Провадження № 2/317/656/2019
Справа № 317/947/19
19.08.2019 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Громової І.Б.,
при секретарі Коваль В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Вігор» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
У березні 2019 року до Запорізького районного суду Запорізької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Вігор» з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позовні вимоги мотивовано тим, що, 02 квітня 2018 р. ОСОБА_2 був прийнятий на роботу в Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Вігор» на посаду водія автотранспортних засобів згідно з наказом № 2830 від 30.03.2018р. та експедитором за суміщенням згідно наказу № 2830-С від 30.03.2018р. За наказом № 2863-А від 11.06.2018р. за Відповідачем був закріплений транспортний засіб RENAULT PREMIUM, державний номер НОМЕР_1 та напівпричіп KOGEL державний номер НОМЕР_2 , що належать Позивачу на підставі права власності, згідно свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_3 та САЕ НОМЕР_4 відповідно. У Позивача з Відповідачем 02 квітня 2018 р. укладений Договір № 29 про повну матеріальну відповідальність.
Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, вина відповідача в скоєнні ДТП доказуванню не підлягає так як це встановлено Постановами Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.08.2018 по справі №335/8747/18 та по справі №335/8762/18.
31 серпня 2018 р. Відповідач був звільнений за власним бажанням.
31 серпня 2018 р. між Відповідачем та Позивачем, на підставі добровільного зобов`язання Відповідача від 31.08.2018 р., була укладена Угода про добровільне відшкодування збитків. Згідно умов даної угоди, Відповідач у день звільнення вніс на розрахунковий рахунок Позивача узгоджену суму 1135, 30 грн. Залишок шкоди у сумі 8 000,00 грн. Відповідач зобов`язався виплачувати відповідно до затвердженого угодою графіку.
Згідно умов вищезазначеної угоди, фактично Відповідачем було сплачено 5600,00 грн.
Станом на 20 березня 2019 р. заборгованість Відповідача за вищезазначеною угодою складає 2400,00 грн. Таким чином, внесення коштів Відповідачем на розрахунковий рахунок Позивача в обумовлених угодою частками та строки так і не відбулося.
Відповідно до п. 4 вказаної угоди, стягнення шкоди буде проводитися у судовому порядку.
У Позивача укладений з ПрАТ СК «Арсенал Страхування» договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
В судове засідання належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник позивача в судове засідання не з`явився.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач ОСОБА_1 до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позовну заяву не подав, скориставшись своїми процесуальними правами на власний розсуд.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до 02 квітня 2018 р. наказу № 2830 від 30.03.2018 р ОСОБА_1 був прийнятий на посаду водія автотранспортних у Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Вігор» засобів згідно з наказом № 2830 від 30.03.2018 р.
Згідно наказу № 2830-С від 30.03.2018 р. ОСОБА_1 за суміщенням призначено експедитором, без звільнення від основної роботи.
Наказом № 2863-А від 11.06.2018 р. за ОСОБА_1 було закріплено транспортний засіб RENAULT PREMIUM, державний номер НОМЕР_1 та напівпричіп KOGEL державний номер НОМЕР_2 . Зазначені транспортні засоби належать ТОВ «ТД «Вігор» що підтверджується копіями свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_3 та НОМЕР_6 .
02.04.2018 р. між ТОВ «ТД «Вігор» та ОСОБА_1 було укладено Договір про повну матеріальну відповідальність № 29.
Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.08.2018 р. у справі № 335/8747/18, водія ОСОБА_1 ., було визнано винним у ДТП, що сталась 24.07.2018 р., притягнуто до адміністративної відповідальності та призначено стягнення у вигляді штрафу. Зазначена постанова набрала законної сили 10.09.2018 р.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
На підставі наказу № 2879 від 31.07.2018 р., заяви про добровільне відшкодування матеріальної шкоди ОСОБА_1 від 31.07.2018 р., Договору № 29 про повну матеріальну відповідальність від 02.04.2018 р. із заробітної плати ОСОБА_1 на користь ТОВ «ТД «Вігор» було утримано 2604,70 грн.
Відповідно наказу про звільнення № 2991-3 від 31.08.2018 р. ОСОБА_1 було звільнено за власним бажанням 31 серпня 2018 р.
31 серпня 2018 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «ТД «Вігор», було укладено угоду про добровільне відшкодування збитків.
Згідно п. 2 умов даної угоди, ОСОБА_1 у день звільнення вніс на розрахунковий рахунок ТОВ «ТД «Вігор» узгоджену суму 1135,30 грн.
Згідно умов вищезазначеної угоди, фактично відповідачем було сплачено 5600,00 грн.
У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань станом на 20.03.2019 р. заборгованість за вищезазначеною угодою складає 2400,00 грн.
Цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів ТОВ «ТД «Вігор» застрахована згідно договору про обов`язкове страхування укладеного з ПрАТ СК «Арсенал Страхування»
Станом на 20 березня 2019 р., внесення коштів Відповідачем на розрахунковий рахунок Позивача в обумовлених частками Угодою про добровільне відшкодування шкоди від 06.12.2018 р. так і не відбулося.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду за ст.1166 ЦК України визначають, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з положенням ст. 1187 ЦК України відповідальність покладається на власника (працівника) джерела підвищеної небезпеки та відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіла транспортним засобом.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до чинного законодавства, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини, крім випадків, передбачених чинним цивільним законодавством.
Відповідно до зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України, джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).
Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).
За загальним правилом, установленим ч. 2 ст. 1187 ЦК, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.
Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України).
Позивачем ТОВ «ТД «Вігор» були надані усі наявні та необхідні для встановлення обставин у справі докази, в тому числі і на підтвердження розміру спричинених йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди збитків, вартості ремонтно-відновлювальних робіт транспортних засобів.
Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги ТОВ «ТД «Вігор» про стягнення, спричиненої внаслідок ДТП.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України, суд -
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Вігор» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити в повному обсязі.
Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя І.Б. Громова