Справа № 466/990/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

«24» січня 2019 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Глинської Д.Б.

при секретарі Івасюті А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третіх осіб ОСОБА_3, Територіального сервісного центру №4642 МВС України у Львівській області, Філії міста Києва та Київської області Державного підприємства «Національні інформаційні системи», товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанас» про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття арешту з рухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

12 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, третіх осіб ОСОБА_3, Територіального сервісного центру №4642 МВС України у Львівській області, Філії міста Києва та Київської області Державного підприємства «Національні інформаційні системи», в якій просив суд постановити рішення, яким зняти арешт з рухомого майна, а саме з транспортного засобу марки «Фіат Добло», д.н.з. НОМЕР_1, накладений Філією міста Києва та Київської області Державного підприємства «Національні інформаційні системи» на підставі договору про надання споживчого кредиту та заставу майна, укладеного між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк» від 27.02.2007 року, стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу та судовий збір.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 24 березня 2016 року ним, ОСОБА_1, був придбаний в ОСОБА_2 автомобіль марки «Фіат Добло», 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_2. Під час реєстрації автомобіля зі сторони Територіального сервісного центру №4642 ніяких претензій не було. Ним було сплачено всі необхідні платежі та отримано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль від 25 березня 2016 року, реєстраційний номер НОМЕР_3.

Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль було видано Сервісним центром 4642 у м. Дрогобичі Львівської області на підставі договору купівлі-продажу 01046/01/4642/2016 від 24 березня 2016 року. У свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки Фіат Добло не було вказано жодних застережень щодо обтяжень рухомого майна.

В 2017 році він вирішив продати автомобіль, тому звернувся з покупцем в Сервісний центр 4642 у м. Дрогобичі Львівської області, де йому було повідомлено, що на автомобіль марки Фіат Добло накладено обтяження через взятий споживчий кредит попереднім власником - ОСОБА_3 з АКІБ УкрСиббанк під заставу рухомого майна - автомобіля.

Вважає, що рухоме майно вибуло з володіння ОСОБА_3, а згодом ОСОБА_2 у передбаченому законодавством порядку, а отже підстави для накладення арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Філією міста Києва та Київської області Державного підприємства Національні інформаційні системи на підставі договору про надання споживчого кредиту та заставу майна №0, АКІБ УкрСиббанк, від 27 лютого 2007 року відсутні. У зв'язку з чим він звернувся до суду з даним позовом з метою захисту свого порушеного права.

У процесі розгляду справи до участі в справі в якості третьої особи було залучено ТОВ «Вердикт Фінанс».

В судове засідання, яке було призначено на 24 січня 2019 року о 10.30 год., позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 не зявилися. Однак, від представника позивача ОСОБА_4 та позивача ОСОБА_1 на адресу суду поступила заява, з якої вбачається, що вони підтримують позовні вимоги, проти винесення в справі заочного рішення не заперечують та просять проводити розгляд справи у їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання жодного разу не зявилася з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялася про час та місце слухання справи та не подала відзив.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання жодного разу не зявився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

В судове засідання, яке було призначено на 24 січня 2019 року о 10.30 год., представник Територіального сервісного центру №4642 МВС України у Львівській області ОСОБА_5 не зявився, однак подав до суду відзив на позовну заяву, з якої вбачається, що він при винесенні рішення покладаються на розсуд суду.

Представники Філії міста Києва та Київської області Державного підприємства «Національні інформаційні системи» та ТОВ «Вердикт Фінанс» у судове засідання жодного разу не зявилися, хоча належним чином повідомлялися про місце, час та дату розгляду справи.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи у відсутності відповідача ОСОБА_2, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В судовому засіданні встановлено, що 24 березня 2016 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено в Територіальному сервісному центрі №4642 регіонального сервісного центру МВСУ у Львівській області договір купівлі продажу транспортного засобу марки «Фіат Добло», 2006 року випуску, тип ТЗ легковий, колір синій, номер кузова (шасі) ZFA9119, номерний знак НОМЕР_1 (а.с.33).

З вищевказаного договору вбачається, що продавець ОСОБА_2 стверджує, що на момент укладення договору транспортний засіб не перебуває під арештом та забороною, щодо нього не ведуться судові спори, він не заставлений, не перебуває у податковій заставі (а.с. 33 зворот).

Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена й постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1338, якою затверджені Правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин на шасі, автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі Правила), згідно з п. 2 яких вони є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб.

Відповідно до п. 8 зазначених Правил державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання.

Положеннями ст. 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну суму.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач в установленому порядку набув право власності на автомобіль марки «Фіат Добло», 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, правомірно та на законних підставах придбавши його у ОСОБА_2

У Витязі з Державного реєстру обтяжень рухомого майна зазначено, що на автомобіль марки «Фіат Добло», 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, накладено обтяження на підставі договору про надання споживчого кредиту та заставу майна від 27 лютого 2007 року, обтяжувачем є АКІБ «УкрСиббанк» та боржником ОСОБА_3 (а.с.28-29).

З листа №31/13-І-16/ОСОБА_6 сервісного центру у Львівській області МВСУ від 30 січня 2018 року вбачається, що на транспортний засіб марки марки «Фіат Добло», 2006 року випуску, тип ТЗ легковий, колір синій, номер кузова (шасі) ZFA9119, номерний знак НОМЕР_1, було накладено обтяження застава рухомого майна, згідно з договору від 27 лютого 2007 року АКІБ «УкрСиббанк».

У листі АТ «УкрСиббанк» №26-08/43020 від 03 листопада 2017 року зазначено, що новим обтяжувачем транспортного засобу марки «Фіат Добло», 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 є ТОВ «Вердикт Фінанс» (а.с.18).

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року, позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону).

Згідно з ч 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Скориставшись своїм правом, позивач просить зняти арешт з майна, оскільки це унеможливлює реалізацію його прав як власника.

Нормами ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили, що у ОСОБА_1 наявні боргові зобов'язання перед третіми особами, що слугували б підставою для арешту належного йому автомобіля.

Згідно з ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

До витрат, повязаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України).

Частиною 1 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту , порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги, при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини, гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинен бути наданий договір про надання правової допомоги і документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанцією до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

З Договору №25/01 про надання правничої допомоги від 25 січня 2018 року вбачається, що представником позивача ОСОБА_1 був ОСОБА_4

У п. 47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року зазначено, що розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем ОСОБА_1 дійсно були понесені витрати на правничу допомогу, що підтверджується квитанцією №4 від 09 березня 2018 року, № ПН 2737 від 03 квітня 2018 року, №140 від 18 травня 2018 року, та їх загальний розмір становить 8 600 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 дана сума.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12,13,76,80,81,133,137,141,259,263,264,265,280-282 ЦПК України, ст.41 Конституції України, ст.ст.317, 319, 321, 328 ЦК України, ст.59 Закону України " Про виконавче провадження ", суд

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити.

Зняти арешт з рухомого майна, а саме з транспортного засобу марки «Фіат Добло», 2006 року випуску, номер кузова (шасі) ZFA9119, державний номерний знак НОМЕР_1, накладений Філією міста Києва та Київської області Державного підприємства «Національні інформаційні системи» на підставі договору про надання споживчого кредиту та заставу майна, укладеного між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк» від 27 лютого 2007 року.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) та 8 600 грн. (вісім тисяч шістсот гривень) витрат на професійну правничу допомогу

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача ОСОБА_2

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники процесу:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_4, проживає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2;

відповідач: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5;

третя особа: ОСОБА_3, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6;

третя особа: територіальний сервісний центр №4642 МВС України у Львівській області, знаходиться за адресою: Львівська область, м. Дрогобич, вул. Трускавецька, буд. 64;

третя особа: Філія міста Києва та Київської області Державного підприємства «Національні інформаційні системи», знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Більварно Кудрявська, буд.4;

третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанас», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. В. Хвойки,15/5

Суддя ОСОБА_8