22-ц/804/2299/19
223/965/18

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2019 року місто Маріуполь

справа № 223/965/18

провадження № 22-ц/804/2299/19

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого Пономарьової О.М.,

суддів Биліни Т.І., Попової С.А.,

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на рішення Вугледарського міського суду Донецької області у складі судді Дочинця С.І. від 24 червня 2019 року

в с т а н о в и в :

17 грудня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання.

Позовна заява мотивована тим, батьками позивача є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Позивач навчається на денній формі навчання Харківського торговельно-економічного інституту КНТЕУ за спеціальністю «Харчові технології» за рахунок коштів фізичних осіб; перебуває на повному утриманні батька ОСОБА_3 , який сплачує рахунки за навчання позивача, за проживання у гуртожитку, однак можливість останнього надавати допомогу сину обмежена, оскільки ОСОБА_3 є інвалідом третьої групи. Позивач ОСОБА_1 є інвалідом з дитинства, а після досягнення останнім повноліття, з жовтня 2016 року його визнаного інвалідом другої групи у зв`язку з захворюванням на сахарний діабет першого типу, що суттєво впливає на спосіб життя позивача і потребує додаткових витрат. Просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1/6 частки від усіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання 30 червня 2020 року.

Рішенням Вугледарського міського суду Донецької області від 24 червня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 в розмірі 1/8 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17 грудня 2018 року і до досягнення ОСОБА_1 23 років, або до закінчення навчання останнім. В задоволенні інших вимог відмовлено. Розподілені судові витрати.

23 липня 2019 року відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи. Позивач навчається у вищому навчальному закладі з 2016 року та з цього ж часу несе витрати, пов`язані з цим, проте, звернутися до суду вирішив тільки наприкінці 2018 року. Крім того, відповідач посилається на довідку з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків, що міститься в матеріалах справи на а.с. 52, з якої вбачається, що позивач є працевлаштованим та отримує дохід. Заявник звертає увагу суду, що під час вступу до вищого навчального закладу позивач не скористався можливістю отримати пільги, як дитина інвалід, постійно отримує матеріальну допомогу від батька, який працює на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1». Заявник зазначає, що тривалий час не може працевлаштуватися, на її утриманні перебуває неповнолітня дитина, тож вона позбавлена можливості надавати матеріальну допомогу позивачу.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п.2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до договору про навчання №280/16 від 11 серпня 2016 року ОСОБА_1 навчається у Харківському торгівельно-економічному інституті Київського національного торговельно-економічного університету за рахунок фізичних осіб (а. с. 17).

При визначенні розміру аліментів суд першої інстанції посилався на майновий стан позивача, який продовжує навчання у вищому навчальному закладі на денній формі навчання, прийняв до уваги майновий стан відповідачки, яка є працездатною особою, має можливість працювати та заробляти кошти, однак не працевлаштована з незрозумілих для суду причин, тому суд вважав, що ОСОБА_2 має можливість надавати допомогу позивачу та платити аліменти на його утримання у розмірі 1/8 частини з усіх видів доходів (заробітку) щомісячно.

Погодитися з такими висновками суду не можна.

Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умов, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За вимогами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Тобто на відміну від аліментів на неповнолітню дитину, при стягненні аліментів на дитину, яка досягла повноліття, необхідно враховувати, чи має мати можливість надання такого утримання.

Згідно з довідками Вугледарського міського центра зайнятості №№03-75, 03-76 від 21 червня 2019 року відповідачка ОСОБА_2 має нульовий дохід за період з грудня 2018 року по травень 2019 року, не працює.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Встановлено і доведено представленими доказами, що позивач ОСОБА_1 з 2016 року навчається на денній формі навчання в Харківському торговельно-економічного інституту КНТЕУ за спеціальністю «Харчові технології», за рахунок коштів фізичних осіб.

Позивач проживає з батьком ОСОБА_3 , який отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1 452 грн. на місяць та працює електрослюсарем черговим та з ремонту обладнання ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» ї його дохід з травня 2018 року по жовтень 2018 року склав 48 095,00 грн.

З апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 вбачається, що вона визнала вказані обставини, але, заперечуючи проти рішення, посилалась на те, що її син в 2018 році працював і мав дохід за цей період, що підтверджується даними з Державного реєстру фізичних осіб- платників податків (а.с.52).

Відповідач ОСОБА_2 не працює, перебуває на обліку у центрі зайнятості, з нею мешкає неповнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримує допомогу як малозабезпечена сім`я, яка в січні 2019 року, відповідно до довідки, складала 2 224,00 грн.

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків (а.с.52) ОСОБА_2 від Вугледарського міського УСЗН отримала соціальні виплати у січні, лютому 2018 року по 6 121,68 грн, у березні 2018 року - 4 306 грн.

Відповідно до пункту 12 Постанови Каюбінету Міністрів України № 146 від 26 лютого 1993 року «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» утримання аліментів не провадиться з: допомоги малозабезпеченим сім`ям з дітьми; соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Таким чином, з урахуванням обставин справи і наведених ОСОБА_2 заперечень, представлених доказів та норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що мати позивача не має можливості надавати допомогу синові на навчання у вигляді аліментів.

Відповідно до пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про скасування судового рішення повністю з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_1 у позові про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України апеляційний суд в постанові вирішує питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду від 19 серпня 2019 року ОСОБА_2 відстрочено сплату судового збору у сумі 1 057,20 грн за подання апеляційної скарги до ухвалення апеляційним судом рішення у справі. Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 , а позивач відповідно до ст. 5 ч. 1 п. Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняється, то витрати по сплаті судового збору у сумі 1 057,20 грн за подання апеляційної скарги, сплату яких було відстрочено ОСОБА_2 , віднесено за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись статями 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 24 червня 2019 року скасувати повністю та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий О.М. Пономарьова

Судді Т.І. Биліна

С.А. Попова