ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/6055/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 22-ц/817/46/19 Доповідач - Бершадська Г.В.
Категорія - 304070000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Бершадська Г.В.

суддів - Ткач О. І., Ходоровський М. В.,

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу № 607/6055/15-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 жовтня 2018 року ( ухваленого суддею Дзюбичем В.Л., дату складання повно тексту рішення не зазначено) у справі за позовом дочірнього підприємства "Авторитет плюс" приватного підприємства "Східний масив" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за утримання будинку та прибудинкової території,

ВСТАНОВИВ:

07.04.2015 року ДП "Авторитет плюс" ПП "Східний масив" звернулося до суду з вказаним позовом.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1. Балансоутримувачем вказаного будинку є ПП "Східний масив". В свою чергу ПП "Східний масив" уклало з ДП "Авторитет плюс" договір на виконання послуг з управління та утримання об'єктів житлового фонду. Відповідно до договору від 01.04.2011 року управління житловим багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 здійснює ДП "Авторитет плюс" ПП "Східний масив", яке надає послуги по утриманню будинку та прибудинкової території за даною адресою. Внаслідок неналежного виконання своїх обов'язків в частині оплати наданих позивачем послуг у ОСОБА_1 утворилась заборгованість, яка станом на 01.02.2015 року становить 2506,26 грн.

Відповідно до поданої заяви про уточнення позовних вимог від 06 березня 2018 року позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги по оплаті за утримання будинку та прибудинкової території у сумі 7700,84 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.10.2018 року позовні вимоги ДП "Авторитет плюс" ПП "Східний масив" задоволено у повному обсязі і стягнуто із ОСОБА_1 в користь ДП "Авторитет плюс" ПП "Східний масив" 7700 (Сім тисяч сімсот) гривень 84 коп. заборгованості по оплаті за утримання будинку та прибудинкової території.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що згідно ст. 7 Закону України "Про житлово - комунальні послуги" до повноважень органу місцевого самоврядування не входило призначення балансоутримувача житлового будинку, а також надання дозволу визначеному ним балансоутримувачу на укладення договору з дочірним підприємством "Авторитет плюс" про надання послуг з управління будинком. На його думку такий договір повинен був укладатись між управителем та співвласниками будинку. Крім того, послуги з управління будинком та послуги з утримання будинку є різними видами послуг.

Суд проігнорував той факт, що статус надавача послуг з утримання будинку та прибудинкової території виникає на підставі укладеного договору тому, що ст. 20 Закону України "Про житлово - комунальні послуги" в імперативному порядку зобов'язує позивача укласти з споживачем договір про надання житлово-комунальних послуг, а його відсутність не створює у споживача обов'язку по оплаті.

Договір на надання послуг з управління будинком укладений між ДП "Авторитет плюс" та ПП "Східний масив" не передбачає права управителя на надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Акти виконаних робіт не є належними доказами, оскільки мешканці будинку, які підписали ці акти також не уклали договорів про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території з позивачем і тому не мали права їх підписувати.

Суд також не врахував тієї обставини що ОСОБА_1 з грудня 2014 року проживає без реєстрації у садівничому товаристві "Садки" тому не повинен сплачувати вказані послуги у зв'язку із своєю тимчасовою відсутністю.

В відзиві на апеляційну скаргу ДП "Авторитет плюс" апеляційну скаргу заперечує і вважає рішення суду першої інстанції законним і обгрунтованим.

Згідно приписів ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою ДП "Авторитет плюс" №1.168 від 24.03.2015 року. Інші особи, окрім відповідача у вказаній квартирі не зареєстровані.

У відповідності до рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 28.02.2011 року № 321 балансоутримувачем будинку № АДРЕСА_1 є ПП "Східний масив".

Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 28.04.2011 року № 786 ПП "Східний масив" дозволено укласти з ДП "Авторитет плюс" договір на виконання послуг з управління та утримання об'єктів житлового фонду.

Відповідно до договору від 01.04.2011 року про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд управління зазначеним багатоквартирним житловим будинком здійснює ДП "Авторитет плюс" ПП "Східний масив" та надає наступний ряд послуг, а саме: прибирання прибудинкової території; освітлення місць загального користування, підвалів; поточний ремонт конструктивних елементів, інженерних систем і технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього благоустрою, розташованих на прибудинковій території, обслуговування димовентиляційних каналів; технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем: холодного водопостачання та водовідведення в тому числі з періодичної повірки загально будинкових лічильників холодної води; дератизація, дезінсекція.

На оплату послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території відповідачу відкрито особовий рахунок № 30415.

Відповідач починаючи з 2012 року систематично не вносить оплату за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території внаслідок чого станом на 01.02.2015 року, тобто на момент пред'явлення позову, утворилася заборгованість в сумі 2506,26 грн., яка станом на 06.03.2018 року становить 7700,84 грн., що підтверджується наданим ДП "Авторитет плюс" архівом нарахувань за період з січня 2012 року по лютий 2018 року по квартирі за адресою АДРЕСА_1.

Задовольняючи позов суд виходив з того, що між сторонами склались відносини, які регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" відповідно до положень якого відповідач повинен оплачувати послуги з утримання будинку та прибудинкової території, які надає позивач, а відсутність договору про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування" (в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) та Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді, затвердженого Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №60 від 25.04.2005 року до повноважень органу місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить визначення виконавця житлово-комунальних послуг.

Згідно ч.1 ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуги з утримання будинків та прибудинкових територій включають: прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж , утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо та ціни/тарифи на них затверджуються органами місцевого самоврядування (ч.1 п.2, ч.2 ст.14 Закону).

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі рішень виконавчого комітету Тернопільської міської ради №321 від 28.02.2011 року, №786 від 28.04.2011 року та Договору про надання послуг з управління будинком від 01.04.2011 року ДП "Авторитет плюс" є надавачем послуг з управління будинком та утримання будинку і прибудинкової території в м. Тернопіль по вул. Руська 19.

Відповідно до п.п. 1, 10 вказаного Договору ( від 01.04.20011 року) ДП "Авторитет плюс" зобов'язався надавати послуги з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд та об'єктами благоустрою для забезпечення його сталого функціонування відповідно до цільового призначення та організовувати забезпечення потреб власників окремих житлових та нежитлових приміщень у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості: забезпечувати належну експлуатацію та утримання об'єкта відповідно до його цільового призначення і здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир та приміщень такого об'єкта; вживати заходів до ліквідації аварійних ситуацій; забезпечувати своєчасну підготовку об'єкта та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; визначати виконавців окремих послуг та укладати з ними договора; отримувати на поточний банківський рахунок плату від мешканців об'єкта за надані житлово-комунальні послуги.

Враховуючи наведене доводи апелянта про те, що орган місцевого самоврядування не вправі визначати виконавця житлово-комунальних послуг а також що ДП "Авторитет плюс" не є надавачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території оцінюються критично, оскільки зміст договору свідчить, що його предметом є в тому числі і надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

На підставі п.3.9 Правил управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №13 від 02.02.2009 року, особа, що здійснює управління будинком, здійснює організацію забезпечення мешканців об'єкта послугами згідно з укладеними договорами: з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; комунальними; з ремонту приміщень, будинків, споруд.

Згідно ч.2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Статтею 369 ЦК України визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Водночас Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду" також передбачено, що власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання, а тому повинні брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до частки у майні будинку.

Отже, ОСОБА_1 як власник квартири в багатоквартирному будинку, повинен брати участь у загальних витратах пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території.

Враховуючи те, що акти виконаних робіт підписані мешканцями будинку, тому вони є доказами виконання зафіксованих в них робіт (прибирання сходових кліток, прибирання території та інших робіт) у зв'язку з чим доводи апеляційної скарги про те, що мешканці будинку не вправі були без укладення відповідних договорів по утриманню будинку і прибудинкової території, підписувати акти виконаних робіт, не заслуговують на увагу суду.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачем не надано доказів в спростування проведення робіт вказаних в актах виконаних робіт.

Критичній оцінці підлягають і доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не мешкає у належній йому квартирі, а тому немає обов'язку оплачувати послуги з утримання будинку та прибудинкової території, з наступних підстав.

Стаття 322 ЦК України покладає на власника майна тягар його утримання. Зокрема власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки належна на праві власності відповідачу квартира розташована у багатоквартирному будинку, він зобов'язаний нести витрати по її утриманню, а відтак надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території та їх оплата не залежить від того, проживає власник у цій квартирі чи ні.

Згідно п.6 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (в редакції яка діяла на момент виникнення заборгованості) споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Однак, відсутність відповідача не була відповідно документально оформлена.

Доводи апеляційної скарги про те, що між сторонами не укладено договір на надання житлово-комунальних послуг, що є підставою для звільнення відповідача від оплати наданих послуг, оцінюється критично виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Вказане відповідає, правовій позиції Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території, викладеної у постанові № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року та у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 221/515/15-а.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку, що правовідносини між сторонами регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" та про обов'язок відповідача оплатити надані йому послуги.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд не вбачає підстав для скасування рішення суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Апеляційний суд, керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 389, 390 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 жовтня 2018 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає як малозначна.

Головуючий Г.В.Бершадська

Судді О.І.Ткач

М.В.Ходоровський