Постанова

Іменем України

29 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 161/785/17

провадження № 61-26384св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сімоненко В. М.,

учасники справи:

особа, яка подала скаргу - ОСОБА_1 ,

представник особи, яка подала скаргу - ОСОБА_2 ,

державний виконавець - Радчук Лілія Олегівна,

заінтересовані особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 22 травня 2017 року у складі колегії суддів: Бовчалюк З. А., Карпук А. К., Здрилюк О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст скарги

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою на постанову державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області( далі - Першого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області) Радчук Л. О. від 27 грудня 2016 року про зняття арешту з майна та зобов`язання вчинити дії.

Скарга мотивована тим, що ухвалою Луцького міськрайонного суду від 20 грудня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , за участю третьої особи - Служби у справах дітей Луцької міської ради, про визнання права власності на частку у майні, що належить особам на праві спільної сумісної власності, залишено без розгляду та скасовано арешт на спірне майно, накладений ухвалою суду від 27 листопада 2015 року. Ця ухвала не набрала законної сили у зв`язку з її оскарженням 27 грудня 2016 року до Апеляційного суду Волинської області. Однак, 27 грудня 2016 року державним виконавцем Першого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області Радчук Л. О. в межах виконавчого провадження № 4956520 була передчасно винесена постанова про зняття арешту із спірного майна з внесенням відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Внаслідок звільнення спірного майна з-під арешту 29 грудня 2016 року нерухоме майно було відчужене третій особі ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Т. О., що суттєво порушило право ОСОБА_1 на судовий захист.

Заявник також зазначає, що представник позивача ОСОБА_2 отримав копію ухвали 22 грудня 2016 року, тому вказана ухвала набирає законної сили 27 грудня 2016 року. Однак, судом видана ухвала з приписом про набрання законної сили 26 грудня 2016 року та припис про набрання нею законної сили засвідчений підписом не судді ОСОБА_9, яка розглядала справу, а іншою невідомою особою. Тому припис на ухвалі суду був вчинений з порушенням норм цивільного процесуального законодавства як щодо дати набрання ухвалою законної сили, так і щодо порядку його посвідчення, тому є незаконним.

Посилаючись на те, що державний виконавець зняла арешт з майна на підставі ухвали суду, яка не відповідає вимогам до виконавчого документа, діяла некваліфіковано, не давши відповідну оцінку реквізитам документу, який надійшов на виконання щодо набрання ним законної сили та підписам на документі, ОСОБА_1 просить суд визнати постанову від 27 грудня 2016 року державного виконавця Першого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області Радчук Л. О., винесену в межах виконавчого провадження № 4956520 про звільнення майна з-під арешту нерухомого майна: незавершеного будівництвом гаража-бокса на чотири секції (Б-2); незавершеного будівництвом адміністративно-побутового корпусу (А-2); незавершеного будівництвом гаража-майстерні (А-1) та допоміжних споруд: будинку охорони, вбиральні, огорожі та асфальтового покриття розташованого на АДРЕСА_1 , незаконною; зобов`язати державного виконавця Першого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області Радчук Л. О. в межах виконавчого провадження № 4956520 відновити арешт нерухомого майна: незавершеного будівництвом гаража-бокса на чотири секції (Б-2); незавершеного будівництвом адміністративно-побутового корпусу (А-2); незавершеного будівництвом гаража-майстерні (А-1) та допоміжних споруд: будинку охорони, вбиральні, огорожі та асфальтового покриття розташованого на АДРЕСА_1 відповідно до вимог ухвали від 27 листопада 2015 року в порядку забезпечення позову у справі № 161/11568/15-ц; зобов`язати державного виконавця відновити запис про арешт нерухомого майна: незавершеного будівництвом гаража-бокса на чотири секції (Б-2); незавершеного будівництвом адміністративно-побутового корпусу (А-2); незавершеного будівництвом гаража-майстерні (А-1) та допоміжних споруд: будинку охорони, вбиральні, огорожі та асфальтового покриття розташованого на АДРЕСА_1 , з дати його попереднього внесення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 квітня 2017 року в задоволенні скарги відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що дії державного виконавця при винесенні постанови про зняття арешту з майна відповідали Закону України «Про виконавче провадження».

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 22 травня 2017 року ухвала суду першої інстанції залишена без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги, оскільки державний виконавець при знятті застосованого судом арешту діяв виключно в межах наданих повноважень та у передбачений законом спосіб.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У червні 2017 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою та просить, посилаючись на порушення норм процесуального права, скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення скарги.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що винесена державним виконавцем постанова є неправомірною, оскільки винесена з порушенням вимог статті 59 Закону України «По виконавче провадження».

У жовтні 2017 року надійшли заперечення на касаційну скаргу, у яких ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції без змін, оскільки вона ухвалена з додержанням норм процесуального права.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що ухвалою Луцького міськрайонного суду від 27 листопада 2015 року в забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , за участю третьої особи - Служби у справах дітей Луцької міської ради, про визнання права власності на частку в майні, що належать особам на праві спільної сумісної власності, накладено арешт на: незавершений будівництвом гараж-бокс на чотири секції /Б-2/, незавершений будівництвом адміністративно-побутовий корпус /А-2/, незавершений будівництвом гараж-майстерня /а-1/ та допоміжні споруди: будинок охорони, вбиральню, огорожу та асфальтне покриття, розташовані на АДРЕСА_1, до вирішення справи по суті.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 грудня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 про визнання права власності на частку в майні, що належить особам на праві спільної сумісної власності залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України та скасовано арешт на спірне майно, накладений ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 листопада 2015 року.

27 грудня 2016 року ОСОБА_4 звернулася до Першого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області із заявою про прийняття до виконання ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 грудня 2016 року про скасування арешту, накладеного на підставі ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 листопада 2015 року.

27 грудня 2016 року державним виконавцем Першого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області Радчук Л. О. винесено постанову про зняття арешту з майна на підставі ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 грудня 2016 року та скасовано арешт на: незавершений будівництвом гараж-бокс на чотири секції /Б-2/, незавершений будівництвом адміністративно-побутовий корпус /А-2/, незавершений будівництвом гараж-майстерня /а-1/ та допоміжні споруди: будинок охорони, вбиральню, огорожу та асфальтне покриття, розташовані на АДРЕСА_1, що накладено згідно з ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської областівід 27 листопада 2015 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом (пункт 2 частини першої статті 3 Закону).

Статтею 4 Закону встановлені вимоги, яким має відповідати виконавчий документ, що пред`являється до виконання.

Положенням частини четвертої статті 4 Закону визначено випадки, за яких виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання.

Тобто законодавець чітко передбачив вимоги, які повинен містити виконавчий документ, та випадки, у яких, виконавчий документ повертається стягувачу.

Суди попередніх інстанцій дійшли правильного та обґрунтованого висновку про те, що ухвала Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 грудня 2016 року про залишення позовної заяви без розгляду та скасування арешту нерухомого майна відповідала вимогам частини першої статті 4 Закону, а тому у державного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа без виконання заявнику, оскільки в частині четвертій статті 4 Закону чітко встановлений перелік, у яких випадках виконавчий документ повертається стягувачу.

Положеннями Закону не передбачено обов`язку державного виконавця здійснювати будь-які дії, щодо перевірки інформації, яка зафіксована у виконавчому документі, який відповідає вимогам Закону, зокрема, щодо набрання судовим рішенням законної сили чи належності підпису особі, яким такий документ скріплений.

Відповідно до частини першої та пункту 2 частини другої статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

Таким чином будь-які дії, які не передбачені цим Законом, що вчинені виконавцем в межах виконавчого провадження, будуть порушувати права та інтереси учасників виконавчого провадження.

Постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника (частина п`ята статті 13 Закону).

Відповідно до частини другої статті 59 Закону, у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову (пункт 6 частини четвертої статті 59 Закону).

Таким чином, державним виконавцем правомірно було винесено постанову про зняття арешту з майна відповідно до статей 13, 59 Закону на підставі ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 грудня 2016 року.

Державний виконавець при знятті застосованого судом арешту діяв виключно в межах наданих повноважень та у передбачений законом спосіб.

За змістом розділу 7 ЦПК України судом можуть бути визнані неправомірними дії виконавця та скасована постанова виконавця лише за умови доведеності порушення виконавцем вимог Закону при вчиненні дії або ж винесенні процесуального документу, що у даному випадку не доведено скаржником та не встановлено судом.

Доводи касаційної скарги про те, що винесена державним виконавцем постанова є неправомірною, оскільки винесена з порушенням вимог статті 59 Закону України «По виконавче провадження», є безпідставними і не спростовують висновків судів попередніх інстанцій щодо правомірності постанови державного виконавця.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно зі статтею 400 ЦПК України.

При вирішенні справи суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, вірно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 22 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

В. М. Сімоненко