ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/2980/16-ц
Провадження № 22-ц/4820/96/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Спірідонової Т.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Дубова М.В.

за участю учасників справи: представника відповідачів ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 вересня 2018 року (суддя Семенюк В.В.) у цивільній справі за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в :

У червні 2016 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкова І.О. (далі по тексту - Банк), звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що 29 січня 2008 року між Банком та ОСОБА_5 було укладено договір кредитної лінії №758541/МБ на суму 185 000 доларів США на строк 84 місяці, з 29 січня 2008 року по 23 січня 2015 року, зі сплатою 14,4% річних за користування кредитом. Того ж дня між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до вказаного кредитного договору, згідно якої Банк надав позичальнику транш у розмірі 100 000 доларів США строком користування з 29 січня 2008 року по 23 січня 2015 року зі сплатою відсотків за користування траншем у розмірі 14,4% річних по терміновому кредиту та 28,8 % річних по простроченому кредиту для будівництва нежитлового приміщення. 1 квітня 2008 року укладено Додаткову угоду № 2 до договору кредитної лінії №758541МБ від 29 січня 2008 року, відповідно до умов якої Банк надав позичальнику транш в розмірі 50 000 доларів США строком користування з 1 квітня 2008 року по 3 грудня 2014 року зі сплатою відсотків за користування траншем у розмірі 14,9% річних по терміновому кредиту та 29,8 % річних по простроченому кредиту для будівництва нежитлового приміщення. 8 серпня 2008 року між сторонами було укладено Додаткову угоду № 3 по вказаному договору кредитної лінії, відповідно до умов якої Банк надав ОСОБА_5 транш у розмірі 41 500 тисячу доларів США строком користування з 8 серпня 2008 року по 7 січня 2015 року зі сплатою відсотків за користування траншем у розмірі 15,9 % річних по терміновому кредиту та 31,8% річних по простроченому кредиту для будівництва нежитлового приміщення.

В забезпечення виконання зобов'язань за договором кредитної лінії між Банком та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 було укладено договір іпотеки від 29 січня 2008 року, предметом якого є нерухоме майно: домоволодіння, що розташоване за адресою - АДРЕСА_1, та земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, загальною площею 0,0600 га, що розташована за вказаною адресою. Дане майно належить іпотекодавцям на праві приватної власності.

Відповідачі взяті на себе зобов'язання не виконують. Загальна заборгованість станом на 20 квітня 2016 року складає 569 921,73 доларів США, що еквівалентно 14 500 790,95 грн.

У зв'язку з цим позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 29 січня 2008 року - нерухоме майно: домоволодіння АДРЕСА_1, та земельну ділянку, загальною площею 0,0600 га, що розташована за тією ж адресою, що належать іпотекодавцям на праві приватної власності, в рахунок задоволення грошових вимог ПАТ «КБ «Надра», встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, за ціною, визначеною в межах виконавчого провадження, а також стягнути на користь ПАТ «КБ «Надра» солідарно з відповідачів витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн.

3 листопада 2016 року заочним рішенням суду першої інстанції позов задоволено.

30 березня 2017 року ухвалою місцевого суду виправлено описку в заочному рішенні та виконавчих листах.

У травні 2018 року ОСОБА_5 звернулась до місцевого суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 15 червня 2018 року скасовано заочне рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 3 листопада 2016 року.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 вересня 2018 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись з цим рішенням, ПАТ «КБ «Надра» в апеляційній скарзі просить його скасувати та прийняти нове на користь ПАТ «КБ «Надра».

Вважає, що судом прийнято неправомірне, незаконне та необґрунтоване рішення, яким порушено права та інтереси ПАТ «КБ «Надра», а саме право Банку як іпотекодержателя, на звернення стягнення на майно з метою забезпечення зобов'язань позичальника за договором кредитної лінії №758541/МБ від 29 січня 2008 року.

Посилається на те, що суд не дав належної оцінки наявним у справі доказам, не звернув уваги на те, що позичальником порушені умови кредитного договору, і ним же, як іпотекодавцем, умови договору іпотеки, що при наявній заборгованості перед Банком усі дії ОСОБА_5 спрямовані на вивільнення іпотеки, кредитна заборгованість на час постановлення судом рішення не погашена і підлягає погашенню на умовах, визначених сторонами у договорі кредитної лінії №758541/МБ від 29 січня 2008 року.

В апеляційній скарзі також зазначено, що строк позовної давності Банком не пропущено, оскільки за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Оскільки умовами кредитного договору передбачено погашення кредитної заборгованості частинами, то перебіг строку позовної давності починається з моменту невиконання позичальником своїх зобов'язань.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін. Відповідачі зазначають, що визначений у кредитному договорі та додаткових угодах до нього строк виконання щомісячних платежів по поверненню кредиту, так само як і строк дії кредитного договору, по грудень 2014 року та січень 2015 року, був змінений Банком шляхом звернення з позовом (5 серпня 2011 року) про дострокове стягнення кредиту, так само як був зміщений і початок перебігу позовної давності. Пред'явивши у серпні 2011 року позов про стягнення заборгованості за кредитним договором, рішення про задоволення якого набрало чинності в червні 2012 року, Банком не було перервано строк позовної давності, адже в червні 2016 року Банк вже звернувся до відповідачів з іншим предметом спору - звернення стягнення на іпотечне майно.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідачів, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 5 червня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 113, яким розпочато ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» та призначено уповноважену особу Фонду (т. 1 а. с. 261).

29 січня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_5 було укладено договір кредитної лінії №758541/МБ на суму 185 000 доларів США на строк 84 місяці, з 29 січня 2008 року по 23 січня 2015 року, зі сплатою 14,4% річних за користування кредитом (т. 1 а. с. 13).

В забезпечення виконання зобов'язань за договором кредитної лінії з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 було укладено договір іпотеки від 29 січня 2008 року, який посвідчено приватним нотаріусом Камянець-Подільського районного нотаріального округу Яцевич Г.В., зареєстрований в реєстрі за №239 (т. 1 а. с. 18-19). Предметом іпотеки є нерухоме майно: домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, загальною площею 0,0600 га, що розташована за вказаною адресою.

Дане майно належить іпотекодавцям на праві приватної власності.

На підставі вказаного договору та відповідно до вимог ст. ст. 512, 514 Цивільного кодексу України, ст. 33 Закону України «Про іпотеку», ч. 2 ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» до позивача перейшло право вимоги, що виникло з Договору про надання кредиту, Договору іпотеки, які укладені з ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

29 січня 2008 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до вказаного кредитного договору, згідно якого Банк надав позичальнику транш у розмірі 100 000 доларів США строком користування з 29 січня 2008 року по 23 січня 2015 року зі сплатою відсотків за користування траншем у розмірі 14,4% річних по терміновому кредиту та 28,8% річних по простроченому кредиту для будівництва нежитлового приміщення (т. 1 а. с. 14).

1 квітня 2008 року укладено Додаткову угоду №2 до договору кредитної лінії № 758541МБ від 29 січня 2008 року, відповідно до умов якої Банк надав позичальнику транш в розмірі 50 000 доларів США строком користування з 1 квітня 2008 року по 3 грудня 2014 року зі сплатою відсотків за користування траншем у розмірі 14,9% річних по терміновому кредиту та 29,8 % річних по простроченому кредиту для будівництва нежитлового приміщення (т. 1 а. с. 26).

8 серпня 2008 року між сторонами було укладено Додаткову угоду № 3 по вказаному договору кредитної лінії відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_5 транш у розмірі 41 500 тисячу доларів США строком користування з 8 серпня 2008 року по 7 січня 2015 року зі сплатою відсотків за користування траншем у розмірі 15,9 % річних по терміновому кредиту та 31,8% річних по простроченому кредиту для будівництва нежитлового приміщення (т. 1 а. с. 29).

Додатковими угодами до Договору кредитної лінії №,№ 1, 2 та 3 від 29 січня 2008 року, 1 квітня 2008 року та 8 серпня 2008 року, відповідно, Сторони погодили, що кредитні кошти та відсотки за користування ними мають сплачуватися ОСОБА_5 щомісячними платежами згідно графіків, проте остаточними строками їх повернення були: 23 січня 2015 року, 3 грудня 2014 року та 7 січня 2015 року (т. 1 а. с. 14, 26, 29).

Пунктами 2.3, 3.1.4 та 6.1.3 Кредитного договору Сторони узгодили, що у випадку невиконання, в тому числі, часткового невиконання ОСОБА_5 своїх зобов'язань по вчасному та повному поверненню кредитних коштів та відсотків за користування ними відповідно до графіків, Позивач має право достроково вимагати повернення кредиту в повному обсязі та відсотків за користування кредитними коштами, в тому числі шляхом звернення стягнення на заставлене майно.

Так само, пунктами 5.1.6, 5.1.7 та 7.1 Договору іпотеки Сторони узгодили, що у випадку не виконання в цілому, або в частині грошового зобов'язання за Кредитним договором у визначені строки, Позивач має право вимагати дострокового виконання зобов'язань за Кредитним договором, а у разі не виконання - отримати задоволення своїх вимог з вартості Предмету іпотеки шляхом звернення стягнення на нього.

В зв'язку із невиконанням ОСОБА_5 своїх грошових зобов'язань перед Позивачем по вчасному та повному поверненню кредитних коштів та відсотків за користування ними за умовами Кредитного договору, Банк позовною заявою, датованою 5 серпня 2011 року звернувся до Суду із вимогою дострокового стягнення усієї суми наявної заборгованості. Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 3 травня 2012 року, яке набрало законної сили 25 червня 2012 року, достроково стягнуто із ОСОБА_5 на користь Банку заборгованість за Договором кредитної лінії від 29 січня 2008 року №758541/МБ на загальну суму 263088,24 доларів США, з яких заборгованість по тілу кредиту 178430,18 доларів США.

В червні 2016 року ПАТ «КБ «Надра» звернулось до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, заборгованість визначено станом на 20 квітня 2016 року у сумі 569 921,73 доларів США, що еквівалентно 14 500 790,95 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту 178430,18 доларів США.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що іпотека є додатковим зобов'язанням, яким забезпечувалося виконання основного зобов'язання - повернення грошових коштів, отриманих за Кредитним договором ОСОБА_5 та відсотків за користування ними.

За висновками суду позовна давність тривалістю у три роки для пред'явлення позивачем позову до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки розпочалася заново на наступний день після пред'явлення вимоги про дострокове погашення заборгованості, тобто на слідуючий день після 5 серпня 2011 року (день звернення до суду по справі №2-2531/11 за позовом позивача до відповідачів про стягнення заборгованості за Кредитним договором,) та закінчилася 6 серпня 2014 року, в той час, як позовна заява про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок виконання грошових зобов'язань за Кредитним договором була подана до суду 13 червня 2016 року.

Тому у задоволенні позову Банку суд відмовив у зв'язку із пропуском строків позовної давності.

З таким висновком погоджується Хмельницький апеляційний суд.

Так, відповідно до ст. ст. 26, 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» позивач набув право стягнення заборгованості та задовольнити свої вимоги за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмету забезпечувального обтяження та укладення договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем від імені боржника.

Частиною 1 статті 620 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі невиконання боржником обов'язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Крім того ч. 2 даної норми права передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно із п. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком».

Згідно із п. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Згідно із ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно із п. 1 ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із п. 1 ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно із п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із п. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно із п. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно із п. 1 ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, висловленого у Постанові від 9 листопада 2016 року у справі №755/17150/14-ц, пред'явлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності.

Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами Банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту, як кінцевого строку виконання її умов.

Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому, обчислюється із дня застосування права на повернення кредиту достроково. Таким чином, пред'явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності.

Відповідно до п.п. 2 та 3 ст. 264 Цивільного кодексу України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Відповідно до ст. 266 Цивільного кодексу України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Посилання апелянта на те, що суд не дав належної оцінки наявним у справі доказам, не звернув уваги на те, що позичальником порушені умови кредитного договору, і ним же, як іпотекодавцем, умови договору іпотеки, що при наявній заборгованості перед Банком усі дії ОСОБА_5 спрямовані на вивільнення іпотеки, кредитна заборгованість на час постановлення судом рішення не погашена, не можуть бути підставою для скасування рішення суду. Зазначені аргументи є аналогічними доводам, викладеним в позовній заяві, не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанцій щодо їх оцінки.

Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України та спеціальними нормами у системі кредитування, які правильно застосовані судом першої інстанції при вирішенні спору.

Твердження апелянта, що строк позовної давності Банком не пропущено, оскільки за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України) суперечить вищевикладеному.

Доводи апеляційної скарги, що оскільки умовами кредитного договору передбачено погашення кредитної заборгованості частинами, то перебіг строку позовної давності починається з моменту невиконання позичальником своїх зобов'язань, є необґрунтованими. Пред'явлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов'язання.

Інші доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» залишити без задоволення.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 21 січня 2019 року.

Судді А.В. Купельський

Т.В. Спірідонова

Т.О. Янчук