ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м. Чернівці

Справа №725/5266/18

Чернівецький апеляційний суд у складі суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Лисака І.Н., Яремка В.В.

секретар Ковальчук Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Другий відділ державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, про визнання об'єктом права спільної власності та визнання права власності на майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який представляє інтереси ОСОБА_1, на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25 жовтня 2018 року, (головуючий у 1 інстанції Іщенко І.В.),

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - Другий відділ державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, про визнання об'єктом права спільної власності та визнання права власності на майно.

Одночасно представником позивача було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об'єкт незавершеного будівництва - будівлю кафе в комплексі з магазином з продажу запчастин та автомийкою по АДРЕСА_1, та зупинення продажу вказаного арештованого майна, власником якого є ОСОБА_2

Вимоги заяви про забезпечення позову обґрунтовує тим, що невжиття таких заходів може утруднити виконання рішення суду.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25 жовтня 2018 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

_____________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/44/19 Категорія 2

На ухвалу суду ОСОБА_3, який представляє інтереси ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати як таку, що суперечать нормам процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

Посилається на те, що позов має майновий характер, предметом спору є об'єкти нерухомого майна, на які накладено арешт та проведена оцінка для їх реалізації на виконання рішення суду про стягнення з відповідача боргу.

Накладення арешту та зупинення продажу арештованого майна забезпечить можливість виконання рішення суду у разі його задоволення, а невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга

підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що представник позивача не обґрунтував та не довів необхідність вжиття заходів забезпечення позову, а також, що дане забезпечення позову може порушити права та інтереси інших осіб.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За приписами п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, зупиненням продажу арештованого майна, якщо продано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно із частиною третьою зазначеної статті заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Оцінюючи співмірність, необхідно враховувати безпосередній зв'язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, відповідність заявленій вимозі, їхній меті, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та зупинення продажу арештованого майна, а тому зупинення продажу майна можливе у разі його опису та арешту.

Судом установлено, що на виконанні у Другому відділі державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області перебуває зведене виконавче провадження АСВП №56325043 з виконання виконавчого листа №725/687/14ц, виданого 23 липня 2014 року Першотравневим районним судом м. Чернівці про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу в сумі 130593,03 грн, виконавчого листа №2-287/12, виданого 9 грудня 2015 року Першотравневим районним судом м. Чернівці про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 2446781 грн, та судового наказу №725/4180/13ц, виданого 2 серпня 2013 року Першотравневим районним судом м. Чернівці про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ЕК Чернівціобленерго» боргу в сумі 1587,75 грн.

Заступником начальника Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ Карпюк Ю.М. на виконання ухвали Першотравневого районного суду м. Чернівці від 7.11.2011 року накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2, а саме об'єкт незавершеного будівництва - будівлю кафе в комплексі з магазином з продажу запчастин та автомийкою по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, та оголошено заборону на його відчуження.

Колегія суддів вважає, що представником позивача під час подання заяви про забезпечення позову не обґрунтовано необхідність вжиття заходів забезпечення позову і не підтверджено вимоги заяви відповідними доказами, а тому висновок суду інстанції є правильним та ґрунтується на вимогах закону.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Судом першої інстанцій під час розгляду заяви про забезпечення позову враховано наявність інших судових рішень щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_4 та ПАТ «ЕК Чернівціобленерго»

заборгованостей, що набрали законної сили та перебувають на виконанні у Другому відділі державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області. Саме в межах зведеного виконавчого провадження з виконання зазначених судових рішень накладено арешт на спірне нерухоме майно та проведена його оцінка для подальшої реалізації.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є обов'язковість судового рішення.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до частини третьої статті 2 ЦПК України основним принципом цивільного судочинства є обов'язковість судового рішення.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, § 40 зазначається, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін.

Зупинення продажу арештованого майна порушує права стягувачів у зведеному виконавчому провадженні, яке триває.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав, а існування загрози їх порушення повинно мати очевидний та об'єктивний характер.

Заява про забезпечення позову має бути обґрунтованою, її доводи мають підтверджуватися доказами. Позивач зобов'язаний довести, що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має дотримуватися балансу прав та інтересів сторін спору, вживати заходи забезпечення позову лише у разі співмірності вимог заяви вимогам позову та лише за умови дотримання принципу правомірного обмеження прав та інтересів протилежної сторони спору.

При розгляді зави про забезпечення позову судом першої інстанції враховано інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін, оскільки постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який представляє інтереси ОСОБА_1, залишити без задоволення.

Ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: