Провадження №2/748/804/19
Єдиний унікальний № 748/2114/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" вересня 2019 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді: Хоменко Л.В.,

секретаря Грибановської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Довжицької сільської рада Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Довжицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, у якому просить визнати за нею за набувальною давністю, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Свої вимоги мотивувала тим, що в 2004 році її батько ОСОБА_2 заволодів будинком у АДРЕСА_1 , оскільки в селі повідомили, що вказане домогосподарство ні за ким не зареєстроване і власник невідомий, будинок пустує та знаходиться в дуже занедбаному стані, земельна ділянка заростає чагарником. В подальшому батько відкрито та безперервно проживав у вказаному будинку з 2004 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . В період проживання батько обробляв присадибну ділянку, здійснював поточний ремонт будинку, сплачував комунальні платежі та земельний податок. Пізніше батьку стало відомо, що головою вказаного господарства був ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивачка зазначає, що в подальшому вона переїхала до свого батька, де з березня 2005 року вони стали проживати разом та вести спільне господарство. Вказує, що постійно проживає в житловому будинку і по даний час, відкрито, постійно та безперервно ним володіючи. В позасудовому порядку позивач не має можливості вирішити дане питання, тому виникла необхідність звернутися до суду з вимогою про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_1 адвокат Прокоф`єв Б.І. не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача - Довжицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує.

Суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін, оскільки у справі є достатньо матеріалів про їх права та взаємовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувальної техніки не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно довідки КП «Чернігівське РБТІ» від 18 червня 2019 року право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с.17).

Як вбачається з довідки Довжицької сільської ради від 26 лютого 2019 року згідно погосподарських книг за 1991-1995 роки головою господарства у АДРЕСА_1 був ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14).

За повідомленням Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 22 серпня 2019 року, спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 не відкривалась.

Згідно довідки Довжицької сільської ради від 06 квітня 2018 року у житловому будинок АДРЕСА_1 з 2004 року і по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав без реєстрації ОСОБА_4 , який користувався земельною ділянкою та сплачував за неї земельні податки (а.с.12,13,15).

З довідки Довжицької сільської ради від 20 червня 2019 року вбачається, що за зазначеню вище адресою, з березня 2005 року і по теперішній час проживає ОСОБА_1 , яка після смерті батька ОСОБА_4 , продовжувала сплачувати відповідні податки. Станом на 20 червня 2019 року заборгованість по сплаті земельного податку відсутня.

Відповідно до ч. 4 с. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

Володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна.

Частиною 3 статті 344 ЦК України володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається. Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

03 грудня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 153/608/17, провадження № 61-2689св18 іЄДРСРУ № 78297347) досліджував питання визнання право власності в порядку набувальної давності.Зокрема суд зазначив наступне: "Тлумачення статті 344 ЦК України свідчить, що для набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю необхідні такі умови: річ, що опинилася у володінні особи, є об`єктивно чужою; володілець суб`єктивно вважає майно своїм; володілець майна має бути добросовісним; володіння здійснювалось протягом усього строку відкрито; володіння майном продовжувалось безперервно".

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.05.2018 у справі№ 922/1574/17 суд зазначив, що суттєвим для виникнення права власності за набувальною давністю є встановлення моменту виникнення права власності за набувальною давністю та строк володіння; характер володіння (добросовісне, недобросовісне, відкрите, безперервне); обставини, за яких виникло володіння спірним майном та чи відповідає це володіння ознакам безтитульного володіння; юридичний статус спірного майна.

Аналізуючи поняття добросовісності володіння як підставу для набуття права власності за набувальною давністю за статтею 344 ЦК України слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

У даному ж випадку, володіння ОСОБА_1 зазначеним житловим будинком є добросовісним, оскільки вона добросовісно користується даним будинком з березня 2005 року і по теперішній час, а її померлий батько користувався з 2004 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та суб`єктивно вважав домоволодіння своєю власністю.

Так, згідно п. 9 вищезазначеної Постанови ВССУ зазначив, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна.

З встановлених під час судового розгляду обставин справи вбачається, що володіння будинком з надвірними спорудами є відкритим, адже, ані ОСОБА_2 , ані позивач по справі ніколи не приховували факт знаходження майна в їх володінні. Крім того, позивач вже понад 7 років після смерті батька, починаючи з квітня 2012 року, відкрито, добросовісно та безперервно володіє будинком АДРЕСА_1 та несе всі витрати пов`язані з його утриманням.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічне положення міститься й у статті 321 Цивільного кодексу України (далі ЦК).

За таких обставин суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню, тому за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за набувальною давністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 83, 89, 133, 141, 258, 259, 265 ЦПК України, ст.ст. 3, 15, 16, 328, 344 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Довжицької сільської рада Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право власності за набувальною давністю на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуюча: суддя Л.В. Хоменко