ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 682/44/18
Провадження № 22-ц/4820/56/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю апелянта та її представника,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власності та користування нерухомим майном та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_6, Служба в справах дітей виконавчого комітету Славутської міської ради про встановлення порядку користування квартирою, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Маршал І.М. від 17 вересня 2018 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В січні 2018 року ОСОБА_4, звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, зазначав, що він зареєстрований та проживає в АДРЕСА_4. Ця квартира на підставі свідоцтва на право власності належала на праві приватної спільної сумісної власності позивачу та відповідачу ОСОБА_7, їхній доньці ОСОБА_6 Рішенням Славутського міськрайонного суду від 29.11.2016 р. їхнє право спільної сумісної власності припинено та визнано за кожним право на 1/3 частку у праві спільної часткової власності. Технічна можливість поділити спірну квартиру між співвласниками відсутня. ОСОБА_5 має ключі від квартири та вільно користується всією площею квартири, однак без погодження із позивачем самостійно врізала замок в двері кімнати площею 17,9 кв.м., заблокувавши позивачу доступ до кімнати та балкону. На усне звернення позивача щодо надання можливості йому користуватися майном, що належить позивачу на праві спільної часткової власності, відповідач не відреагувала. Такими діями ОСОБА_5, на його погляд, обмежує та створює перешкоди у здійсненні ним свого права власності, зокрема, щодо користування майном, що належить йому на праві спільної часткової власності.

Тому просив зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні належним йому на праві спільної часткової власності майном шляхом зняття замка з вхідних дверей кімнати площею 17,9 кв.м в квартирі АДРЕСА_1.

У зустрічному позові ОСОБА_5 вказувала, що оспорювана квартира належала сторонам на праві спільної сумісної власності з 30.09.2010 року. Рішенням Славутського міськрайонного суду від 29.11.2016 р. право спільної сумісної власності на спірну квартиру припинено і визнано за позивачем, відповідачем та їхньою донькою ОСОБА_6 право спільної часткової власності на цю квартиру, по 1/3 за кожним із співвласників. ОСОБА_5 не користувалася вільно всією квартирою, оскільки позивач постійно чинить перешкоди, створюючи неможливі умови для спільного проживання всіх співвласників в спірній квартирі. Побоюючись за власну безпеку і здоров'я, відповідач не могла постійно перебувати у квартирі і вимушена винаймати інше житло. Протягом останніх років у квартирі окрім позивача проживає стороння особа, і відповідач вимушена була вжити заходів для схоронності власного майна і недопущення самоправного використання її власності і власності її доньки не тільки позивачем, а й сторонньою особою. В зв'язку із фактичним використанням позивачем кімнати площею 12,1 кв.м, вона із донькою зайняла кімнату площею 17,9 кв.м з балконом площею 0,9 кв.м, розташувала в ній меблі, в кімнаті зберігаються її особисті речі та речі дитини. Зайняття і використання нею та донькою кімнати площею 17,9 кв.м. з балконом ніколи не заперечувалося позивачем.

Оскільки між сторонами існує спір щодо користування квартирою, просила встановити порядок користування нею, при якому виділити у користування ОСОБА_4 житлову кімнату площею 12,1 кв.м; у користування ОСОБА_5 та ОСОБА_6 житлову кімнату площею 17,9 кв.м з балконом площею 0,9 кв.м; у спільному користуванні залишити кухню площею 9,7 кв.м, ванну кімнату площею 3,5 кв.м, коридор площею 7,0 кв.м, підвал площею 7,5 кв.м.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 вересня 2018 року позов ОСОБА_4 задоволено, зобов'язано ОСОБА_5 усунути перешкоди у користуванні спільним майном шляхом зняття замка з вхідних дверей кімнати площею 17,9 кв.м. у квартирі АДРЕСА_2. Вирішено питання про судові витрати.

Додатковим рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.01.2019 року у позові ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, служба в справах дітей виконавчого комітету Славутської міської ради, про встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні первісного позову ОСОБА_4 відмовити, її позов задовольнити, встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_2, виділивши у користування ОСОБА_4 житлову кімнату площею 12,1 кв.м, у користування ОСОБА_5 та ОСОБА_6 житлову кімнату площею 17,9 кв.м з балконом площею 0,9 кв.м; у спільному користуванні залишити кухню площею 9,7 кв.м, ванну кімнату площею 3,5 кв.м, коридор площею 7,0 кв.м, підвал площею 7,5 кв.

На її думку, суд першої інстанції не врахував, що вона та донька є співвласниками квартири, між сторонами існує спір щодо порядку користування квартирою, тому існує необхідність встановлення порядку користування майном в судовому порядку. Встановлений за мовчазною домовленістю порядок користування квартирою порушений ОСОБА_4, який намагається використовувати разом із співмешканкою всю квартиру, чим порушує право власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6

При встановленні запропонованого нею порядку користування спільним майном права ОСОБА_4 не порушуються, оскільки він отримає право на користування більшою житловою площею у квартирі, порівняно з його ідеальною часткою. Факт зачинення дверей в кімнату на замок є підтвердженням наявності спору щодо порядку користування приміщеннями квартири. Судом не взято до уваги надані нею докази, не дано належної оцінки висновку експерта. Висновки суду про відсутність перешкод їй у доступі до квартири, порушення ОСОБА_5 визначеного порядку користування квартирою шляхом встановлення замка на двері є хибними.

В засіданні апеляційного суду апелянт та його представник підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, будучи повідомленими про розгляд справи. ОСОБА_4 у письмовій заяві просив відхилити апеляційну скаргу та розглянути справу за його відсутності.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі з'ясував обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, допустив порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення у справі.

Так, судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, рішенням Славутського міськрайонного суду від 10.10.2012 року цей шлюб розірвано.

Рішенням Славутського міськрайонного суду від 29.11.2016 року припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_3 та визнано за ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 право на 1/3 частку за кожним у праві спільної часткової власності на цю квартиру.

У вказаній квартирі проживали до 2012 року ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 У 2012 році ОСОБА_5 разом із донькою ОСОБА_6 виїхали із цієї квартири. В квартирі постійно проживає ОСОБА_4, ключі від квартири має ОСОБА_5 та їх донька.

23 листопада 2017 року ОСОБА_5 вставила замок у двері кімнати площею 17,9 кв.м, у цій кімнаті знаходяться її речі та речі доньки.

За висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради від 01.06.2018 року щодо захисту прав малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, дитина фактично проживає разом із матір'ю ОСОБА_5 на найманій квартирі за адресою АДРЕСА_5. При обстеженні умов проживання АДРЕСА_6 встановлено, що в даній квартирі проживає батько дитини ОСОБА_4, кімната площею 17,9 кв.м. з балконом належить ОСОБА_5 і ОСОБА_6, яка закрита на ключ. Дитина має ключ від кімнати, якою користується та має вільний доступ до всієї квартири.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

При вирішенні спору, суд першої інстанції виходив з того, що між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 склалася усна домовленість про порядок користування квартирою і сторони з цього приводу спору не мали, натомість ОСОБА_5 своїми діями із встановлення у двері кімнати площею 17,9 кв.м. замка самостійно порушила існуючу між сторонами згоду щодо порядку користування приміщеннями квартири та тим самим порушує право користування квартирою ОСОБА_4 Тому слід усунути перешкоди ОСОБА_4 в користуванні квартирою, у зустрічному позові слід відмовити.

Проте з таким висновком не можна погодитися, зважаючи на таке.

Так, відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За змістом частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Принцип непорушності права власності закріплено і статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та практикою Європейського суду з прав людини, які за змістом ч.4 ст. 10 ЦПК України є джерелом права в Україні і підлягають застосуванню судами.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та друга статті 319 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статті 150 ЖК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Суд першої інстанції, застосовуючи наведені норми цивільного законодавства та вказуючи на порушення права власності ОСОБА_4, не взяв до уваги, що за законом усі співвласники квартири мають рівні права щодо володіння, користування та розпорядження своєю частиною власності.

Задовольняючи позов в частині первісного позову, суд фактично надав первісному позивачу ОСОБА_4 у володіння та користування усю спірну квартиру. При цьому порушено право інших співвласників - ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на надання їм у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає їхнім часткам у праві спільної часткової власності.

Судом першої інстанції не враховано, що між сторонами склалися неприязні відносини, вони не дійшли згоди щодо порядку володіння та користування майном, а відтак, між ними дійсно існує спір щодо порядку користування квартирою.

Про це свідчить як факт звернення ОСОБА_4 з первісним позовом до ОСОБА_5, так і звернення останньої із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою.

Той факт, що ОСОБА_5 разом з малолітньою донькою ОСОБА_6 тривалий час внаслідок конфлікту з ОСОБА_4 не проживають у спірній квартирі, не припиняє право власності кожної на 1/3 частку квартири, а отже, і їх правомочностей щодо володіння та користування своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Виходячи зі змісту ст. 358 ЦК України, якщо дійсно мається спір між співвласниками квартири, то кожен із них, як власник певної її частки, має право на визначення порядку користування квартирою, тобто визначення певної житлової площі та місць загального користування відповідно до частки у спільній власності.

Відповідно до даних технічного паспорта на спірну квартиру вона складається з 2-х несполучених кімнат житловою площею 30 кв.м, 1-а кімната - 17,9 кв.м, 2-а кімната - 12,1 кв.м, кухні площею 9,7 кв.м, ванної кімнати площею 3,5 кв.м, коридора площею 7,0 кв.м. Квартира обладнана балконом площею 0,9 кв.м, який конструктивно та планувально пов'язаний з житловою кімнатою площею 17,9 кв.м.

Згідно з висновком експерта № 35/18 від 25.04.2018 року за існуючим планувальним та конструктивним рішенням житлової квартири АДРЕСА_2 загальною площею 51,1 кв.м, житловою площею 30 кв. м, технічно можливо встановити порядок користування приміщеннями квартири - виділити у користування ОСОБА_4 житлову кімнату площею 12,1 кв.м, у користування ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - житлову кімнату площею 17,9 кв.м з балконом площею 0,9 кв.м; у спільному користуванні залишити решту приміщень.

При встановленні запропонованого ОСОБА_5 порядку користування спільним майном права ОСОБА_4 щодо володіння і користування своєю часткою у праві спільної часткової власності не порушуються, оскільки він отримає право на користування житловою площею у квартирі більшого розміру порівняно з його ідеальною часткою.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що позов ОСОБА_5 слід задовольнити та встановити порядок користування спірною квартирою відповідно до запропонованого нею варіанту.

В зв'язку з цим відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_4 щодо усунення перешкоди у користуванні спільним майном шляхом зняття замка з вхідних дверей кімнати площею 17,9 кв.м, оскільки ця кімната за встановленим порядком виділяється у користування ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Згідно з пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Зважаючи на викладене, оскаржуване рішення суду, додаткове рішення суду слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову.

Відповідно до ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 9136,80 грн. понесених нею судових витрат у справі, які складаються з витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн., витрат на проведення експертизи в сумі 3432 грн., та судового збору за подачу зустрічного позову в сумі 704,80 грн.

Водночас підлягає стягненню з відповідача 2017,20 грн. (640 грн.+704,80 грн.)*150 %) судового збору в дохід держави, що підлягав сплаті за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 вересня 2018 року, додаткове рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 січня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власності та користування нерухомим майном залишити без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задовольнити.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_2, виділивши у користування ОСОБА_4 житлову кімнату площею 12,1 кв.м, у користування ОСОБА_5 і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, житлову кімнату площею 17,9 кв.м з балконом площею 0,9 кв.м; в спільному користуванні залишити кухню площею 9,7 кв.м, ванну кімнату площею 3,5 кв.м, коридор площею 7,0 кв.м, підвал площею 7,5 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 9136,80 грн. понесених нею судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_4 2114,40 грн. судового збору в дохід держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 січня 2019 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

А.М.Костенко