Справа № 203/1831/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Дикаленко А.В.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 21.05.2011 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Свої зобовязання за кредитним договором позичальник не виконує, в звязку з чим, станом на 16.04.2018 року має заборгованість в сумі 67858 грн. 49 коп., що складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 8200 грн. 16 коп., по процентам в сумі 53100 грн. 78 коп., за пенею та комісією в сумі 2850 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн., штрафу процентна складова в сумі 3207 грн. 55 коп. В звязку з цим, позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що 21.05.2011 року кредитного договору з банком не укладав, як не укладав останній і 21.08.2011 року шляхом оформлення анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Вказану заяву не підписував, кредитну картку не отримував та нею не користувався.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали останньої, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст.3,6,11,525,627 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обовязків, зокре-ма, є договір, який є обовязковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Різновидом договору є кредитний договір, який обовязково укладається в письмові формі (ст.ст.1054,1055 ЦК України).

Відповідно до вимог ч.2 ст.642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Частиною 3 ст.642 ЦК України встановлено, що особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Частинами 1,2 ст.207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

В обґрунтування предявленого позову позивач посилався на те, що 21.05.2011 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Також згідно доводів позовної заяви вказаний договір був оформлений відповідною анкетою-заявою відповідача, яка містить підпис останнього про ознайомлення його з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку та які разом становлять договір про надання банківських послуг (кредитний договір).

Посилаючись на порушення відповідачем своїх зобовязань, як позичальника, за кредитним договором від 21.05.2011 року, позивач просив стягнути з останнього заборгованість, яка виникла станом на 16.04.2018 року та становить 67858 грн. 49 коп., що складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 8200 грн. 16 коп., по процентам в сумі 53100 грн. 78 коп., за пенею та комісією в сумі 2850 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн., штрафу процентна складова в сумі 3207 грн. 55 коп.

Відповідач під час розгляду справи заперечував факт укладання кредитного договору з банком, як 21.05.2011 року, так і 21.08.2011 року, а також факт підписання анкети-заяви від 21.08.2011 року, ознайомлення його з Умовами та правила нами надання банківських послуг, тарифами банку, видачі йому в користування кредитної картки.

З наданих позивачем до позову витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку вбачається, що останні не містять підпису відповідача.

Крім того, долучений до позову витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна», передбачає чотири види Тарифів в залежності від типу кредитної картки: «Універсальна - 30 днів пільгового періоду», «Універсальна - 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold».

Кожен вид кредитної картки передбачає пільговий період, базову процентну ставку на місяць, обов'язковий щомісячний платіж, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів.

Надана до позову анкета-заява, що містить підпис від імені відповідача про ознайомлення його з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, не містить даних якою послугою мав намір скористатись позичальник та яку картку просив оформити на своє ім'я, не містить зазначений бажаний кредитний ліміт, а також, який саме вид платіжної картки банком було видано відповідачу відповідно до його заяви, її номеру, строку дії та який кредитний ліміт йому було встановлено; не містить істотних умов договору (базову процентну ставку, порядок погашення кредиту, пільговий період та інше).

А тому, вказані вище Умови та Тарифи не визнаються судом належним та допустимими нім доказами ознайомлення відповідача з останніми, а також доказом погодження сторонами істотних умов кредитного договору в письмовій формі, як це передбачено нормами ст.ст.207,1055 ЦК України.

Окрім цього, суд враховує, що позивач в своєму позові посилався на укладення кредитного договору з відповідачем 21.05.2011 року та згідно прохальної частини позову просив стягнути заборгованість за вказаним кредитним договором.

Проте, доказів укладення кредитного договору 21.05.2011 року позивач суду не представив, надавши анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, підписану від імені відповідача та датовану 21.08.2011 року.

За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та достатніми доказами факт укладення кредитного договору з відповідачем, як 21.05.2011 року, так і 21.08.2011 року, в порядку, передбаченому законом, доведення до відома останнього положень цього договору та погодження всіх його істотних умов, видачі кредиту та обґрунтованості розрахунку заборгованості.

В звязку з цим, в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі за необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору, в звязку з відмовою в задоволенні позову слід покласти на останнього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,6,11,202,207,208,525,534,549,612,616,627,629, 638,642,1054,1055 ЦК України, ст.ст.2,4, 5,10,11,12,76-81,141,211,223,247,258,259,263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 11 квітня 2019 року.

Суддя С.Ю.Казак