Справа № 554/9368/17
Провадження № 2/545/842/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2019 р. Полтавський районний суд Полтавської області

у складі головуючого судді Потетій А.Г.

за участю секретаря Кудря А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між публічним акціонерним товариством "АЛЬФА-БАНК" та ОСОБА_1 було укладено кредитні договори:

- № 500261151 від 16 березня 2012 р. на суму 19999 грн.; ,

- № 500296964 від 10 серпня 2012 р. на суму 19999 грн.

30.09.2014 між ПАТ "Альфа-Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дата Майнінг Груп" було укладено Договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ "Дата Майнінг Груп" перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором № 500261151 від 16 березня 2012 р. та № 500296964 від 10 серпня 2012 р.

10.10.2016 між ТОВ "Дата Майнінг Груп" та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, у відповідності до умов якого, ТОВ "Дата Майнінг Груп" відступило ТОВ "ФК "ЄАПБ" належне йому Право вимоги до Відповідача коштів, що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за 'Основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ "Дата Майнінг Груп", а ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло право вимоги грошових коштів від Відповідача по зазначеним Кредитним договорам.

Відповідно до Додатку № 1-1 до Договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 - характеристики права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами ТОВ "ФК "ЄАПБ" набув права грошової вимоги до Відповідача:

по кредитному договору № 500261151 від 16 березня 2012 р. в сумі 35830.90 грн., з

яких:

-14003.94 грн. - заборгованість за основною сумою боргу;

- 9076.96 грн. - заборгованість за процентами та комісією;

- 12750 грн. - пеня, штраф, неустойка.

по кредитному договору № 500296964 від 10 серпня 2012 р. в сумі 46383.04 грн., з

яких:

- 17607.97 грн. - заборгованість за основною сумою боргу;

- 16025.07 грн. - заборгованість за процентами та комісією;

- 12750 грн. - пеня, штраф, неустойка.

Згідно п. 2.3 Договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016, Право Вимогу вважається відступленим Фактору з дати надходження на рахунок ТОВ "Дата Майнінг Груп" Ціні Прав Вимоги в повному обсязі.... В дату отримання оплати,ТОВ "Дата Майнінг Груп" у повному обсязі Ціни Прав Вимоги відповідно до п 4.3. цього Договору Сторони підписують Акт приймання передачі Реєстру Боржників, за формою встановленою в Додатку № 2 до цього Договору (копії Акту приймання-передачі Реєстру Боржників додається).

Згідно п. 3.1.7. Договору факторингу ТОВ "Дата Майнінг Груп" запевняє та гарантує, що ні день укладення цього Договору Право Вимоги, яке відступається за цим Договором, не перебуває в заставі, дійсно має місце заборгованість Боржників перед Клієнтом, що ця заборгованість виникла на законних підставах (незалежно від наявності факту прострочки зобов`язань з боку Боржників, але за наявності законних підстав для стягнення заборгованості» що вона повністю не погашена, не прощена, не стягнена, а також, що права вимоги поверненні заборгованості по Боржникам не відступлені Клієнтом третім особам, Клієнтом не укладено угоди про заміну зобов`язань по поверненню такої заборгованості іншими зобов`язаннями.

На виконання умов Договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016, згідно вимог ст. ст. 512 - 514, 516 ЦК України, на адресу Відповідача, зазначену в Кредитних договорах, від імені ТОВ "Дата Майнінг Груп" Відповідачу направлено повідомлення про відступлення праві вимоги до ТОВ"ФК"ЄАПБ".

Згідно з умовами Кредитних договорів Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі в строки і на умовах, передбачених Договорами.

Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитними договорами.

В судове засідання представник позивача не з`явився надавши суду клопотання з проханням розглянути справу у відсутності представника, прохав позов задовольнити.

Від представника відповідача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, в задоволенні позову прохав відмовити в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позов.

Суд дослідивши матеріали справи вважає позов таким, що не підлягає до задоволення.

Так судом встановлено, та дана обставина не заперечується відповідачем, що 16 березня 2012 р. між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 500261151 на суму 19 999,00 грн. з датою остаточного повернення кредиту до 19 вересня 2014 року. Сторонами укладено Додаток № 1 до Кредитного договору № 500261151 від 16.03.2012 р., в якому узгоджений графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентої ставки, з урахуванням вартості всіх супутних послуг з 16.03.2012 р. по 19.09.2014 р.

10 серпня 2012 р. між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 500296964 на суму 19 999,00 грн. з датою остаточного повернення кредиту до 13 серпня 2015 року. Сторонами укладено Додаток № 1 до Кредитного договору № 500296964 від 10.03.2012 р., в якому узгоджений графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентої ставки, з урахуванням вартості всіх супутних послуг з 10.08.2012 р. по 13.08.2015 р. (надалі по тексту - Кредитні договори).

30 вересня 2014 р. між ПАТ «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп» було укладено Договір факторингу.

10 жовтня 2016 р. між ТОВ «Дата Майнінг Груп» та Відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 514 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Згідно ч. 1 ст. 107 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. (ст. 1082 ЦК України).

Відповідач не був повідомлений про відступлення грошової вимоги за кредитними договорами, як за першим Договором факторингу від 30.09.2014 р. так і за другим Договором факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 р., не отримував повідомлень про відступлення права грошової вимоги від ПАТ «Альфа-Банк», від ТОВ «Дата Майнінг Груп» та від позивача. Надана позивачем копія повідомлення ТОВ «Дата Майнінг Груп» від 19.10.2016 р. про відступлення права вимоги заборгованості, не містить підпису посадової особи, печатки товариства та доказів вручення цього документу відповідачу, стосується лише другого Договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 р. та не може бути належним підтвердженням повідомлення відповідача про відступлення права грошової вимоги за кредитними договорами. При цьому, звертаю увагу на те, що позивачем не надано ніяких доказів про повідомлення відповідача про укладання першого Договору факторингу від 30.09.2014 р.

Відповідно до п.1.1. Договору факторингу від 30.09.2014 р. Фактор (ТОВ «Дата Майнінг Груп») зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ПАТ «Альфа-Банк») за плату, а Клієнт (ПАТ «Альфа-Банк») зобов`язується відступити Факторові (ТОВ «Дата Майнінг Груп») свої права грошової вимоги до боржників за Кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1 до Договору.

Право грошової вимоги вважається відступленим Фактору (ТОВ «Дата Майнінг Груп») в день отримання Клієнтом (ПАТ «Альфа-Банк») грошових коштів від Фактора (ТОВ «Дата Майнінг Груп») у строки та порядку передбаченому в п.3.2. цього Договору, що підтверджується підписанням Акту прийому-передачі прав вимоги за формою наведеною у Додатку 2 до цього Договору (п.1.3. Договору факторингу від 30.09.2014 р.

У Договорі факторингу від 30.09.2014 р. та в Додатковій угоді № 1 від 08.12.2014 р., які укладені між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп», не зазначено, що за цим договором останній отримав право грошових вимог з Відповідача. Додаток № 1 до даного договору, Акт прийому передачі прав вимоги - позивачем суду не надані.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки, відсутні документи (додатку № 1 та Акту прийому передачі прав вимоги до Договору факторингу від 30.09.2014 р.), які підтверджують перехід від ПАТ «Альфа-Банк» до нового кредитора - ТОВ «Дата Майнінг Груп» прав у зобов`язаннях за кредитними договорами, то керуючись ч.2 ст. 517 ЦК України, відповідач має право не виконувати свого обов`язку новому кредитору до надання доказів переходу прав у зобов`язанні.

Тому, без належних доказів переходу прав у зобов`язанні за кредитними договорами, позивач не має право стягувати заборгованість, а самі позовні вимоги з огляду на це - є безпідставними та необґрунтованими.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до умови договору.

Відповідно до статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутись до суду з вимогами про захист порушеного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.. 258 ч.2 п.1 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.. 261 ч.1 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст.. 267 ЦК України Особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності.

Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Пунктом 7 ч. 13 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» заборонено кредитодавцю вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Згідно п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення п. 7 ч. 13 ст. 11 «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагали повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв`язку з цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Позивач у відповіді на відзив на позовну заяву стверджує, що відраховувати початок строку позовної давності необхідно з моменту коли позивач дізнався про його порушені права, тобто з моменту отримання права вимоги, а саме з після підписання Договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 р., адже тільки з цього моменту, на його думку, позивач довідався про порушення відповідачем кредитних зобов`язань. Такий висновок позивача є хибним . Оскільки, відповідно до ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Отже, сам факт укладання Договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 р. для позивача не може змінювати порядок обчислення та перебіг позовної давності.

Оскільки Кредитні договори встановлюють окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок Відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Позивач звернувся до суду з позовом 27 листопада 2017 року, тобто після спливу позовної давності за кредитним договором № 500261151 від 16 березня 2012 р. за всіма платежами, а за кредитним договором № 500296964 від 10 серпня 2012 р. - щодо платежів до 13.11.2014 р. (включно) за умови, якщо припустити, що у Позивача виникло право вимагати виконання зобов`язання за цими кредитними договорами відповідно до Договорів факторингу від 30.09.2014 р. та від 10.10.2016 р.

Крім цього, позивач посилається на ч. 1 ст. 259 ЦК України, відповідно до якої позовна давність встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін, та зазначає, що пунктом 24 «Загальних умов кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», затвердженими Розпорядженням директора юридичного департаменту ПАТ «Альфа-Банк» № 2129 від 17.07.2012 р. сторони домовились про збільшення строку позовної давності до 50 років.

Висновок позивача про збільшення між сторонами кредитних договорів строку позовної давності є необґрунтованим, з огляду на правову позицію викладену у постановах Верховного Суду України у справах № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року та № 6-1926цс15 від 4 листопада 2015 року.

Згідно з позицією Верховного Суду України щодо застосування статті 259 ЦК України, висловленою у цих справах, Умови, пунктом 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в п`ять років, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо Умови не містять підпису позичальника. Крім того, відсутні належні та допустимі докази, які би підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву № DNH4KP40740967 від 3 червня 2006 року, а також те, що Умови містили збільшену позовну давність на момент підписання вказаної заяви, або що у подальшому умови, зокрема щодо збільшення позовної давності, не змінювались. Крім того, у зазначеній заяві позичальника немає домовленості сторін щодо збільшення позовної давності.

Згідно із ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк, на які посилається позивач, не підписувалися відповідачем, а самі кредитні договори не містили умови збільшення строку позовної давності на момент підписання договорів.

Отже, за кредитними договорами № 500261151 від 16.03.2012 р. та № 500296964 від 10.08.2012 р. діє загальний строк позовної давності, визначений відповідно до чинного законодавства України.

Крім цього, Розділ № 2 Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», які затверджені Розпорядженням директора юридичного департаменту ПАТ «Альфа-Банк» № 2129 від 17.07.2012 р. не можуть поширюватися на кредитний договір № 500261151 від 16.03.2012 р., який укладений раніше ніж вказане розпорядження.

Також беручи до уваги те, що позивач не звернувся з заявою до суду про поновлення пропущеного строку, суд вважає, що клопотання відповідача про застосування строку позовної давності за кредитним договором підлягає до задоволення.

На підставі викладеного суд вважає позов таким, що не підлягає до задоволення у зв`язку з пропущенням строку позовної давності позивачем.

Судові витрати сплачені позивачем при зверненні до суду підлягають віднесенню за рахунок позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 12,13, 78-80, 141, 258 - 268, 280-283, 284, 352 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити у зв`язку зі спливом позовної давності.

Судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду в сумі 1600 грн.00 коп., віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського Апеляційного суду через Полтавський районний суд на протязі тридцяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його проголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення. В разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини рішення строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Головуючий: А.Г.Потетій