Справа № 646/8951/18
№ провадження 2/646/916/2019
У Х В А Л А

про забезпечення позову

"16" січня 2019 р.

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді Шелест І.М., за участю секретаря - Волошко В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, що мешкає: АДРЕСА_1 до ОСОБА_3, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 про стягнення боргу,

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом в якому просила стягнути з ОСОБА_3 загальну заборгованість за договором позики від 24.06.2017 року та за договором позики від 29.06.2017 року у розмірі 72 219, 00 грн. - суму основного боргу, 2 980, 00 грн., пеню 31 430, 12 грн., втрати від інфляції 8 727, 86 грн., сплачений позивачем судовий збір - 1153, 58 грн. та 352 ,40 грн, 2000, 00 грн. витрат на правову допомогу, а всього 118 863, 70 грн.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.01.2019 було відкрито провадження у справі.

Разом із позовною заявою ОСОБА_2 подала заяву про забезпечення позову, а саме просила суд: вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження майна та (або) грошових коштів, що належать або підлягають передачі або сплаті ОСОБА_3 і знаходяться у нього чи в інших осіб, оскільки вважає, що відповідач уникає виконання боргових зобов'язань.

Суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, має право вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно положень ч. 1 ст.150 ЦПК України, видами забезпечення позову є, зокрема, накладенням арешту на майно.

В розумінні ст. ст. 150, 151 ЦПК України, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 3 та п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього в інших осіб.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, необхідно враховувати, що прийняття такого рішення доцільне лише в разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як роз'яснено в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Наведені позивачем обставини дають підстави вважати, що існує реальна загроза ускладнення або унеможливлення виконання рішення у разі задоволення позову, що потребує вжиття заходів забезпечення позову.

У обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач надала інформацію про фізичну особу ОСОБА_3 щодо проведення його державної реєстрації як фізичної-особи підприємця: дата запису 29.03.2012, код КВЕД 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

Крім того, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно значиться, що на майно ОСОБА_3 накладено арешт майна на підставі постанови від 26.06.2015 про арешт майна та заборона на його відчуження, видавник Червонозаводський ВДВС ХМУЮ.

З даної інформації також вбачається, що відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно на ім'я відповідача ОСОБА_3 - відсутні.

За змістом ч.2ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається у разі якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача , а зазначене в заяві позивача обґрунтування, дає суду підстав для висновку щодо існування реальної загрози утруднення виконання чи неможливості виконання можливого судового рішення про задоволення позовних вимог в розрізі предмету спору та його взаємозв'язку із тим видом забезпечення позову, який просить застосувати позивач, а тому суд надходить до висновку про те, що вимоги, викладені у заяві про забезпечення позовних вимог підлягають задоволенню частково.

Виходячи зі змісту заявлених вимог, обставин справи, суд вважає, що у даному випадку невжиття заходів забезпечення позову може мати наслідок заподіяння шкоди правам та інтересам позивача та ускладнити їх відновлення, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. При вирішенні питання щодо вжиття заходів забезпечення позову суд оцінив, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій може запобігти, та дійшов висновку, що вжиття заходів забезпечення позову, буде мати наслідком збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, а отже ні права позивача, ні права відповідачів, чи інших осіб не будуть порушені. Водночас, невжиття таких заходів, очевидно, може привести до того, що захист прав, свобод та інтересів позивача, на захист яких подано позов, стане неможливим, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для забезпечення позову, оскільки такий вид забезпечення позову є абсолютно адекватним позовним вимогам, та унеможливить порушення прав інших осіб до розгляду справи по суті.

При вирішенні даної заяви, суд враховує, що розмір стягнення відповідно до позовної заяви складає:

- 115 357, 00 грн., яка складається з: 72 219, 00 грн. - суму основного боргу, 2 980, 00 грн., пеню 31 430, 12 грн., втрати від інфляції 8 727, 86 грн.

Оскільки позивач не надав суду актуальну інформацію щодо права власності на нерухоме майно відповідача ОСОБА_3, за адресою АДРЕСА_2, тому виходячи із принципу співмірності, суд вважає правильним заяву про забезпечення позову задовольнити частково, шляхом накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_3 в межах заявлених позивачем вимог - 115 357, 72 грн.

Підстав для застосування зустрічного забезпечення, передбаченого ст. 154 ЦПК України, суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.151, 152 п.2, 153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_3 у межах суми позову - 115 357, 72 грн.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідн. НОМЕР_1, за адресою: АДРЕСА_3.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідн. НОМЕР_2, адреса реєстрації: АДРЕСА_4.

Копію ухвали для виконання направити заявнику та для негайного виконання направити у Міжрайонного ВДВС по Основянському та Слобідському районах м. Харків ГТУЮ в Харківські області - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Особи, винні у невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотання учасника справи у порядку вимог ст. 158 ЦПК України.

Строк пред'явлення ухвали до виконання три роки.

Повний текст ухвали складено 22.01.2019 року.

Суддя І.М. Шелест