справа №619/1534/17
провадження №2-ві/619/1/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2019 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Калиновської Л.В.,

за участю секретаря судового засідання - Суржкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дергачі заяву представника позивача ОСОБА_1 про відвід судді Калмикової Л.К., -

В С Т А Н О В И В:

22 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про відвід судді Калмикової Л.К. на підставі п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, посилаючись на те, що в провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу Кантемир Ірина Олексіївна, про усунення особи від права спадкування, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи - Дергачівська міська рада Харківської області, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом, визнання права користування земельною ділянкою в порядку спадкування. Вважає, що головуючий суддя Калмикова Л.К. упереджено та не об'єктивно ставиться до судового розгляду справи, завідомо займаючи позицію відповідача по справі, ОСОБА_3

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 22 січня 2019 року під головуванням судді Калмикової Л.К. визнано необґрунтованими доводи представника позивача - відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 про відвід судді.

Дослідивши заяву, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції має визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями.

У п.п.104-106 рішення Європейського суду з прав людини від 09 січня 2013 року по справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) зазначено, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ'єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб'єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об'єктивним у цій справі, та (іі) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Проте між суб'єктивною та об'єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об'єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об'єктивний критерій), а й може бути пов'язана з питанням його або її особистих переконань (суб'єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб'єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об'єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполучного Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), п. 32, Reports 1996-III).

У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

Підстави для відводу судді передбачені ст.ст. 36-37 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Ознайомившись з викладеними в заяві про відвід судді Калмикової Л.К. доводами, котрі належним чином не обґрунтовані та не підтверджені жодними доказами та враховуючи, що передбачені ст. 36 ЦПК України підстави для відводу відсутні, суд вважає заяву про відвід необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Крім того, відповідно до частини 3 статті 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Із змісту ухвали від 22.01.2019 вбачається, що справа перебуває на стадії судового розгляду, отже заявником було пропущено строк звернення до суду із відповідною заявою про відвід головуючого, поважності причин пропуску такого строку не повідомлено, а обставину, на яку заявник посилався як підставу для відводу судді не є винятковою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.35-40 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про відвід судді Калмикової Л.К.- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л. В. Калиновська