Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3817/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.01.2019 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Леньо В.В., при секретарі Казимірська Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Олешницької сільської ради Виноградівського району Закарпатської області про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Олешницької сільської ради Виноградівського району Закарпатської області про визнання права власності.

Позов мотивовано тим, що 08.01.2007 року померла тітка тітка позивачки ОСОБА_2, останнє місце проживання якої було с. Олешник, вул. Українська, 335 Виноградівського району Закарпатської області.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належний будинок в Олешник, вул. Українська, 335 Виноградівського району Закарпатської області.

За життя ОСОБА_2 залишила заповіт від 04.12.2002 року, в якому все своє майно на день своєї смерті заповідала своїй племінниці ОСОБА_3.

До дня смерті спадкодавця ОСОБА_2 ОСОБА_1 вела за нею догляд та після смерті допомагала у похованні.

Зазначений житловий будинок належав померлій ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 26.08.1992, яке видане на підставі розпорядження Виноградівської районної державної адміністрації за №167 від 267.08.1992. Копія свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 26.08.1992 отримана позивачем в архівному відділі КП «Виноградівське РБТІ», оскільки оригінал документа за життя спадкодавця було втрачено.

Після смерті своєї тітки, ОСОБА_2, ОСОБА_1 являється єдиним спадкоємцем.

З метою переоформлення правовстановлюючих документів на житловий будинок за адресою: с. Олешник, вул. Українська, 335, Виноградівського району Закарпатської області позивачка 26.10.2018, звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом до нотаріуса. Однак, приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу ОСОБА_4 надала їй письмову відмову № 782/01-16 від 26.10.2018 у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи її тим, що у моєї довірительки відсутні на ім'я спадкодавця правовстановлюючі документи на нерухоме майно та рекомендовано звернутися до Виноградівського районного суду Закарпатської області з метою визнання права власності.

Враховуючи те, що позивач прийняла спадщину, але не має можливості оформити в установленому актами цивільного законодавства порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, позивач змушена звернутись до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно.

Позивач у судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с.63).

Відповідач у судове засідання не зявилися, однак до суду подано письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують (а.с.62).

В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що 08.01.2007 померла тітка позивачки ОСОБА_2, про що 09.01.2007 було складено відповідний актовий запис № 5 Виконавчим комітетом Олешницької сільської ради Виноградівського району Закарпатської області та видано свідоцтво про смерть (повторно) від 17.10.2018 серії І-ФМ № 254078 (а.с.13).

Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй домоволодіння № 335 по вул. Українська в селі Олешник Виноградівського району Закарпатської області, яке розташоване на земельній ділянці площею 0, 25 га (підтверджується відповіддю Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області від 16.11.2018 за №03-21/2631 на адвокатський запит №15 від 09.11.2018, якою надано архівний витяг рішення виконавчого комітету Олешницької сільської ради від 27.01.1997 №3 «Про приватизацію земельних ділянок» на гр. ОСОБА_2. Й.Ф.) (а.с.34, 35).

04.12.2002 року ОСОБА_2, залишила заповіт, в якому все своє майно на день своєї смерті заповідала своїй племінниці ОСОБА_3 (а.с.14).

Доказами спорідненості позивачки та померлої ОСОБА_2, є заповіт посвідчений 04.12.2002 секретарем Олешницької сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, зареєстрований в реєстрі за №128 та копія свідоцтва про шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від 11.11.2006 серії І-ФМ №021997 видане Виконкомом Олешницької сільської ради Виноградівського району Закарпатської області (а.с.14. 33).

До дня смерті спадкодавця ОСОБА_2, ОСОБА_1 вела за нею догляд та після смерті допомагала у похованні, вказане підтверджується довідкою Олешницької сільської ради Виноградівського району Закарпатської області від 25.10.2018 за №02-10/1210 (а.с.24).

На момент смерті ОСОБА_6 проживала у своєму власному будинку, що знаходиться за адресою: с. Олешник, вул. Українська, 335, Виноградівського району Закарпатської області. Вказане підтверджується довідкою Олешницької сільської ради Виноградівського району Закарпатської області від 25.10.2018 за №02-10/1209 про те, що дворогосподарство в с. Олешник, вул. Українська, 335, Виноградівського району Закарпатської області, відповідно до записів погосподарської книги №2 особовий рахунок 0162-5, рахується за померлою ОСОБА_2.

Зазначений житловий будинок належав померлій ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 26.08.1992, яке видане на підставі розпорядження Виноградівської районної державної адміністрації за №167 від 267.08.1992 . Копія свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 26.08.1992 отримана позивачем в архівному відділі КП «Виноградівське РБТІ», оскільки оригінал документа за життя спадкодавця було втрачено (а.с. 15-17 зв., 18-18 зв., 19, 20).

Після смерті своєї тітки, ОСОБА_2, ОСОБА_1 являється єдиним спадкоємцем, що підтверджується відповіддю Виноградівського районного відділу ДРАЦ ГТУ юстиції в Закарпатській області від 17.11.2018 за № 1834/14.3-23 на адвокатський запит №16 від 09.11.2018 про те, що відносно померлої ОСОБА_2,04.10.1938 відсутній актовий запис про шлюб та розірвання шлюбу (а.с.34).

З метою переоформлення правовстановлюючих документів на житловий будинок за адресою: с. Олешник, вул. Українська, 335, Виноградівського району Закарпатської області позивачка 26.10.2018, звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом до нотаріуса. Однак, приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу ОСОБА_4 надала їй письмову відмову № 782/01-16 від 26.10.2018 у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи її тим, що у моєї довірительки відсутні на ім'я спадкодавця правовстановлюючі документи на нерухоме майно та рекомендовано звернутися до Виноградівського районного суду Закарпатської області з метою визнання права власності (а.с.21).

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані ЦК України (2003 р.).

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В ст.1217 ЦК України, зазначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ч.1 ст.1233 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

В порядку цивільного законодавства, а саме відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України позивачка прийняли спадщину, оскільки на момент смерті спадкодавця була неповнолітньою.

Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права с одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Відповідно до ч.2 п.24 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_3 України №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування у разі відсутності спадкоємців за заповітом та законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі і за нею необхідно визнати право власності.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, місце реєстрації: с.Олешник, вул.П.Копчі,43 Виноградівського району Закарпатської області, власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 335 по вул. Українська в с.Олешник Виноградівського району Закарпатської області, загальною корисною площею 28,5 кв.м., в тому числі житловою 9,9 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийОСОБА_7