ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/471/19 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2019 року смт. Золочів

Золочівський районний суд Харківської області у складі:

Головуючого судді Шабас О.С.,

за участю секретаря Бойко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), заінтересовані особи Золочівська державна нотаріальна контора Харківській області (, адреса: Харківська область, Золочівський район, смт Золочів, вул. 8 Березня, 3), Золочівська селищна рада (, адреса: Харківська обл., Золочівський р-н, смт Золочів, вул. Центральна, буд. 13-А), ОСОБА_7 ( АДРЕСА_1 ) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

03.05.2019 року до канцелярії суду надійшла вказана заява ОСОБА_1 , в якій заявниця просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем її матір`ю ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_4 , що тяжко захворівши на початку 2017 року, проживала разом з донькою, заявницею у справі, за її адресою: у квартирі АДРЕСА_1 , будучи при цьому зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 здійснювала догляд за хворою до самої її смерті, від спадщини не відмовлялася. Проте при зверненні у 2018 році до Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину заявницею ОСОБА_1 було отримано відмову у вчиненні нотаріальної дії, через відсутність підтвердження факту прийняття спадщини після смерті матері, у зв`язку з тим, що вони мають різні місця реєстрації. Так, хоча заявниця здійснювала догляд за хворою матір`ю, яку забрала проживати до себе, вона не вважається такою, що прийняла спадщину, у зв`язку з чим зараз вимушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

В судовому засіданні 03.09.2019 року заявниця ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити з наведених у заяві мотивів, крім того, через канцелярію суду представник заявниці адвокат Пантелей В.В. подав письмову заяву, відповідно до якої просив не викликати у якості свідка ОСОБА_5 , вказану заяву розглянути без його участі та участі його довірительки.

Представники заінтересованих осіб Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області та Золочівської селищної ради в судове засідання 03.09.2019 року також не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Від Золочівського селищного голови ОСОБА_6 .В. через канцелярію суду надійшла письмова заява, в якій він просив розгляд справи проводити без участі їх представника, вирішення справи відніс на розсуд суду.

Заінтересована особа ОСОБА_7 в судове засідання 03.09.2019 року з`явився, та не заперечував проти задоволення вимог своєї сестри ОСОБА_1 , пояснив суду, що на час смерті їхньої матері сестра дійсно проживала разом з нею та здійснювала її догляд.

Суд, вислухавши пояснення заявниці, заінтересованої особи ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_8 , дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у родині ОСОБА_9 та ОСОБА_4 народилася донька ОСОБА_10 , про що 27 січня 1994 року Палацом новонароджених м. Харкова складено актовий запис № 346, та цього ж дня видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 52 років померла ОСОБА_4 , про що 27 вересня 2017 року виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Золочівського району Харківської області складено актовий запис № 16 та видано відповідне свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 .

З повідомлення завідувача Четвертої Харківської державної нотаріальної контори в порядку виконання обов`язків завідувача Золочівської державної нотаріальної контори Козелько Т.М. від 13 липня 2018 року № 1812/01-16, наданого ОСОБА_1 , вбачається, що остання не подала заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а тому вважається такою, що пропустила строк для прийняття спадщини.

Як вбачається з довідки виконавчого комітету Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області від 22.12.2018 року № 1021 мати ОСОБА_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на момент її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно запису в по господарській книзі № 3 на 2016-2020 роки № ОПО 0202503 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживала без реєстрації за адресою реєстрації доньки ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 24 березня 1998 року комісії по приватизації державного житлового фонду ВАТ «Конгресівське» квартира по АДРЕСА_3 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_9 та членам його сім`ї: ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 .

Згідно інформації щодо спадкової справи, наданої на виконання ухвали суду від 06.05.2019 року завідувачем Четвертої Харківської державної нотаріальної контори в порядку виконання обов`язків завідувача Золочівської державної нотаріальної контори Козелько Т.М. від 21 травня 2019 року № 1076/01-16 та інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 21.05.2019 року № 56222712 після ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , до нотаріальної контори з заявами про прийняття чи про відмову від неї ніхто не звертався, спадкові справи не заводилися, свідоцтва про право на спадщину нікому не видавалися.

З виписки з по господарської книги від 21.05.2019 року вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 24.03.1998 року, про що в по господарській книзі № 4 на 2016-2020 роки № ОПО 0203351 Харківської області Золочівського району Олександрівської сільської ради зроблено відповідний запис.

02 серпня 2019 року постановою завідувача Четвертої Харківської державної нотаріальної контори, в порядку виконання обов`язків державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Козелько Т.М. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 з тих мотивів, що ОСОБА_1 не була зареєстрована разом зі спадкодавцем на час смерті.

Допитана у якості свідка у судовому засіданні 03.09.2019 року ОСОБА_8 повідомила суду, що вона є сусідкою заявниці з квартири АДРЕСА_4 , яка забрала до себе хвору мати ОСОБА_4 та проживала разом з нею на час її смерті у квартирі АДРЕСА_1 .

При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

За змістом пунктів 3.21., 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Згідно статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з місцем реєстрації спадкодавця, а відповідно до статті 1221 ЦК України ототожнює його з останнім місцем проживання останнього, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку.

При цьому, відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема, за місцем проживання спадкоємця та навпаки, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини частини третьої статті 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

За таких обставин на підставі досліджених доказів, суд доходить висновку, що заявниця ОСОБА_1 мала підстави для звернення до суду, бо у поза судовому порядку встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на час її смерті немає можливості.

Заявницею доведено, що вона дійсно проживала зі своєю матір`ю ОСОБА_4 на час її смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_1 , хоча фактично її мати була зареєстрована за іншою адресою. Інших осіб, які заявляли б свої права на спадкове майно, судом не виявлено.

Відтак, порушене право підлягає захисту у обраний заявником спосіб, шляхом встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час його смерті.

Керуючись ст.ст. 259,265,268, 293, 315, 319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , разом з матір`ю ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до вимогп.15 Перехідних положень ЦПК України ( в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судовоїінформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, щодіяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Суддя О. С.Шабас