ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1037/19 Справа № 202/2720/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Бєльченко Л.А. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05 травня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним, мотивуючи тим, що в жовті 2015 року його брат ОСОБА_4 знаходився на лікуванні в інфекційному відділенні у Дніпропетровській міській клінічній лікарні №2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 він помер.

Вказував, що у його брата не було ні дружини, ні дітей та єдиним його спадкоємцем за законом був він, а тому він звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. з заявою про прийняття спадщини.

Зазначав, що після звернення до нотаріуса він дізнався, що його брат ОСОБА_4 27 жовтня 2015 року, знаходячись у лікарні, склав заповіт, яким все своє майно заповів ОСОБА_1, даний заповіт був посвідчений черговим лікарем туберкульозного відділення.

Посилаючись на те, що заповіт є недійсним, оскільки його було посвідчено з грубим порушенням норм закону, а брат, проходячи лікування від СНІДУ, перебував під діями сильнодійних знеболювальних засобів та взагалі не розумів значення своїх дій, а тому просив суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним заповіт, складений 27 жовтня 2015 року від імені ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, і посвідчений черговим лікарем Дніпропетровської міської клінічної лікарні №2 ОСОБА_6

27 червня 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з заявою про залучення її до участі у даній справі як правонаступника позивача ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10 жовтня 2017 року (з врахуванням ухвали про виправлення описки від 10 листопада 2017 року) витребувано з Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори відомості щодо кола спадкоємців після смерті ОСОБА_3

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2017 року залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_3 у якості правонаступника позивача - ОСОБА_2

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05 травня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 залишені без задоволення.

В апеляційні скарзі відповідач ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та закрити провадження по справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що після смерті позивача ОСОБА_3 суд повинен був закрити провадження, а не продовжувати розгляд даної справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ч.1 ст.1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі (ч.2 ст.1257 ЦК України).

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є рідними братами.

27 жовтня 2015 року, під час перебування на стаціонарному лікуванні у туберкульозному легеневому відділенні Дніпропетровської міської клінічної лікарні №2, від імені ОСОБА_4 було складено заповіт на ім'я ОСОБА_1

Даний заповіт був підписаний і посвідчений завідувачем туберкульозного легеневого відділення КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №2» ДОР ОСОБА_6 (а.с.53).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а.с.20).

Висновком посмертної судово-психіатричної експертизи встановлено, що 27 жовтня 2015 року, тобто в день складання заповіту, ОСОБА_4 міг розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що спірний заповіт від 27 жовтня 2015 року, складений від імені ОСОБА_4 з порушенням вимог закону про нотаріальне посвідчення заповіту (посвідчений неповноважною особою - завідуючим туберкульозного легеневого відділення КЗ «Дніпропетровська МКЛ №2 ДОР» і підписаний ним же, є недійсним через його нікчемність, тому не потребує визнання його недійсним судом.

Відповідач ОСОБА_1 оскаржує судове рішення фактично лише у частині залучення до участі у справі правонаступника позивача, а тому в іншій частині рішення суду не переглядається.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду в оскаржуваній частині у зв'язку з наступним.

Згідно зі ст.47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. При цьому цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у день її смерті (ч.4 ст.25 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

З матеріалів справи вбачається, що 27 червня 2017 року до суду першої інстанції було подано заяву про залучення до участі у справі правонаступника позивача ОСОБА_3 у зв'язку з тим, що останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.162-164,165).

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10 жовтня 2017 року (з врахуванням ухвали про виправлення описки від 10 листопада 2017 року) витребувані з Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори відомості щодо кола спадкоємців після смерті ОСОБА_3 (а.с.189,194).

З наданих суду першої інстанції 29 листопада 2017 року відповідей вбачається, що 21 березня 2017 року ОСОБА_9 звернулась з заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 на користь доньки ОСОБА_2

31 травня 2017 з заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_2 (а.с.200-210).

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2017 року залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_3 у якості правонаступника позивача - ОСОБА_2

Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтями 1218, 1219 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: 1)особисті немайнові права; 2)право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3)право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4)право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5)права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Отже, процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв'язку з вибуттям із процесу суб'єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов'язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Суд першої інстанції правильно визначився із тим, що спірні правовідносини по даній справі носять майновий характер та допускають правонаступництво та з дотримання вимог закону залучив до участі у справі у якості правонаступника позивача ОСОБА_2

Судом першої інстанції правильно застосовані наведені норми процесуального права, які регулюють виниклі правовідносини.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 даних висновків не спростовують.

Колегія суддів наголошує на тому, що право спадкодавця ОСОБА_3 на визнання недійсним заповіту, складеного ОСОБА_4, не є таким, що нерозривно пов'язане з особою спадкодавця.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, стосовно наявності підстав для скасування рішення та закриття провадження по справі, не можуть бути прийняті до уваги у зв'язку з їх необґрунтованістю.

Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.