ПОСТАНОВА

Іменем України

10 січня 2019 року м. Кропивницький

справа № 398/355/18

провадження № 22-ц/4809/92/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Дьомич Л. М., Мурашка С. І.,

за участю секретаря судового засідання Тимошенко Т. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Виконавчий комітет Олександрійської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4, від імені і в інтересах якого діяв законний представник - батько ОСОБА_6, на заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області (суддя Орловський В. В.) від 03 вересня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

6 лютого 2018 року ОСОБА_6, який діяв в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 у якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 30 липня 2018 року (а. с. 85 - 87), просив стягнути з відповідача на користь неповнолітнього ОСОБА_6 невикористану суму аліментів - 18365 грн. 46 коп., а також змінити порядок сплати ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини шляхом перерахування коштів на відкритий у банківській установі рахунок ОСОБА_5 у розмірі 10 % від належної до сплати суми та 90 % на особистий рахунок ОСОБА_4 у банківській установі.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 4 грудня 2014 року ОСОБА_7 сплачує на користь відповідача аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 14 жовтня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. Він своєчасно і в повному обсязі виконує аліментні зобов'язання, навіть має переплату в розмір 28516 грн. 07 коп. Однак відповідач не використовує ці гроші на потреби дитини, а натомість накопичує їх на своєму персональному рахунку, а отже використовує не за призначенням. Разом з тим, відповідач не забезпечує належного харчування їх сина, не здійснює необхідних для його навчання витрат. З вказаного питання він звертався у грудні 2017 року позивач до Служби у справах дітей Олександрійської міської ради. Посилаючись на вказані обставини та норми ч.1, 5 ст. 19, ст. 179, ч.1 ст.186 СК України, позивач просив задовольнити його вимоги.

Короткий зміст рішення суду

Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 вересня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Суд мотивував своє рішення тим, що позов про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини може бути пред'явлений у випадку, коли кошти, сплачені як аліменти, витрачені їх одержувачем не на потреби дитини. Крім того, суд зазначив, що позивач не довів обставин, якими обґрунтовано пред'явлені ним вимоги, а витрачання одержувачем аліментів отриманих коштів на утримання дитини не являється порушенням права власності дитини на це майно.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6, діючи в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_5 на користь їх сина - ОСОБА_4 шляхом перерахування коштів з рахунку відповідача на рахунок сина в АТ «Ощадбанк» а також змінити порядок сплати аліментів шляхом перерахування на рахунок ОСОБА_5 10 % від належної до сплати суми, а 90 % - на рахунок ОСОБА_4

Узагальнені доводи і заперечень інших учасників справи

Відповідач не скористався своїм правом надати відзив на апеляційну скаргу.

На час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 досяг повноліття, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 47 ЦПК України, набув повної процесуальної дієздатності і сам представляв свої інтереси в суді. Він підтримав вимоги апеляційної скарги, поданої в його інтересах батьком - ОСОБА_6

Відповідач ОСОБА_5, повідомлена належним чином про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив такі обставини:

ОСОБА_6 і ОСОБА_5 є, відповідно, батьком і матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 грудня 2014 року стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сини ОСОБА_4 у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з 14 жовтня 2014 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 04 грудня 2018 року.

ОСОБА_4 проживає разом з матір'ю ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до складеної державним виконавцем довідки-рахунку по сплаті аліментів ОСОБА_6 станом на 01 листопада2017 року не має заборгованості зі сплати аліментів, натомість переплата по аліментах складала 28516 грн. 07 коп.

Відповідно до виписки ПАТ «Сбєрбанк» про рух коштів на особовому рахунку ОСОБА_5 за період з 01 листопада 2017 року по 01 лютого 2018 року залишок коштів на 01 листопада 2017 року складав 15446 грн. 15 коп., а станом 01 лютого 2018 року - 18365 грн. 58 коп. Надходження на рахунок у цей період є сплатою аліментів ОСОБА_6

ОСОБА_4 є студентом денного відділення Державного вищого навчального закладу «Олександрійський політехнічний коледж».

ОСОБА_6 звертався до Служби у справах дітей Олександрійської міської ради Кіровоградської області із заявою про надання висновку органу опіки і піклування про цільове (нецільове) витрачання матір'ю ОСОБА_5 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 Листом від 22 лютого 2018 року Служба у справах дітей Олександрійської міської ради Кіровоградської області повідомила ОСОБА_6 про те, що працівник служби провів перевірку цільового використання аліментів, у ході якої ОСОБА_5 за місцем її проживання та встановив, що вона з сином ОСОБА_4 проживає в однокімнатній квартирі, санітарний стан якої є задовільним. У розмові ОСОБА_5 повідомила, що отримує аліменти на утримання сина, і ці кошти акумулюються на її рахунку, причини невикористання цих коштів вона не змогла пояснити. Також вона повідомила, що не має іншого доходу, крім аліментів, які сплачуються на утримання дитини та допомоги її матері. Отримані кошти вона використовує частково на свої потреби (придбання ліків), сплату комунальних послуг, на продукти харчування. Також під час перевірки встановлено, що між матір'ю і сином склались напружені.

16 квітня 2018 року орган опіки і піклування Олександрійської міської ради склав висновок про доцільність стягнення невикористаної суми аліментів з ОСОБА_5 на користь неповнолітнього ОСОБА_4 та внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зміни порядку сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від неї.

За приписами ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 186 СК України ( у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку, що кожен з батьків зобов'язаний брати участь в утриманні своїх дітей. Один з батьків, який проживає окремо від дитини, зобов'язаний, зокрема, на підставі рішення суду, сплачувати аліменти на її утримання. Одержувачем таких аліментів, як правило, являється особа з якою проживає дитина (другий і батьків, опікун або піклувальник, тощо). Сплачені аліменти являються власністю дитини, але їх одержувач має право розпоряджатися ними виключно на потреби дитини і в її інтересах. При цьому платник аліментів зберігає право здійснювати контроль за цільовим використанням аліментів, що забезпечує дотримання найкращих інтересів дитини.

Нецільове використання одержувачем аліментів може мати наслідком зміну їх одержувача або зменшення розміру.

У справі, яка переглядається позивач обґрунтовував свої вимоги про зміну одержувача аліментів та стягнення невикористаної суми аліментів саме невикористанням відповідачем сплачених їй коштів на потреби дитини.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги платника аліментів, заявлені на підставі положень ст.186 СК України, можуть бути задоволені у разі встановлення судом на підставі висновку органу опіки і піклування та інших належних та допустимих доказів факту нецільового використання одержувачем аліментів коштів, що може полягати лише у їх витрачанні не для забезпечення потреб дитини, а на будь-які інші цілі. Накопичення на банківському рахунку одержувача коштів, сплачених як аліменти, не можна вважати їх нецільовим використанням.

Колегія суддів вважає таке тлумачення судом норм ст. 186 СК України помилковим так, як основною метою вказаної норми закону є забезпечення інтересів дитини, її належне утримання та створення умов повноцінного і гармонійного розвитку.

У зв'язку з цим нецільовим використанням аліментів слід вважати будь-яке невикористання їх на утримання дитини, зокрема використання на інші цілі або накопичення, за умови, що потреби дитини залишаються не забезпечені, але могли бути задоволені шляхом належного використання аліментів.

Проте помилковість висновку суду в цій частині не спростовує правильність рішення в цілому та висновку суду про недоведеність факту нецільового використання відповідачем аліментів.

Виходячи з обов'язку сторін довести обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України), позивач зобов'язаний довести належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факт нецільового використання ОСОБА_5 отриманих від нього аліментів на утримання дитини.

На підтвердження цих обставин позивач надав довідку-розрахунок по сплаті аліментів, складеної державним виконавцем (а. с. 11), згідно якої ОСОБА_6 не має заборгованості по аліментах, натомість у період з жовтня 2014 року по 01 листопада 2017 року він переплатив аліментів на суму 28516 грн. 07 коп.

Позивач також посилався на відомості, надані АТ «Сбербанк» (а. с. 60 - 62), згідно яких станом на 01 листопада 2017 року на особовому рахунку ОСОБА_5 малися кошти в сумі 15446 грн. 15 коп., а станом на 30 січня 2018 року - 18365 грн. 46 коп. За вказаний період від ОСОБА_6 відповідачу надійшли кошти: 21 листопада 2017 року - 275 грн., 18 грудня 2017 року - 1000 грн., 26 грудня 2017 року - 345 грн., 23 січня 2018 року - 1000 грн., 30 січня 2018 року - 344 грн., всього 2964 грн. У цей період ОСОБА_5 не використовувала кошти з вказаного особового рахунку.

Проте, суд вважає недоведеним позивачем, що кошти в сумі 15446 грн. 15 коп., які були на рахунку позивача станом 01 листопада 2017 року, являються сплаченими ОСОБА_6 аліментами так, як виписки по рахунку ОСОБА_8 до 01 листопада 2017 року (первісні документи) у справі відсутні.

Надані ОСОБА_6 світлокопії квитанцій за період з жовтня 2014 року по вересень 2017 року (а.с. 114 - 129) не дають підстав для категоричного висновку, що це єдине джерело надходження коштів на рахунок ОСОБА_5 так, як сплачена ним сума є більшою порівняно з залишком коштів на рахунку відповідача.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_6 сплачував аліменти у розмірі більшому, ніж це встановлено рішенням суду. Його переплата станом на 01 листопада 2017 року становила 28516 грн. 07 коп., а залишок коштів на рахунку відповідача на 01 листопада 2017 року становив лише 15446 грн. 25 коп. У зв'язку з цим суд вважає, що сплачені позивачем кошти на утримання сина, як в межах рішення суду так і з урахуванням здійсненої платником переплати, в більшій їх частині, були використані відповідачем.

Позивач не посилався на те, що ці кошти використовувалися відповідачем не на утримання їх неповнолітнього сина, а на інші цілі. Такі дані у справі відсутні.

Як вбачається з листа Служби у справах дітей Олександрійської міської ради від 22 лютого 2018 року (а.с. 46), 16 лютого 2018 року, під час відвідування працівниками Служби квартири ОСОБА_5, в якій вона проживає з сином ОСОБА_4, було встановлено, що умови проживання сім'ї є задовільними. Обставин, які б вказували не незабезпеченість дитини необхідними речами, продуктами харчування, послугами встановлено не було.

Згідно пояснень ОСОБА_5, наданих представника служби у справах дітей, та пояснень ОСОБА_4 наданих ним суду, відповідач сплачувала комунальні послуги за сина, готувала їжу та інше.

Орган опіки і піклування, надаючи суду висновок про можливість задоволення позову (а. с. 101), також об'єктивно не встановив фактів нецільового використання відповідачем аліментів. Свій висновок він обґрунтовував лише поясненнями ОСОБА_4, який пояснив, що мати не надає йому кошти для навчання та придбання продуктів харчування. При цьому орган опіки та піклування зробив лише одну інспекційну перевірку використання аліментів, але й під час неї конкретних фактів протиправної поведінки відповідача не встановив.

Пояснення ОСОБА_6 і ОСОБА_4 про те, що син проживав за рахунок коштів, які йому додатково надавав батько доказами не підтверджено.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги.

Суд також правильно зазначив, що використання одержувачем аліментів отриманих під їх платника сум на утримання дитини не являється порушенням права власності останньої. Залишок невикористаних аліментів може бути самостійно використаний ОСОБА_4 після досягнення повноліття.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі, яким суд першої дав правильну оцінку. Під час розгляду справи місцевий суд на підставі наданих учасниками справи доказів повно і правильно встановив обставини, які мають значення для справи, правильно визначив характер виниклих між сторонами правовідносин, закон, який їх регулює, і вирішив справі відповідно до цього закону.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін так, як суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Залишити вимоги апеляційної скарги ОСОБА_4, від імені і в інтересах якого діяв законний представник - батько ОСОБА_6, без задоволення, а заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 вересня 2018 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Повний текст судового рішення складено 21 січня 2019 року.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: Л. М. Дьомич

С. І. Мурашко