Справа № 580/993/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 вересня 2019 року м.Лебедин
Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В. секретаря судового засідання - Гладкової С.В., позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у місті Лебедині в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована по АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Лебединської міської ради , вул. Пушкіна, 2 м. Лебедин про визначення місця проживання дитини,-
Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою мотивуючи свої вимоги тим, що він з відповідачкою є батьками малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Шлюб з відповідачкою розірвано рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 15.12.2017 року , цивільна справа № 580/1730/17. 21.092017 року Білопільським районним судом Сумської області було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь відповідачки аліментів в розмірі ј частини всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. В березні 2019 року син ОСОБА_4 вирішив проживати з ним і з того часу він проживає з позивачем та перебуває на його повному утриманні. Наміру та бажання проживати разом з матір`ю дитина не має. У зв`язку з цим він звернувся до суду і просить визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з батьком ОСОБА_1 . Відкликати із Лебединського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області судовий наказ № 573/1812/17 виданий Білопільським районним судом Сумської області у справі № 573/1812/17 21вересня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Ухвалою суду від 25.04.2019 року, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.
9 липня 2019 року судом закрито підготовче засідання у справі із її призначенням до судового розгляду.
Позивач у судовому засіданні уточнив позовні вимоги і просив визначити місце проживання неповнолітнього сина з ним, звільнити його від сплати аліментів та відкликати виконавчий лист. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать поштові повернення.
Представник третьої особи у судовому засіданні не заперечила проти позовних вимог позивача не заперечила.
Керуючись ст. 280 ЦПК України, суд вважає, що дану справу можливо вирішити на підставі наявних в ній доказів, з урахуванням думки позивача, за відсутності відповідача та представника третьої особи і постановити заочне рішення.
Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію сторін, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 20.05.2006 між сторонами, було зареєстровано шлюб, актовий запис № 27 (а.с.8). Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 15.12.2017 року, шлюб між сторонами було розірвано (а.с.11).
У період шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 18.10.2006 року(а.с.9).
Також судом встановлено, що згідно з наказом Білопільського районного суду Сумської області від 21.09.2017, з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 щомісячно в розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу) але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття (а.с.10).
Як встановлено матеріалами справи, дитина проживає разом з батьком - позивачем по справі та знаходиться на повному його утриманні.
Дослідивши письмові матеріали справи встановлено, що в позасудовому порядку вирішити питання, з ким проживатиме їхній син, сторони не можуть.
Звертаючись до суду з позовом, позивач вказав, що в березні 2019 року син ОСОБА_4 вирішив проживати з ним і з того часу він проживає з позивачем та перебуває на його повному утриманні. Наміру та бажання проживати разом з матір`ю дитина не має. Тому з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини він просить визначити її місце проживання з ним.
Відповідно до ч.3ст.51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно з ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Як визначеност.ст.141, 153 СК України, яка кореспондує зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно зі ст.157 СК України, ч. ч.1,2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.
Згідно з ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим з батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може знешкодити розвиткові дитини.
Розглядом справи встановлено, що згідно з свідоцтвом про право власності серії НОМЕР_2 від 13.06.2005 року, позивачу на праві власності належить будинок АДРЕСА_1 (а.с. 17).
Позивач ОСОБА_1 офіційно працює ВП «Локомотивне депо Смородине» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» та займає помічник машиніста. За період роботи зарекомендував себе як ініціативний, відповідальний та кваліфікований спеціаліст. В колективі користується авторитетом, добродушний та комунікабельний (а.с.16).
Відповідно до довідки Лебединської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 7 наданої директором, ОСОБА_5 навчається у вищевказаній школі з поглибленим вивченням англійської та української мови у 6-а класі (а.с.13).
Як слідує з висновку про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виконавчого комітету Лебединської міської ради № 142 від 15.05.2019 року, комісія з питань захисту прав дитини вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 , разом із батьком ОСОБА_1 (а.с.30-32).
У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Судом не встановлено виняткових обставин у розумінні положень ст.161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з батьком ОСОБА_1 .. Натомість судом враховується факт того, що відповідачка по справі не цікавиться життям та здоров`ям дитини, а дитина знаходиться на повному утриманні батька.
Таким чином, вимоги в частині визначення місця проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком ОСОБА_1 , підлягають задоволенню.
Що стосується позовних вимог в частині припинення права стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , у зв`язку з визначенням місця проживання дитини з батьком, суд зазначає наступне.
Так, судом встановлено, що судовим наказом від 21.09.2017 року Білопільським районним судом Сумської області було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь відповідачки ОСОБА_2 аліментів в розмірі ј частини всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку (а.с.10).
Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 2 ст. 181Сімейного Кодексу України за домовленістю між батьками дитини той, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
Відповідно до ч. 3ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина 2статті 188 Сімейного кодексу України зазначає, що батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.
Згідно зі ст.273СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.
Відповідно до п. 17 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і відповідно право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.
З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому, обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.
Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перестав проживати з матір`ю, а став проживати з батьком ОСОБА_8 , тобто змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, а тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення від примусового стягнення на користь матері ОСОБА_2 аліментів, бо сімейний стан платника аліментів та особи, що їх одержує змінився, а дитина стала мешкати з батьком.
На підставі викладеного та керуючись ст. 51 Конституції України, ч.1ст.12 Закону
України «Про охорону дитинства», ст. ст. 7, 18, 141, 153,157,160,161,180,181,188, 273 СК України, ст.ст.258-289 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована по АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Лебединської міської ради , вул. Пушкіна, 2 м. Лебедин про визначення місця проживання дитини - задовольнити.
Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з батьком ОСОБА_1 .
Звільнити від сплати аліментів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лебедин Сумської області , мешканця та зареєстрованого по АДРЕСА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , яка зареєстрована по АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_3 , щомісячно в розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , які стягнуто судовим наказом № 573/1812/17 Білопільського районного суду Сумської області від 21.09.2017 року.
Відкликати з Лебединського міськрайонного віддлу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області судовий наказ № 573/1812/17 виданий Білопільським районним судом Сумської області 21.09.2017 року
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його проголошення не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Лебединським районним судом Сумської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Лебединський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через районний суд протягом 30 днів з дня його ухвалення.
Суддя: Бакланов Р. В.