ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/72/19 Справа № 177/19/18 Суддя у 1-й інстанції - Коваль Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони

позивач: Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»)

відповідач: ОСОБА_2

розглянуши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2018 року, яке постановлено суддею Коваль Н.В. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»)звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в обґрунтування якого зазначено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 19.03.2016 року, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 12549,93 гривні зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

В порушення умов зазначеної угоди, відповідач належним чином не виконав покладених на нього зобов'язань по погашенню кредиту, у зв'язку з чим, станом на 21.09.2017 року, утворилася заборгованість в загальному розмірі 14269 грн. 79 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 10195 грн. 17 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 1668 грн. 45 коп., заборгованості за пенею та комісією - 1268 грн. та штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди - 1138 грн. 17 коп.

На підставі наведеного позивач просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості за договором № б/н від 19.03.2016 року в розмірі - 14269,79 гривень, та судові витрати по справі в сумі 1600 гривень.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2018 року позов задоволено, з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за Договором про надання банківських послуг без номеру від 19.03.2016 року, станом на 21.09.2017 року, в загальному розмірі 14269 грн. 79 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 10195 грн. 17 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 1668 грн. 45 коп., заборгованості за пенею та комісією - 1268 грн. та штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди - 1138 грн. 17 коп.

Стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1600 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі, посилаючись на те, позивачем по справі не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ним було укладено з позивачем будь-які кредитні договори, оскільки відсутні оригінали вказаних догорів. Крім того, позивачем не доведено отримання відповідачем будь-яких кредитних коштів, оскільки відповідач отримав у Банку лише картку для отримання стипендії.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» - Бродька А.І., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому залишенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 19.03.2016 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» зменшив відповідачу розмір заборгованості за кредитним договором № SAMDN6775 від 14.02.2013 року, а саме відсотки на 273,87 гривень, комісію на 30,07 гривень, пеню на 0,00 гривень, штраф на 834,23 гривні. Заборгованість за договором № SAMDN6775 від 14.02.2013 року с дати підписання Генеральної угоди складала 13602,92 гривні.

Відповідно до п. 1.2. Генеральної угоди, з ціллю забезпечення кредитних зобов'язань по Договору позичальник зобов'язується в день підписання генеральної угоди мати залишок на банківському рахунку в розмірі 1053 гривень, та неухильно дотримуватись умов Генеральної угоди.

ОСОБА_2 добровільно, розуміючи значення своїх дій, підписав Генеральну угоду від 19 березня 2016 року, чим підтвердив факт ознайомлення із її положеннями, та визнав розмір заборгованості за кредитним договором SAMDN6775 від 14.02.2013 року та сам факт його укладення.

Також, своїм підписом відповідач підтвердив надання згоди на те, що підписанна Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між нею та Банком Кредитний договір (п.2 Угоди).

Зі змісту Генеральної угоди від 19 березня 2016 року вбачається, що її положення містять персональні дані відповідача, адресу його проживання, та іншу додаткову інформацію, необхідну для отримання кредитної картки. Також з копії Генеральної угоди чітко вбачається, що ОСОБА_2 визнав наступне: «Я згоден з тим, що Генеральна угода, разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Кредитний Договір . Я ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку...».

З умов Генеральної угоди вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 18.00% на рік, вказано розміри комісій та штрафів, тощо.

Генеральна угода від 19 березня 2016 року є самостійною угодою, яка підписана сторонами та містить всі необхідні умови.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, однак не може погодитись з розміром визначеної судом першої інстанції заборгованості, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Вимогами ст. 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або стандартних формах, який може бути лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи, Генеральна угода від 19 березня 2016 року, підписана позивачем та відповідачем, у зв'язку із чим колегія суддів вважає, що договір позики є укладеним, в угоді викладено всі умови договору між сторонами, тому посилання відповідача, що позивачем не надано доказів про наявність договору на відкриття та видачу платіжної картки, спростовується вище наведеним.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 614 ЦК України).

Згідно ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК, якщо інше не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг (а.с.24- зворот).

Отже, дослідивши заяву позичальника, довідку про умови кредитування, виписку по рахунку, витягу з Приват 24, відповідно до якого відповідачу, відповідно до Генеральної угоди було видано кредитну картку № 989830 з поміткою реструктуризація із строком дії до жовтня 2019 року та поповнення вказаної картки готівкою протягом строку її дії, умови Генеральної угоди від 19 березня 2016 року, взявши до уваги наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача та приходить до висновку, що Генеральна угода від 19 березня 2016 року та Довідка про умови кредитування є правочином, зокрема, становить собою договір позики, оскільки вчинена у письмовій формі, підписана сторонами, містить домовленість двох сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, зокрема, щодо надання строкового кредиту, зазначені умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що позивачем по справі не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ним було укладено з позивачем будь-які кредитні договори, оскільки відсутні оригінали вказаних догорів, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки в матеріалах справи наявна копія Генеральної угоди від 19 березня 2016 року яку позивач, добровільно, розуміючи значення своїх дій, підписав, чим підтвердив факт ознайомлення із її положеннями, та визнав розмір заборгованості за кредитним договором SAMDN6775 від 14.02.2013 року та сам факт його укладення. Крім того слід зауважити, що сумніви відповідача про те, що Генеральна угода від 19 березня 2016 року була загублена позивачем, є лише припущенням, в той час як в матеріалах справи наявна належним чином завірена копія Генеральної угоди від 19 березня 2016 року.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до витягу з Приват 24, відповідачу, відповідно до Генеральної угоди, було видано кредитну картку № 989830 з поміткою реструктуризація із строком дії до жовтня 2019 року та поповнення вказаної картки готівкою протягом строку її дії, що свідчить про виконання відповідачем умов Генеральної угоди від 19 березня 2016 року.

Не приймаються до уваги колегією суддів доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено отримання відповідачем будь-яких кредитних коштів, оскільки відповідач отримав у Банку лише картку для отримання стипендії, оскільки матеріалами справи належним чином підтверджено укладення Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 19.03.2016 року, та виконання вказаних умов відповідачем, що підтверджується поповненням відповідачем кредитної картки № 989830, яка була видана відповідачу відповідно до Генеральної угоди з відміткою про реструктуризацію.

Перевірячи розмір заборгованості, стягнутий з відповідача на користь позивача, колегія суддів вважає, що вказана заборгованість підлягає зменшенню, з огляду на наступне.

Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме п. 2.1.1.7.6 передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний уплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій.

Одночасно, п. 2.1.1.12.6.4. Умов та Правил надання банківських послуг визначено, що в разі непогашення суми простроченого кредиту понад 210 днів позичальник сплачує банку пеню, яка розраховується по формулі встановленій в п.2.1.1.12.6.1.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

В даному випадку Умовами та Правилами надання банківських послуг передбачено одночасне застосування двох видів неустойки - штрафу і пені за одне й те саме порушення, а саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Таким чином, колегія суддів вважає неправомірним застосування банком двох видів відповідальності за порушення умов кредитного договору пені та штрафу, у зв'язку з чим колегія суддів вважає, що розмір заборгованості стягнутої з відповідача на користь позивача має бути зменшений з 14269 грн. 79 коп. до 13131 грн. 62 коп.

В іншій частині наданий позивачем розрахунок заборгованості перевірений колегією суддів, з яким колегія суддів погоджується та вважає його вірним.

На підставі наведеного вище колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення сду першої інстанції, зменшивши розмір стягнутої з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» (у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк») заборгованості за кредитним договором б/н від 19.03.2016 року станом на 21.09.2017 року з 14269 грн. 79 коп. до 13131 грн. 62 коп., яка складається: з заборгованості за кредитом - 10195 грн. 17 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 1668 грн. 45 коп., заборгованості за пенею та комісією - 1268 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції зміні не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити частково.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2018 року змінити, зменшивши розмір стягнутої з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк») заборгованості за кредитним договором б/н від 19.03.2016 року станом на 21.09.2017 року з 14269 грн. 79 коп. до 13131 (тринадцять тисяч сто тридцять одна) грн. 62 коп., яка складається: з заборгованості за кредитом - 10195 грн. 17 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 1668 грн. 45 коп., заборгованості за пенею та комісією - 1268 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 28 січня 2019 року.

Головуючий:

Судді: