ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року

м.Суми

Справа №577/3952/18

Номер провадження 22-ц/816/2447/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенко В. І.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 січня 2019 року в складі судді Кравченка В.О., ухваленого у м. Конотоп,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути на свою користь з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 04.11.2010 року в розмірі 164 652,42 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 08.11.2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, за умовами якого позивач надав позичальнику кошти у розмірі 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту, що може бути змінений банком, на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, який є договором приєднання, що підтверджується підписом у заяві. Позичальник взяті на себе кредитні зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого, станом на 03.06.2018 року, виникла заборгованість - 349594,74 грн, яка складається з: 164652,42 грн - тіло кредиту; 48265,39 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 136676,93 грн - заборгованість за пенею. Відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань, що і стало підставою звернення до суду, при цьому, банк просить стягнути лише тіло кредиту.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17.01.2019 року в задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Доводи скарги мотивує тим, що між сторонами у справі було укладено кредитний договір і відповідач підтвердив свою згоду з умовами і правилами банківських послуг, тарифами банку, про що свідчить його підпис в анкеті. Вказує, що банком було видано відповідачу кредитну картку, яка неодноразово перевипускалась, остання строком дії до травня 2020 року. Зазначає, що 12.06.2017 року на карту відповідача було помилково зарахована перекази від іншої особи в сумі 1060,03 та 206,73 доларів США, одразу ці кошти було знято відповідачем у гривневому еквіваленті (8000 грн, 8000 грн, 4000 грн) та ще 8000 грн, 2500 грн наступного дня. Згодом банком було ініційовано повернення вказаних коштів на рахунок платника, як помилково зарахованих. Зазначає, що відповідач попередньо використав вказані кошти, а після їх списання виникла заборгованість , яка підлягає обов'язковому погашенню відповідно до ст. 1212 ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу, подану через свого представника, відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Вказує, що позовні вимоги про стягнення безпідставно набутого майна банком не заявлялись, тому місцевий суд вірно відмовив у задоволення позову.

Представник банку апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги і просив залишити рішення без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що банком належними та допустимими доказами не було доведено про надання відповідачу кредиту в заявленому розмірі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається із цивільної справи, що 04.11.2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 відбулось підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 10).

Також, 04.11.2010 року ОСОБА_1 було підписано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій визначено умови кредитування, зокрема, розмір відсотків за користування кредитом, застосування неустойки (а.с. 11).

Додані банком до позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг відповідачем не підписані (а.с. 12-45).

На підставі вказаної анкети-заяви відповідачу було видано карти, останні НОМЕР_1 терміном дії до травня 2020 року та НОМЕР_2 - до листопада 2011 року (а.с. 73).

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості за період з 01.08.2015 року по 03.06.2018 року заборгованість на 03.06.2018 року становить 349594,74 грн, яка складається з: 164652,42 грн - тіло кредиту; 48265,39 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 136676,93 грн - заборгованість за пенею. При цьому, за даним розрахунком, зняття коштів відбулося 20.06.2017 року в сумі 75331,37 грн та 23.06.2017 року в сумі 89321,05 грн, що разом становить 164652,42 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Підставами позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» є неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, який було укладено шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, та стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 164652,42 грн.

Однак, як вбачається з пояснень, викладених банком в апеляційній скарзі, вказана заборгованість виникла внаслідок списання з рахунку відповідача грошових коштів, як помилкового перерахованих третьою особою, тобто повернення безпідставно набутих грошових коштів.

Вказані правовідносини регулюються главою 83 ЦК України, зокрема, відповідно до ст.1212 цього Кодексу особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову щодо стягнення заборгованості на підставі кредитного договору, оскільки в порушення вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, банком не було надано доказів, що вказана заборгованість виникла саме з кредитних правовідносин сторін у справі, а вимог про стягнення безпідставно набутого майна (грошових коштів), в порядку визначеному главою 83 ЦК України, банком заявлено не було.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з'ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Повне судове рішення складено 11 квітня 2019 року

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко