КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 752/3972/18

провадження № 22-ц/824/4712/2019

04 квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів :

судді-доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.

при секретарі Дуці В. В.,

сторони:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - Державне підприємство "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України"

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності,за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у складі судді Шевченко Т. М.,

встановив:

24.02.2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила скасувати наказ Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" (далі - ДП «Державний експертний центр МОЗ України») про притягнення її до дисциплінарної відповідальності від 02.01.2018 № 2-к та визнати його протиправним.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 20 липня 2009 року по теперішній час перебуває у трудових відносинах з ДП «Державний експертний центрМОЗ України» на посаді начальника відділу експертизи генеричних лікарських засобів ДП МОЗ України.

26.12.2017 року вона отримала службову записку від 26.12.2017 року № 05/30/с від голови комісії з проведення службової перевірки щодо встановлення факту розголошення інформації з обмеженим доступом ОСОБА_3 з вимогою надати пояснення щодо переліку інформації, яку вона нібито відправляла з робочої електронної пошти на свою особисту електронну пошту.

Підставою для проведення службової перевірки слугувало розпорядження ДП «Державний експертний центрМОЗ України» «Про проведення службової перевірки щодо встановлення факту розголошення інформації з обмеженим доступом» від 08.12.2017 №43.

27.12.2017 року вона звернулась до директора ДП «Державний експертний центрМОЗ України» Думенко Т.М. з службовою запискою № 02/495/с про ознайомлення з вказаним розпорядженням від 08.12.2017 № 43, однак належним чином завірену копію розпорядження вона не отримала.

27.12.2017 року вона отримала копію розпорядження ДП «Державний експертний центрМОЗ» від 27.12.2017 року № 45 «Про відсторонення від участі в роботі НЕР та НТР».

Того ж дня вона надала відповідачу пояснення вх. № 02/494/с, в яких зазначила, що під час виконання своїх обов'язків інформацію з обмеженим доступом не розголошувала, у відповідності до Закону України «Про державну таємницю» допуску до держаної таємниці не має, доступу до документів з грифом «для службового користування» не має.

Зазначила, що за час перебування в трудових відносинах з ДП "Державний експертний центр МОЗ України" жодного договору про нерозголошення інформації з обмеженим доступом вона не підписувала, їй не відомо, яка інформація у процесі виконання нею своїх посадових обов'язків відноситься до інформації з обмеженим доступом. Комісією не доведено умисного розголошення нею інформації з обмеженим доступом третім особам, внаслідок чого відповідачу могло бути заподіяно як матеріальної шкоди так і шкоди репутації.

02 січня 2018 року було видано наказ №2-к про накладення стягнення на ОСОБА_2

Вказаний наказ не містить зазначення, в чому саме полягає порушення трудової дисципліни. Відповідачем не вказано, яку саме інформацію з обмеженим доступом вона розголосила, що є порушенням порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності.

З вказаним наказом її було ознайомлено лише 12 лютого 2018 року, чим також порушено порядок застосування дисциплінарного стягнення, визначений ст. 149 КЗпП України.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи суттєво порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Так, всупереч пропущеного відповідачем строку на подачу клопотання про розгляд справи в порядку загального провадження з викликом сторін, суд першої інстанції задовольнив клопотання відповідача у вказаній частині, що є порушенням норм процесуального права.

Суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що втручання відповідача у її приватне життя шляхом несанкціонованого доступу до її робочої та електронної пошти є грубим порушенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Конституції України.

Роздруківка назв електронних адрес не може бути належним та допустимим доказом вчинення нею дисциплінарного проступку, оскільки факт (фіксація) можливої передачі або розголошення нею інформації з обмеженим доступом не може відображатися у роздруківці електронних адрес, без відповідного документального підтвердження передачі або розголошення нею конкретної інформації з обмеженим доступом третім особам, а несанкціонований доступ до її робочої та особистої електронної пошти без її згоди є злочином.

Зазначила, що жодних усних пояснень членам комісії з проведення службової перевірки не надавала. Посилання суду першої інстанції на усні пояснення, як на підставу факту вчинення нею дисциплінарного проступку, не можуть бути закладені в основу правового обґрунтування винесеного судом рішення, оскільки такого доказу, як усні пояснення, не існує.

Письмові пояснення від 11.12.2018 року, надані ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, не можуть визнаватись допустимими доказами у справі. Такі пояснення повинні бути залучені в матеріали службової перевірки до моменту складення комісією висновку службової перевірки та прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Також зазначила, що з переліком відомостей ДП «Державний експертний центр МОЗ України», затвердженого наказом № 113 від 11.07.2011 р., вона особисто під підпис не ознайомлювалась.

Судом не повно з'ясовані обставини, які безпосередньо дії вчинено нею, що оцінено як порушення трудової дисципліни, чи порушені нею обов'язки, передбачені посадовою інструкцією.

Звертає увагу, що інформація з обмеженим доступом не була розголошена третім особам, моральна та матеріальна шкода відповідачу не завдана, факт розголошення інформації з обмеженим доступом відсутній, прямий умисел розголошення інформації з обмеженим доступом відсутній, конкретна інформація з обмеженим доступом не визначена, відомості які становлять інформацію з обмеженим доступом не відомі, а лише на думку відповідача була передана самій собі, що свідчить про відсутність протиправного винного діяння, яке визнається дисциплінарним проступком.

Суд першої інстанції прийняв рішення за відсутності в матеріалах справи належним чином засвідчених письмових доказів, якими відповідач обґрунтовує свій наказ від 02.01.2018 №2-к.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ДП «Державний експертний центр МОЗ України» просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Зазначив, що суд першої інстанції вірно надав оцінку письмовим поясненням членів комісії та визнано їх допустимими доказами. Трудовий стаж позивача у відповідача складає майже десять років. При прийнятті на роботу остання підписала зобов'язання не розголошувати конференційної інформації. Згідно з п. 7. 2 посадової інструкції начальника Відділу експертизи генеричних лікарських засобів, начальник відділу несе відповідальність за розголошення конфіденційної інформації та відомостей, що становлять комерційну таємницю.

В судовому засіданні представник ДП «Державний експертний центр МОЗ України» - адвокат Цвєтінський С. С. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, просила розглянути справу без її участі за наявними матеріалами справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов'язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов'язків.

Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана.

Частиною першою статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов'язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов'язків; вина працівника; наявність причинного зв'язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов'язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавцеві лежить обов'язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов'язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до статті 149 цього ж Кодексу до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з'ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Під час розгляду справи судом встановлено, що наказом Державного фармакологічного центру МОЗ України №302к від 20.07.2009 р. ОСОБА_2 з 20 липня 2009 року призначено на посаду експерта сектора перереєстрації лікарських засобів відділу внутрішніх експертиз Департаменту реєстрації (перереєстрації) лікарських засобів (а.с. 10)

Наказом директора ДП " Державний експертний центр МОЗ України" № 2-к від 03 січня 2017 року ОСОБА_2 переведено на посаду начальника відділу експертизи генеричних лікарських засобів цього управління (а.с. 11).

Розпорядженням директора ДП " Державний експертний центр МОЗ України"від08.12.2017 №43, з метою з'ясування факту розголошення інформації з обмеженим доступом, а саме службових записок від підлеглих на ім'я про можливість включення у порядок денний засідання Науково-технічної ради лікарських засобів у зв'язку із одержанням позитивного експертного висновку від Департаменту фармаконагляду, з рекомендацією до перереєстрації на необмежений термін та існуючими зобов'язаннями щодо надання Плану управління ризиками та доповнення до огляду клінічних даних без дати виконання вищезазначених зобов'язань згідно Порядку, що закінчився 30.10.2017, відповідно до службової записки Сектору з питань запобігання та виявлення корупції від 08.12.2017 №21/74/с, наказано утворити комісію з проведення службової перевірки щодо встановлення факту розголошення інформації з обмеженим доступом.

Наказом директора ДП " Державний експертний центр МОЗ України" від 02 січня 2018 року №2к, відповідно до результатів службового розслідування, за грубе порушення трудової дисципліни начальником відділу експертизи генеричних лікарських засобів управління експертної роботи департаменту експертизи реєстраційних матеріалів ОСОБА_2, згідно ст.147 КЗпП України, з метою недопущення грубих порушень трудових обов'язків, зміцнення трудової дисципліни шляхом підвищення особистої відповідальності за виконання своїх посадових обов'язків та розголошення інформації з обмеженим доступом, ОСОБА_2 оголошено догану (а.с.36).

Підставою для видачі вказаного наказу став протокол засідання комісії з проведення службової перевірки від 27.12.2017 та пояснення ОСОБА_2

Як вбачається з матеріалів справи, 26.12.2017 р., на виконання Розпорядження Державного експертного центру МОЗ про проведення службової перевірки щодо факту розголошення інформації з обмеженим доступом №43 від 08.12.2017, ОСОБА_2 запропоновано невідкладно надати письмові пояснення : 1) надати перелік інформації, яку вона відправляла з робочої електронної пошти на свою особисту електронну пошту, відповідно до наданої роздруківки (додатком); 2) перелік працівників, яким остання надавала пароль від робочого комп'ютера (а.с.3-4).

Відповідно до змісту протоколу засідання комісії з проведення службової перевірки від 27.12.2017, керівництву Центру стало відомо про передачу інформації з обмеженим доступом, яка є внутрішньою перепискою між структурними підрозділами третім особам, що не є працівниками Центру. В ході перевірки було встановлено факти пересилання файлів з робочої адреси ОСОБА_2 на її домашню електронну адресу. ОСОБА_2 підтвердила факти пересилки на свою домашню електронну адресу матеріалів з робочого комп'ютера. Відповіла, що на домашню пошту надсилались порядки денні засідань НЕР та НТР, а також деякі документи, пов'язані з роботою КЕГ. ОСОБА_2 підтвердила, що знає, що інформація, яку надсилала з робочої електронної пошти, є інформацією з обмеженим доступом. ОСОБА_2 не заперечувала, що мали місце систематичні відправлення інформації з обмеженим доступом з її робочої електронної адреси на домашню електронну адресу. Дозволу керівництва на пересилання остання не отримувала. Комісією запропоновано ОСОБА_2 надати пояснення щодо обставин підстав та змісту відправленої інформації з її електронної пошти, проте остання відмовилась надавати інформацію письмово, посилаючись на ст. 63 Конституції України.

Протокол засідання комісії з проведення службової перевірки від 27.12.2017 є належним та допустимим доказом на підтвердження факту порушення працівником трудової дисципліни, який не було спростовано позивачем в ході розгляду справи.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 від 27.12.2017 р., під час виконання своїх посадових обов'язків вона не розголошувала інформації з обмеженим доступом. У відповідності до Закону України " Про державну таємницю" допуску до державної таємниці не має. Доступу до документів з грифом "для службового користування" не має (а.с.7).

Аналізуючи зміст службової записки завідувача Сектору з питань запобігання та виявлення корупції від 28.12.2017 №21/74/с, службової записки голови комісії ОСОБА_3 від 26.12.2017 №05/30/с, акт про відмову надання підтвердження про ознайомлення з розпорядженням про проведення службової перевірки від 26.12.2017 , акт про відмову надання підтвердження про отримання запиту комісії з проведення службової перевірки від 27.12.2017, протоколу засідання комісії з проведення службової перевірки від 27.12.2017, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність наказу від 02.01.2018 №2к про накладення на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року закріпила правило про те, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідні приписи знайшли свої закріплення у статті 32 Конституції України, яка передбачила, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Крім того, відповідно до приписів статті 31 Конституції України кожному гарантується таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції. Винятки можуть бути встановлені лише судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинові чи з'ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншими способами одержати інформацію неможливо.

У справі «Копланд проти Об'єднаного Королівства» (2007 року) Європейський суд з прав людини визнав порушення статті 8 Конвенції, зазначивши, що електронна пошта, відправлена ??з робочого місця, повинна бути захищена так само, як і інформація, отримана з використанням персонального інтернету.

Враховуючи ту обставину, що несанкціонованого доступу до робочої та особистої електронної пошти позивача не відбулось, а роздруківка адрес її електронної робочої пошти, яка відправлялась на її домашню електронну адресу , не може свідчити про втручання відповідача в її приватне життя.

Судом встановлено, що ДП "Державний експертний центр МОЗ України" є спеціально уповноваженою експертною установою у сфері доклінічного вивчення, клінічних випробувань та державної реєстрації лікарських засобів.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про лікарські засоби" за розголошення, неправомірне використання реєстраційної інформації винні особи притягаються до дисциплінарної, адміністративної, цивільної та/або кримінальної відповідальності відповідно до законів України.

Відповідно до підпункту 29 п.1 розділу 2 наказу Міністерства охорони здоров'я України від 26.08.2005 року №426 "Про затвердження Порядку проведення експертизи реєстраційних матеріалів на лікарські засоби, що подаються на державну реєстрацію (перереєстрацію), а також експертизи матеріалів про внесення змін до реєстраційних матеріалів протягом дії реєстраційного посвідчення"конфіденційна реєстраційна інформація - науково-технічна інформація, що міститься у реєстраційних матеріалах на лікарський засіб, включаючи частини I - IVабо модулі 1 - 5 матеріалів реєстраційного досьє, методи контролю якості лікарського засобу (за винятком інформації, яка є загальнодоступною, зокрема інформація про референтний препарат, інформація про назву лікарського засобу, склад діючих речовин, силу дії, які наводяться в межах інструкції для медичного застосування, пакування, про заявника та/або виробника лікарського засобу, інструкції для медичного застосування, інформації щодо небезпечних властивостей лікарського засобу, які можуть завдати шкоди пацієнту під час застосування).

На виконання положень ст.9 Закону України "Про лікарські засоби", постанови Кабінету Міністрів України від 25.05.2005 року №376 "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації) лікарських засобів і розмірів збору за їх державну реєстрацію (перереєстрацію)" та наказу Міністерства охорони здоров'я України від 26.08.2005 року №426 "Про затвердження Порядку проведення експертизи реєстраційних матеріалів на лікарські засоби, що подаються на державну реєстрацію (перереєстрацію), на підставі ч.11 п.6.4 Статуту ДП "Державний експертний центр МОЗ України" наказом Державного експертного центру МОЗ України від 11.07.2011 №113 затверджено Перелік відомостей ДП "Державний експертний центр МОЗ України", що містять інформацію з обмеженим доступом.

Відповідно до п.4 вказаного наказу, до інформації з обмеженим доступом віднесені відомості про наради та засідання органів управління Центру: відомості про факти проведення, цілі, предмет і результати проведених нарад і засідань в Центрі, що не стосуються форми №14 та №17 - листи заявнику за результатами засідань Науково-експертної ради, Науково-Технічної ради, Кваліфікаційної Комісії; протоколи, відео та аудіо записи нарад та засідань Центру.

Відповідно до п.8.1 Положення про відділ експертизи генеричних засобів Управління експертної роботи Департаменту експертизи реєстраційних матеріалів ДП "Державний експертний центр МОЗ України", начальник відділу відповідальний за розголошення конфіденційної інформації та відомостей, що становлять комерційну таємницю Центру, працівниками відділу (а.с.75-79).

Відповідно до посадової інструкції начальника відділу експертизи генеричних лікарських засобів Управління експертної роботи Департаменту експертизи реєстраційних матеріалів ДП "Державний експертний центр МОЗ України" начальник відділу зобов'язаний, зокрема, не допускати зняття копій з інформаційних матеріалів на паперових, електронних носіях без письмової згоди власника такої інформації чи в інших випадках, встановлених чинним законодавством України.

Судом встановлено, що 20.07.2009 р. ОСОБА_2 взяла на себе зобов'язання не розголошувати конфіденційну інформацію Центру, що буде їй довірена або стане відомою внаслідок виконання трудових обов'язків (а.с.64).

При цьому ОСОБА_2 не спростувала факт неправомірного використання нею конфіденційної інформації без згоди її власника, який було встановлено під час засідання комісії з проведення службової перевірки від 27.12.2017 за участю позивача.

Обраний вид стягнення у виді догани враховує ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошено в наказі і повідомлено працівникові під підпис.

Факт ознайомлення позивача з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності лише 12.02.2018, враховуючи обставити перебування її на лікарняному з 28.12.2017, у відпустці з 09.01.2018, на лікарняному з 26.01.2018 по 09.02.2018, не може слугувати підставою для висновку про порушення відповідачем порядку притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності.

Рішення суду першої інстанції не містить посилань на письмові пояснення членів комісії з проведення службової перевірки, а тому доводи апеляційної скарги в частині неналежності вказаних доказів є необґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем долучено до матеріалів справи копії письмових доказів, відповідність яких оригіналу підтверджено його підписом. При цьому позивачем не обґрунтовано, які саме з наданих документів, ставляться нею під сумнів.

Відповідно до заяви відповідача від 28.03.2018 р., останній просив розглянути справу в порядку загального позовного провадження (а.с.32).

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права в частині розгляду справи за правилами загального позовного провадження є необґрунтованими.

Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Мужі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. таким чином. питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України").

Інші доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Колегія суддів дійшла висновку, що судом повно з'ясовані обставини справи, оцінені надані докази, правильно застосовано норми матеріального права, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення ухваленого по справі рішення без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з для її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А.Семенюк