КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2019 року м. Київ

Справа №755/12339/17

Апеляційне провадження №22-ц/824/11664/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

секретар Луговий Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області постановлену під головуванням судді Петришин Н.М. 10 червня 2019 року у м. Бровари, за поданням головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Лопатинської Надії Олексіївни про оголошення розшуку дитини ОСОБА_1, боржник: ОСОБА_2 , стягувач: ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В

У травні 2019 року головний державний виконавець Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Лопатинська Н.О. звернулася до суду із поданням, в якому проситла оголосити розшук дитини ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , для виконання судового рішення щодо його передачі матері ОСОБА_3 .

Подання мотивоване тим, що з 04 жовтня 2018 року у Броварському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження АСВП №55733872 з примусового виконання виконавчого листа №755/12339/17 виданого 01 червня 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва, про зобов`язання ОСОБА_2 передати малолітнього ОСОБА_1 його матері ОСОБА_3 .

У встановлений для виконання строк, рішення суду боржником виконано не було, про причини такого невиконання державного виконавця належним чином повідомлено не було. На момент звернення до суду боржником не здійснено жодних дій щодо передачі малолітнього ОСОБА_1 його матері ОСОБА_3 , а навпаки боржник ухиляється від виконання рішення суду.

У змісті подання державний виконавець посилається на те, що нею було вчинено ряд виконавчий дій для виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва, які виявились безрезультатними.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2019 року у задоволенні подання Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Лопатинської Надії Олексіївни про оголошення розшуку дитини ОСОБА_1 - відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що на час вирішення питання про оголошення розшуку, дитина розшукана, однак відмовилась йти до стягувача ОСОБА_3 , яка є його матір'ю. Доводи подання, є безпідставними, тому виходячи зі змісту подання, аналізу положень чинного законодавства України, поданих матеріалів до подання, суд дійшов висновку, що у задоволенні подання про оголошення розшуку ОСОБА_1 слід відмовити.

Не погодився із вказаним судовим рішенням Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, його представником подано апеляційну скаргу посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що посилання суду першої інстанції на те, що на час вирішення питання про оголошення розшуку, дитина розшукана, однак відмовилась йти до стягувача ОСОБА_3 , яка є його матір`ю не відповідають дійсності. Зазначає, що 05 червня 2019 року передати дитину належним чином не виявилось можливим, оскільки ОСОБА_1 був емоційним, стурбованим, а тому було прийнято рішення перенести виконавчі дії на наступний день. Боржник до відділу на вимогу державного виконавця у зазначений час 06 червня 2019 року не з'явився, про свою неявку та причини неявки державного виконавця не повідомив, про що державним виконавцем складено відповідний акт про підтвердження факту по суті. Також зазначає, що станом на 12 липня 2019 року рішення суду по суті залишається не виконаним, місце знаходження ОСОБА_1 не встановлено. Батько ОСОБА_2 на вимоги державного виконавця для проведення виконавчих дій не з`являється, дитину ОСОБА_1 його матері не передає, постійне місце знаходження ОСОБА_1 не повідомив.

Враховуючи вищевикладене, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким подання Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про оголошення розшуку дитини ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

В судовому засіданні представник Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Київській області - Перепелиця А.В. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Також підтримав апеляційну скаргу представник стягувача - адвокат Старенький С.Є.

Боржник ОСОБА_2 заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 01 червня 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №755/12339/17 про зобов'язання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , передати малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 5).

Головним державний виконавець Броварського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Лопатинською Н.О. винесено 04 жовтня 2018 року постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№57356572 з виконання виконавчого листа №755/12339/17 виданого 01 червня 2018 року. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження (а.с. 6, 9).

Державним виконавцем відділу неодноразово здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 , про що складено відповідні акти державного виконавця від 23 жовтня 2018 року, 01 листопада 2018 року, 10 листопада 2018 року. У вказаних актах встановлено відсутність боржника та дитини за вказаною адресою (а.с. 7, 12, 13).

До Деснянського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві 13 листопада 2018 року за вих. №51262 направлено постанову про доручення проведенні виконавчих дій за адресою реєстрації боржника: АДРЕСА_1 по виконавчому провадженню № 5735672 (а.с. 14).

Державним виконавцем 13 листопада 2018 року до Броварського міськрайонного суду Київської області подано подання про примусове входження до житла боржника за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 (а.с. 83, 84).

До Каховського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 14 листопада 2018 року направлено постанову про проведення виконавчих дій ВП№ 57356572 (а.с. 17, 18).

Державним виконавцем 22 листопада 2018 року винесено постанову про призначення виконавчих дій за адресою: АДРЕСА_2 , на 04 грудня 2018 року із залученням представників Броварського ВП ГУНП в Київській області та Служби у справах дітей та сім`ї (а.с. 92).

28 листопада 2018 року до відділу надійшов акт державного виконавця Деснянського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 21 листопада 2018 року по постанові про доручення проведення виконавчих дій за адресою реєстрації боржника: АДРЕСА_1 , встановлено, що за зазначеною адресою боржник ОСОБА_2 та малолітній син ОСОБА_1 не проживають, проживає ОСОБА_8 (з її слів орендує квартиру).

Державним виконавцем складено акт в присутності понятих та представника стягувача ОСОБА_3 - ОСОБА_9 про те, що 04 грудня 2018 року виїздом по місцю виконання рішення суду в АДРЕСА_2 в призначений день і час двері до домоволодіння відкрила цивільна дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_11 та надала доступ до будинку та інших приміщень на території домоволодіння. Малолітнього ОСОБА_1 на території домоволодіння не виявлено (а.с. 22).

До Броварського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області 07 грудня 2018 року надійшло 2 акти державного виконавця від 16 листопада 2018 року Каховського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Херсонській області по постанові про доручення проведення виконавчих дій за адресами: АДРЕСА_5 , в яких зазначено, що дитини - ОСОБА_1 за вищезазначеними адресами не бачили (а.с. 19-21).

Державним виконавцем складено акт про те, що 18 грудня 2018 року виїздом по місцю виконання рішення суду в АДРЕСА_1 двері до домоволодіння відкрила цивільна дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_11 та надала доступ до будинку та інших приміщень на території домоволодіння. Малолітнього ОСОБА_1 на території домоволодіння не виявлено. Зі слів ОСОБА_11 малолітній ОСОБА_1 на даний час знаходиться в Закарпатській області, м. Яремча, точної адреси не знає.

Державним виконавцем складено акт про те, що 04 січня 2019 року було здійснено виїзд в 19:30 год., за адресою: АДРЕСА_2 , з представником стягувача ОСОБА_9 , двері до домоволодіння відкрила цивільна дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_11 та надала доступ до будинку та інших приміщень на території домоволодіння. Малолітнього ОСОБА_1 та боржника ОСОБА_2 на території домоволодіння не було.

Державним виконавцем складено акт про те, що 29 січня 2019 року здійснено виїзд в АДРЕСА_2 , з представником стягувача ОСОБА_9 , прокурором місцевої прокуратури Щербатюк Ю.Л., слідчим СВ Броварського ВП - Кекіш Н.Ю., представником громадської організації всеукраїнське об`єднання «Захист прав матерів» - Левченко І.В. Двері домоволодіння відкрила цивільна дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_11 та надала доступ до будинку та інших приміщень на території домоволодіння тільки державного виконавцю, інших учасників не допустила. Малолітнього Андреу та боржника ОСОБА_2 на території домоволодіння не було.

Державним виконавцем складено акт про те, що 21 лютого 2019 року здійснено виїзд в АДРЕСА_2 , двері до домоволодіння відкрила цивільна дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_11 та надала доступ до будинку та інших приміщень на території домоволодіння. Малолітнього Андреу та боржника ОСОБА_2 на території домоволодіння не було.

Головний державний виконавець Лопатинська Н .О. 22 лютого 2019 року звернулась до Броварського міськрайонного суду Київської області з поданням про розшук дитини - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 народження (а.с. 29-31).

Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Каховського міськрайонного управління юстиції 01 березня 2019 року складені акти про те, що за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_8 боржника та дитину ОСОБА_1 не знайдено (а.с. 39-41).

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2019 року у задоволенні подання Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Лопатинської Надії Олексіївни про оголошення розшуку дитини ОСОБА_1 - відмовлено (а.с. 32-34).

Відповідно до актів державного виконавця від 18 квітня 2019 року та 07 травня 2019 року, складених при виїзді за адресою: АДРЕСА_2 , не вдалось виявити боржника та дитину ОСОБА_1 (а.с. 43, 43).

Постановою головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Лопатинської Надії Олексіївни від 13 травня 2019 року виконавчий лист №755/12339/17, виданий 01 червня 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва, переданий на виконання Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області (а.с. 71, 72).

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у київській області від 20 травня 2019 року прийнято виконавче провадження №57356572 з примусового виконання виконавчого листа №755/12339/17, виданого 01 червня 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва (а.с. 144).

Відповідно до акту державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області, складеного 05 червня 2019 року за участю стягувача, боржника, їх представників, було зобов`язано ОСОБА_2 з`явитись 06 червня 2019 року о 16:00 годин за адресою: Київська область, м. Київ, вул . Є . Сверстюка, 15 разом з ОСОБА_1 для проведення виконавчих дій з виконання виконавчого документа. Боржник від підпису відмовився (а.с. 176).

Відповідно до акту державного виконавця від 06 червня 2019 року встановлено, що боржник ОСОБА_2 разом з малолітнім ОСОБА_1 за адресою вчинення виконавчих дій: АДРЕСА_10 , не з`явилися. Причини їхньої неявки не встановлені (а.с. 153).

Відповідно до акту державного виконавця від 06 червня 2019 року здійснено вихід з стягувачем та понятими в АДРЕСА_2 , оглянувши територію домоволодіння за зазначеною адресою малолітнього ОСОБА_1 не розшукано (а.с. 154).

Статтею 129 Конституцією України визначено, що судові рішення є обов'язковими для виконання.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконання на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження».

За правилами ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводиться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішення, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Згідно зі ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача. Суд має право витребувати від виконавця всі необхідні документи для вирішення питання про оголошення розшуку. Суд розглядає подання виконавця протягом десяти днів.

Верховний Суд в постанові від 15 серпня 2018 року у справі №447/2194/16-ц зазначив, що відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із обєктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Разом з тим, невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 11-рп/2012 від 25 квітня 2012 року).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року).

Як вбачається з матеріалів справи 01 червня 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №755/12339/17 про зобов`язання ОСОБА_2 який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 передати малолітнього ОСОБА_1 його матері ОСОБА_3 .

Державним виконавцем вчинено ряд виконавчих дій для виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва, однак вказане рішення залишилось не виконаним.

Твердження боржника, які прийняті до уваги судом першої інстанції, про фактичне виконання рішення суду 05 червня 2019 року, колегія суддів вважає безпідставними, так як з матеріалів справи вбачається, що у вказаний день передача дитини не відбулась. З урахуванням інтересів дитини виконавчі дії призначені на 06 червня 2019 року із залученням ряду компетентних органів.

Боржник до відділу на вимогу державного виконавця у зазначений час 06 червня 2019 року не з'явився, про свою неявку та причини неявки державного виконавця не повідомив, про що державним виконавцем складено відповідний акт про підтвердження даного факту.

На момент постановлення оскаржуваної ухвали рішення Дніпровського районного суду м. Києва про зобов`язання ОСОБА_2 передати малолітнього ОСОБА_1 його матері ОСОБА_3 фактично не виконано. А наведені вище обставини справи свідчать про явне ухилення боржника від виконання рішення національного суду. При цьому, слід звернути увагу, що утримання дитини одним із батьків, наділених правами спільного піклування, без узгодження іншого є незаконним, порушує як права другого з батьків (матері в даній справі), так і дитини. Питання визначення її місця проживання вже було вирішено як судом Королівства Іспанії, так і судом України, при цьому були враховані інтереси дитини, і визначено місце проживання з матір`ю.

Тому посилання боржника на забезпечення ним інтересів дитини не можна визнати законними і обґрунтованими.

Посилання суду першої інстанції на те, що на час вирішення питання про оголошення розшуку, дитина розшукана, а доводи подання є безпідставними, не відповідають обставинам справи та спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов передчасних висновків про відмову в задоволенні подання про оголошення розшуку дитини ОСОБА_1.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене та вимоги ст. 376 ЦПК України, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення подання про оголошення розшуки дитини.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області - задовольнити.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2019 року- скасувати та постановити нове судове рішення.

Подання Головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Лопатинської Надії Олексіївни про оголошення розшуку дитини ОСОБА_1 - задовольнити.

Оголосити розшук ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 05 вересня 2019 року.