Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4026/18
Провадження №: 2/332/171/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2019 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Мєркулової Л.О.,

за участю секретаря - Чебикіної Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, третя особа: Перша Запорізька державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом,, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері.

У своєму позові позивач вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_2, про що в книзі реєстрації смертей 07 вересня 2002 року зроблено відповідний актовий запис за № 7874, підтвердженням чого є свідоцтво про смерть, виданого повторно Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області 12 липня 2011 року Серія: НОМЕР_2.

Померла ОСОБА_2 є матір'ю позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого повторно бюро запису актів громадянського стану м. Запоріжжя виконкому Орджонікідзевської районної Ради депутатів трудящих Запорізької області 19 березня 1974 року Серія НОМЕР_3, про що 10 жовтня 1953 року в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за № 2712, та була зареєстрована на день смерті за адресою: АДРЕСА_1, про що свідчить довідка, видана департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 07.09.2017 року №04-07/3/18328.

Позивач є спадкоємцем за заповітом та першої черги за законом, який разом проживав із спадкодавцем у житловому будинку, прийняв спадщину згідно з п.1., п.2 ч.І ст.549 ЦК УРСР 1963 року, так як фактично вступив в управління (володіння) майном, прийняв спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 матері ОСОБА_2 та подав до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

До дій, що свідчать про прийняття спадщини згідно з п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР визнаються дії, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном та подав заяву про прийняття спадщини.

Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою на підставі заяви позивача про прийняття спадщини за заповітом та за законом в порядку ст. 529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року та пункту 5 прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України 2003 року була заведена спадкова справа № 269/2017 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 28.11.2017 року № 50058100.

Після смерті матері позивача відкрилась спадщина на спадкове майно, яке залишилось

після її смерті, позивач прийняв за заповітом, посвідченим Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою 5 жовтня 1983 року за реєстровим № 2-6062 та за законом згідно із ст. 529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року та пункту 5 прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України 2003.

Крім позивача є інший спадкоємець за заповітом:

син - ОСОБА_3, що був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6.

Спадкоємців, передбачених ст.535 Цивільного кодексу УРСР 1963 року та пункту 5 прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України 2003, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині, також немає.

Крім позивача інших спадкоємців, передбачених ст. 529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року та пункту 5 прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України 2003, немає.

За життя, мати, ОСОБА_2, склала заповіт, посвідчений Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою 13 жовтня 1983 року за реєстровим №2-6062, за яким вона на випадок своєї смерті зробила наступне заповідальне розпорядження: належні їй 29/72 (двадцять дев'ять сімдесят других) частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 на випадок смерті в рівних частках заповідала ОСОБА_3 та позивачу, ОСОБА_4.

У жовтні 2018 року до Першої Запорізької державної нотаріальної контори позивачем була подана заява про відмову від оформлення спадщини за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 та оформлення спадщини за законом згідно із ст. 529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року та пункту 5 прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України 2003 року.

Відмова позивача від заповіту пов'язана з тим, що при складанні заповіту в 1983 році його матері, ОСОБА_5, належало 29/72 часток житлового будинку АДРЕСА_3, що підтверджується рішенням №272/5 від 13 липня 1989 року Виконавчого комітету Заводської районної Ради народних депутатів міста Запоріжжя Запорізької області, але після змін ідеальних часток між співвласниками цього будинку, його матері стало належати 7/25 часток житлового будинку АДРЕСА_3, що підтверджується рішенням № 384 від 12 жовтня 1989 року Виконавчого комітету Заводської районної Ради народних депутатів міста Запоріжжя Запорізької області.

Таким чином, до складу спадкового майна за законом входить:

7/25 (сім двадцять п'ятих) часток житлового будинку АДРЕСА_3.

Коли позивачем були зібрані всі необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом , йому Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавця на таке майно, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.11.2018 року №2532/02-31.

Із листа Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації від 25.01.2018 року № 740 вбачається, що померлій ОСОБА_2 належало 7/25 часток житлового будинку АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва НОМЕР_4 про право приватної власності на житловий будинок, виданого Виконавчим комітетом Запорізької міської Ради народних депутатів Запорізького міського управління житлово-комунального господарства 27 жовтня 1989 року.

Вищезазначений документ, що посвідчує право власності спадкодавця на житловий будинок АДРЕСА_3 Запорізької області у позивача відсутній.

Згідно з технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду, складеного на 02.07.1988 року Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації та листом Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації від 30.01.2017 р. № 933 власником 7/25 часток житлового будинку АДРЕСА_3 з відповідними надвірними будівлями та спорудами, зазначеного в плані літерою А, розташованого на земельній ділянці площею 600 кв.м., житловою площею 41,9 кв.м., загальною площею 66,8 кв.м., є ОСОБА_2.

Таким чином, виникла ситуація при якій позивач не може оформити спадщину у нотаріуса шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку АДРЕСА_3 , яка належала померлій ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, а також отримати від нотаріуса, як державного реєстратора, протягом п'яти робочих днів Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, так як у мене відсутній документ, що посвідчує право власності спадкодавця на таке майно, а саме: оригінал свідоцтва НОМЕР_4 про право приватної власності на житловий будинок, виданого Виконавчим комітетом Запорізької міської Ради народних депутатів Запорізького міського управління житлово-комунального господарства 27 жовтня 1989 року.

У своєму позові позивач просить визнати за ним,ОСОБА_1, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, право власності на " 25 (сім двадцять п'ятих) часток житлового будинку АДРЕСА_3 , з відповідними надвірними будівлями та спорудами, зазначеного в плані літерою А, розташованого на земельній ділянці площею 600 кв.м., житловою площею 41,9 кв.м., загальною площею 66,8 кв.м. в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 - матері, що була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач позов підтримав і просить його задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача просила розглянути справу на розсуд суду.

Дослідивши докази по справі вислухав пояснення позивача, представника відповідача, суд приходе до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із свідоцтво про смерть, виданого повторно Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області 12 липня 2011 року серія НОМЕР_2, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_2, актовий запис № 7874.

Із свідоцтва про народження, виданого повторно бюро запису актів громадянського стану м. Запоріжжя виконкому Орджонікідзевської районної Ради депутатів трудящих Запорізької області 19 березня 1974 року Серія НОМЕР_3, вбачається, що померла ОСОБА_5 є матір'ю позивача, про що 10 жовтня 1953 року в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за № 2712.

Із довідки, виданої департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 07.09.2017 року №04-07/3/18328, вбачається, що ОСОБА_2 була зареєстрована на день смерті за адресою: АДРЕСА_3.

Із Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 28.11.2017 року № 50058100 вбачається, що Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою на підставі заяви позивача - ОСОБА_1 про прийняття спадщини за заповітом та за законом в порядку ст. 529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року та пункту 5 прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України 2003 року була заведена спадкова справа № 269/2017 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2.

Із заповіту, посвідченого Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою 13 жовтня 1983 року за реєстровим №2-6062 вбачається, що за життя мати, ОСОБА_2 заповіт, за яким вона на випадок своєї смерті зробила наступне заповідальне розпорядження: належні їй 29/72 (двадцять дев'ять сімдесят других) частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 на випадок смерті в рівних частках заповідала ОСОБА_3 та позивачу, ОСОБА_4.

Із рішення №272/5 від 13 липня 1989 року Виконавчого комітету Заводської районної Ради народних депутатів міста Запоріжжя Запорізької області встановлено, що ОСОБА_5, належало 29/72 часток житлового будинку АДРЕСА_3. Тобто, при складанні заповіту в 1983 році ОСОБА_5 належало 29/72 часток житлового будинку АДРЕСА_3.

Із рішенням № 384 від 12 жовтня 1989 року Виконавчого комітету Заводської районної Ради народних депутатів міста Запоріжжя Запорізької області встановлено, що після змін ідеальних часток між співвласниками цього будинку, матері позивача - ОСОБА_2 стало належати 7/25 часток житлового будинку АДРЕСА_3.

Коли позивачем були зібрані всі необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом , йому Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавця на таке майно, про що свідчить

Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.11.2018 року №2532/02-31 встановлено, що ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавця на таке майно.

Із листа Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації від 25.01.2018 року № 740 вбачається, що померлій ОСОБА_2 належало 7/25 часток житлового будинку АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва НОМЕР_4 про право приватної власності на житловий будинок, виданого Виконавчим комітетом Запорізької міської Ради народних депутатів Запорізького міського управління житлово-комунального господарства 27 жовтня 1989 року.

Із технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду, складеного на 02.07.1988 року Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації та листа Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації від 30.01.2017 р. № 933 вбачається, що власником 7/25 часток житлового будинку АДРЕСА_3 з відповідними надвірними будівлями та спорудами, зазначеного в плані літерою А, розташованого на земельній ділянці площею 600 кв.м., житловою площею 41,9 кв.м., загальною площею 66,8 кв.м., є ОСОБА_2.

На час відкриття спадщини, тобто на ІНФОРМАЦІЯ_5 - це дата смерті матері позивача, діяв Цивільний кодекс Української PCP 1963 року.

У статті 5 Цивільного кодексу України визначені загальні правила дії актів цивільного законодавства в часі, за якою акти цивільного законодавства регулюють цивільні відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Певні особливості передбачені розділом «Прикінцеві та перехідні положення». Відповідно до п. 4 вказаного розділу щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення ЦК застосовуються до тих прав та обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Пункт 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК 2003 року встановлює, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цього Кодексу.

Згідно із ст. 549 Цивільного кодексу УРСР 1963 року та пункту 5 прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України 2003 року дії, що свідчать про прийняття спадщини визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України у разі спадкування права та обов'язки спадкодавця переходять до спадкоємців.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як передбачено ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, в також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до п. п. 4.15. 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 току за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері - ОСОБА_2 і який прийняв спадщину у відповідності із законом, а інших спадкоємців немає.

Таким чином, позов ОСОБА_1 повністю знайшов своє обґрунтування у судовому засіданні і тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 227, 529, 549 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст. 1216, 1218, 1222, 1261, 1269, 1270. 1272, 1296 ЦК України 2003 р., суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, третя особа: Перша Запорізька державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податку - НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, право власності на 7/ 25 часток житлового будинку АДРЕСА_3, з відповідними надвірними будівлями та спорудами, зазначеного в плані літерою А, розташованого на земельній ділянці площею 600 кв.м., житловою площею 41,9 кв.м., загальною площею 66,8 кв.м. в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 - матері, що була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: Л.О.Мєркулова