Розпорядження К-Святошинської РДА від 3 жовтня 2016 року №761 «Про внесення змін у розпорядження голови Києво-Святошинської РДА від 26.08.2016 №687») заявнику було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Роботи з розробки технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) мали б розпочатися після укладання договору із землевпорядною організацією, яка має ліцензію на їх виконання, що передбачено п. 2 Розпорядження.

На підставі Розпорядження та на замовлення заявника Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» (Київська обласна філія), розробило технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), код згідно КВЦПЗ - 01.01 - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Київська область АДРЕСА_1 Києво-Святошинський район АДРЕСА_1 Забірська сільська рада, земельна ділянка №247.

Отримавши технічну документацію із землеустрою, ОСОБА_1 звернулась із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки.

За результатами розгляду заяви державним кадастровим реєстратором Відділу у Києво- Святошинському районі Міськрайонного управління у Києво-Святошинському районі та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області, 08.11.2018 року ОСОБА_1 отримала Рішення від 06.11.2018 року №РВ- 18 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Відмова державного кадастрового реєстратора у внесенні відомостей до ДЗК обумовлено невідповідністю електронного документа установленим вимогам, а саме: перетин ділянок з ділянкою НОМЕР_2 - площа співпадає на 32,8944%; перетин ділянок з ділянкою НОМЕР_3 (зазначена земельна ділянка набула статусу архівної у зв`язку із поділом, внаслідок чого 15.01.2019 року в ДЗК зареєстровано земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_4 5203, НОМЕР_5 , НОМЕР_6 ) - площа співпадає на 32,7357%.

Відповідно до інформації, що міститься у Витязі №НВ-018 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_3 зареєстрована 10.03.2016 року на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 15.11.2011 ТОВ «Трад-Омаш»; площа земельної ділянки 1.0000 га.; цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства; категорія земель - землі сільськогосподарського призначення; вид використання земельної ділянки - ведення особистого селянського господарства; приватна власність. Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, власником зазначеної земельної ділянки є ОСОБА_4 .

Отже, як вбачається з вищенаведеного, належна заявнику земельна ділянка була поділена на дві окремі частини, кожній з яких присвоєно окремий кадастровий номер, змінено цільове призначення та в Державному земельному кадастрі міститься інформація про власників цих земельних ділянок.

В свою чергу, ОСОБА_4 набув у власність земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_3 , серед іншого на підставі розпорядження Києво- Святошинської РДА Київської області від 16.11.2011 року №2971 «Про передачу у власність 3-м громадянам України (згідно додатку) земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області».

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.06.2019 року у справі №369/8427/19 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про визнання недійсним та скасування рішення (розпорядження) органу виконавчої влади, тощо вищезазначене Розпорядження визнано недійним та скасовано в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_4 та ОСОБА_6 земельних ділянок площею 1,000 та 1,000 га відповідно для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та безоплатної передачі у власність ОСОБА_4 та ОСОБА_6 земельних ділянок площею 1, 000 та 1,000 га відповідно для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, виключивши із Списку 3-х громадян України, яким надаються у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Забірської сільської ради Києво-Святошинського району, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Як з`ясувалось заявником, під час розгляду вищезазначеної справи, 12.12.2018 року, ОСОБА_4 здійснив поділ земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_3 на три окремі земельні ділянки, а саме: земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_6 , земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_5 , земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_7 .

З метою підтвердження вищенаведеного, представник заявника адвокат В.С. Кишеня направив адвокатський запит до ГУ Держгеокадастру у Київській області, у відповідь на який Листом ГУ Держгеокадастру у Київській області від 23.07.2019 року № 29-10-0,222-9555/2-19 було надано підтвердження, що земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_3 набула статусу архівної у зв`язку із поділом, внаслідок чого 15.01.2019 року в ДЗК зареєстровано земельні ділянки, а саме: земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_6 , земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_5 , земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_7 .

З метою запобігання вчинення дій, які можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду та для забезпечення належного захисту законних прав і охоронюваних інтересів заявника, з метою забезпечення позову, заявник просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірні земельні ділянки, належні ОСОБА_4 ; заборони ОСОБА_4 відчужувати належні йому спірні земельні ділянки, змінювати їх цільове призначення, здійснювати їх перетворення, поділ, об`єднання з іншими земельними ділянками; заборонити земельним кадастровим реєстраторам вносити до Державного земельного кадастру будь-які відомості, які стосуються спірних земельних ділянок, належних ОСОБА_4 ; заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав здійснювати дії щодо реєстрації відомостей про спірні земельні ділянки належні ОСОБА_4 .

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Зміст та форма заяви відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується в тому числі накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 157 Цивільного процесуального кодексу України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. А п. 4 даної постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. При цьому ухвалою про забезпечення позову суд не може вирішувати спір по суті.

В той же час, вимоги заявника щодо заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, а саме: суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема: Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції реєстрації, утворені та діють відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень", вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та державну реєстрацію обтяжень речових прав на земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_5 площею 0,3333 га, :04 НОМЕР_8 площею 0,3333 га, : НОМЕР_9 площею 0,3334 га, не підлягають до задоволення, оскільки вони є не конкретизованими, а тому відсутні підстави для зазначення в ухвалі суду вказаного виду заборони.

На підставі викладеного та беручи до уваги те, що заява відповідає вимогам ст.ст. 149-151 ЦПК України, суддя вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказане нерухоме майно, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі.

Вказаний вид забезпечення є співмірним із позовними вимогами що буду заявлятись заявником що стосуються встановлення факту спільного проживання, визнання майна об`єктом спільної сумісної власності та поділ майна.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 149, 150, 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву задовольнити частково.

Накласти арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_5 площею 0,3333 га, :04 НОМЕР_8 площею 0,3333 га, :04 НОМЕР_10 площею 0,3334 га, які утворені шляхом поділу земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3 площею 1 га, які розташовані на території Забірської сільської ради у Києво-Святошинського району, Київської області.

Заборонити ОСОБА_4 відчужувати, змінювати цільове призначення, передавати в оренду, під заставу, в іпотеку земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_5 площею 0,3333 га, НОМЕР_7 площею 0,3333 га, НОМЕР_11 : НОМЕР_9 площею 0,3334 га, а також здійснювати їх перетворення, поділ, об`єднання з іншими земельними ділянками.

Заборонити земельним кадастровим реєстраторам, які входять до складу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (, вул. Народного Ополчення, 3, м. Київ, 03151) та її територіальних органів, вносити до Державного земельного кадастру будь-які відомості, які стосуються земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_5 , НОМЕР_7 , НОМЕР_6 .

Відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження" ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом. Строк пред`явлення ухвали до виконання в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого документа.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Інформація про стягувача: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ідентифікаційний код: НОМЕР_12 .

Інформація про боржника: ОСОБА_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код: НОМЕР_13 .

Копію даної ухвали направити заявнику для пред`явлення до виконання та сторонам для відома.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Суддя Дубас Т.В.