Справа №751/18/19
Провадження №2/751/401/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Філатової Л. Б.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові в режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в порядку суброгації,

з участю представника позивача - ОСОБА_3, представника відповідача - ОСОБА_4,

ОСОБА_5 виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ПрАТ «СК «АХА Страхування» звернулось з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 14979,76 гривень матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП в порядку суброгації. Заявлені вимоги обґрунтовують тим, що між позивачем та ОСОБА_6 укладено договір добровільного комплексного страхування наземного транспорту №3730146/05АВ від 06.04.2018 року, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону та пов»язані із володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем НОМЕР_1. Посилаються, що 12.06.2018 року сталося ДТП за участю застрахованого автомобіля та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням відповідача, внаслідок чого було пошкоджено автомобіль «Renault Logan», при цьому цивільно-правова відповідальність водія авто «Honda-CRV» застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на підставі полісу АК79811486. Постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 05.07.2018 року ДТП сталася з вини ОСОБА_2, що призвело до пошкоджень транспортних засобів, вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_1 склала 52520,18 гривень, частину якої 37530,42 гривні позивач сплатив ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відповідно до процедури прямого врегулювання. Зазначають, що частина вартості відновлювального ремонту 14979,76 гривень, яка не покрита процедурою прямого врегулювання, була сплачена позивачем на СТО за платіжним дорученням № 46 957 від 25.06.2018 року, а отже підлягає стягненню з відповідача. Підстави позову ст.ст.1166, 1188, 1194 ЦК України, Закон України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Суть відзиву відповідача в особі представника (а.с.86-89) зводиться до того, що страхова сума за полісом АК/78911486 становить 100000 гривень, а вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля НОМЕР_1 (вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості), розрахована ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» і складає 37540,42 гривні. Вважає, що у відповідача відсутній обов»язок оплачувати вартість ремонту без зносу, обсяг відповідальності не може перевищувати реальних збитків, завданих власнику транспортного засобу «Renault Logan» д/н НОМЕР_3, а заявлена до стягнення сума є коштами на поліпшення пошкодженого автомобіля. Зазначає, що рахунок та ремонтна калькуляція не є належними і допустимими доказами понесення витрат на ремонт автомобіля і не стосуються матеріального збитку, який має розраховуватись експертним шляхом, а не ремонтною калькуляцією та актом огляду транспортного засобу, складеними ФОП ОСОБА_7, який не є суб»єктом оціночної діяльності. Посилається на ст.ст.22, 1166, 1187, 1188, 1192 ЦК України, Закон України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджену наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року за № 1074/8395.

У відповіді на відзив (а.с.104-108) позивач вказує, що поняття вартість відновлювального ремонту і матеріального збитку є різними, у відповідача відповідно до ст.1166 ЦК України наявний обов»язок оплатити вартість ремонту без зносу, кошторис збитків складено на підставі рахунків СТО згідно з умовами п.20.11 Договору від 06.04.2018 року.

ІІ. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 01.02.2019 року провадження у даній справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.80-81).

Відповідач надав відзив на позов (а.с.86-89).

Позивач надав відповідь на відзив (а.с.104-108).

У відзив відповідач заявив клопотання про залучення в якості третьої особи на його стороні ОСОБА_8 акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування», позивач у відповіді на відзив заперечував проти його залучення.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22.03.2019 року (а.с.137-138) ОСОБА_8 акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» було залучено до участі у справі в якості третьої особи на боці відповідача.

Третя особа на боці відповідача ОСОБА_8 акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» надало письмові пояснення щодо позовної заяви та відзиву (а.с.158-161).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі і виклала пояснення зазначені в позовній заяві і відповіді на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю і виклав пояснення зазначені у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи на боці відповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» в судове засідання не з»явився, в поясненнях щодо позовної заяви та відзиву просив розглядати справу у його відсутності.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, застосовані судом норми права.

06.04.2018 року між АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» і ОСОБА_6 було укладено договір страхування наземного транспорту № 3730146 автомобіля НОМЕР_4 (а.с.5-17).

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

ОСОБА_6 15.06.2018 року звернувся до АТ «СК «АХА Страхування» із заявами про настання події, що має ознаки страхового випадку по КАСКО і про настання події, що має ознаки страхового випадку (а.с.18-19,20-22).

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 05.07.2018 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.124 КУпАП (а.с.28).

15.06.2018 року ФОП ОСОБА_7 було складено акт огляду транспортного засобу автомобілю НОМЕР_1 (а.с.30-38).

20.06.2018 року ФОП ОСОБА_7 було складено ремонтну калькуляцію автомобілю НОМЕР_1 (а.с.39-43) і виставлено рахунок на оплату № СФ-000228 на суму 52520,18 гривень (а.с.44).

На підставі договору страхування №3730146/05АВ від 06.04.2018 року АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» було здійснено розрахунки страхового відшкодування 14979,76 гривень і 38177,86 гривень (а.с.45,46).

Відповідно до страхового акту про «Пряме врегулювання» збитку № АХА2288183 від 21.06.2018 року (а.с.48) позивачем 22.06.2018 року за платіжним дорученням № 466 038 було перераховано ФОП ОСОБА_7 37540,42 гривні страхового відшкодування (а.с.49).

Відповідно до страхового акту № АХА2388185 від 21.06.2018 року (а.с.50) позивачем 25.06.2018 року за платіжним дорученням № 466 957 було перераховано ФОП ОСОБА_7 14979,76 гривень страхового відшкодування (а.с.49).

Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічна норма закріплена і в ст.27 Закону України «Про страхування».

Згідно до п.20.24 договору страхування наземного транспорту № 3730146 від 06.04.2018 року, укладеного між АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» і ОСОБА_6 до страховика, що виплатив страхове відшкодування, переходить в межах виплаченої суми право вимоги, яке страхувальник (або інша особа, що одержала страхове відшкодування) мають до особи, відповідальної за завдані збитки (а.с.12).

13.11.2018 року позивач направив відповідачу претензію щодо сплати 14979,76 копійок витрат (а.с.52-53), на яку представником ОСОБА_2 було направлено відповідь (а.с.54).

У відповідності до п.20.12 договору страхування наземного транспорту № 3730146 від 06.04.2018 року, укладеного між АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» і ОСОБА_6 при пошкодженні транспортного засобу внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення транспортного засобу (Кошторису збитків), в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу, а також вартість ремонтних робіт (а.с.11).

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової

відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно умов договору страхування.

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов'язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов'язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Предметом позову є вимога про відшкодування завданої майнової шкоди у вигляді сплати страхового відшкодування у розмірі 14979,76 гривень.

Учасники справи згідно з її матеріалами мають декілька зобов'язань: договірне зобов'язання між позивачем і потерпілим - за договором добровільного майнового страхування; деліктне зобов'язання між потерпілим та відповідачем - із завдання шкоди внаслідок ДТП; договірне зобов'язання між відповідачем і третьою особою - за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

На виконання договору добровільного майнового страхування позивач сплатив страхове відшкодування у розмірі 37540,42 гривень та 14979,76 гривень.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об'єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Вимога позивача (страховика потерпілого) до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника третьою особою.

Отже, кредитор у деліктному зобов'язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов'язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов'язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов'язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов'язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв'язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілого у деліктному зобов'язанні.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Відповідно до страхового полісу АК/7891486 (а.с.150) страховиком - ОСОБА_8 акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» застраховано цивільно-правову відповідальність ОСОБА_2 з страховим лімітом 100 000 гривень за шкоду, заподіяну майну.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

За загальним правилом, викладеним у пункті 5 частини першої статті 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає спеціальні правила щодо наслідків невиконання страхувальником обов'язку перед страховиком.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Суд вважає, що покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Зазначена позиція суду повністю узгоджується з висновком ОСОБА_9 Верховного Суду, викладеним у постанові від 04.07.2018 року по справі № 755/18006/15-ц.

Зазначене вище повністю спростовує доводи позивача і узгоджується з доводами відповідача, який заперечував проти відшкодування вже виплаченого позивачем страхового відшкодування.

Проаналізувавши і дослідивши всі надані сторонами докази у сукупності з правовими нормами, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заявлених позовних вимог.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідачем понесені і документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4000 гривень (а.с.91-98), які згідно ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.76-89, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 352 ЦПК України, суд, -

відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно умов договору страхування.

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в порядку суброгації - відмовити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (, р/р 0300 ОСОБА_10 «УкрСиббанк», МФО 351005) на користь ОСОБА_2, РНОКПП 2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Учасник справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права свободи, інтереси та (або) обов»язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до або через Новозаводський районний суд міста Чернігова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 10.04.2019 року.

Головуючий - суддя Л. Б. Філатова