Справа № 583/1481/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Ільченко В.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до судді Апеляційного суду Сумської області Хвостика С.Г., судді Тростянецького районного суду Маслова В.В. про визнання незаконними рішень,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року відповідно до ч. 1 ст. 26 ЦПК України визначено підсудність матеріалів цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до судді Апеляційного суду Сумської області Хвостика С.Г., судді Тростянецького районного суду Маслова В.В. про визнання незаконними рішень за Охтирським міськрайонним судом Сумської області.

В заяві позивач посилається на те, що 11.01.2019 він подав до Охтирського міськрайонного суду Сумської області заяву про незаконність рішення суду № 2-14/2009, де відповідачами зазначив Апеляційний суд Сумської області, суддю Охтирського міськрайсуду Сумської області ОСОБА_2, Верховну раду України, державу Україна. Однак всупереч ч. 1 ст. 26 ЦПК України підсудність справи вирішив Апеляційний суд Сумської області, якому позивач не довіряє, хоча підсудність справи мав визначати Верховний суд. Крім того, суддя Тростянецького райсуду Сумської області Маслов В.В. постановив незаконну ухвалу про накладення на позивача штрафу з тим, щоб останній більше не звертався до суду. Вважає, що таким чином Апеляційний суд Сумської області перевищив свої повноваження, і ухвали Апеляційного суду Сумської області та судді Тростянецького райсуду Сумської області є незаконними.

Дослідивши позовну заяву, доходжу висновку, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні Охтирським міськрайсудом Сумської області, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

Положеннями ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Разом з тим, однією з основних засад судочинства відповідно до пунктів 8 та 9 частини 2 статті 129 Конституції України, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення, обовязковість судового рішення.

Наведені норми права дають підстави для висновку, що судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України і вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені, що є гарантією забезпечення їх законності та обґрунтованості.

Крім того, відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року № 8 виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Аналогічну позицію висловлено у пункті 57 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів, де зазначено, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини. У Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду, у визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Виходячи з викладеного, заявлені ОСОБА_1 вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні судом першої інстанції, яким є Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 1 частини 1 статті 186, 260 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до судді Апеляційного суду Сумської області Хвостика С.Г., судді Тростянецького районного суду Маслова В.В. про визнання незаконними рішень.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Охтирський місьрайонний суд Сумської області протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області ОСОБА_3