ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 650/1497/18 Головуючий в 1 інстанції Сікора О.О.
Номер провадження 22-ц/819/65/19 Доповідач Орловська Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Орловської Н.В.

суддів Кутурланової О.В.

Майданіка В.В.

секретар Прушинська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 30 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики

В С Т А Н О В И В:

06.09.2018р. ОСОБА_2 (ОСОБА_2) звернулась із позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 за договором позики від 23.02.2014р. кошти у розмірі 4900 дол.США, та зобов'язався їх повернути до 01.01.2015р., проте свого обов'язку не виконав, а тому позивач просила стягнути суму позики в розмірі 138 572 грн та 3% річних за весь час прострочення зобов'язання в розмірі 12471,48 грн і на відшкодування інфляційних втрат - 52 615,79 грн та судові витрати.

Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 30 жовтня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову, оскільки суд в порушення ч.1 та ч.3 ст. 264 ЦК України застосував строк позовної давності, тоді як початок його перебігу слід визначати із часу часткового виконання відповідачем зобов'язання шляхом повернення ним 14.12.2017р. суми 100 дол.США, еквівалентної 2727 грн, що вказує на переривання строку позовної давності.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції встановлені такі фактичні обставини справи.

За змістом ст. 1046 ЦК України одна сторона позикодавець передає у власність іншій стороні позичальникові гроші, або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей, або речей того ж роду і такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей, або речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ч.1, 2 ст. 207 та ч.2 ст. 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобов'язанням її повернення), так і дати її отримання.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

У разі пред'явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов'язання. Для цього, у відповідності до статей 1046, 1047 ЦК України належить встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. (Правова позиція викладена у постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13 та у справі № 6-79 цс14 від 02.05.2014р.)

У справі, яка переглядається встановлено, що 23.02.2014р. між сторонами укладений письмовий договір позики, за яким (дошлюбне прізвище ОСОБА_2) ОСОБА_2 передала, а відповідач ОСОБА_3 отримав у користування кошти в сумі 4900 дол.США, які позичальник зобов'язався повернути до 1.01.2015р. (а.с.8)

Суд визнав встановленим і вбачається із матеріалів справи, що позикодавець, ОСОБА_2 (ОСОБА_2) 19.01.2015р. направила позичальнику письмову вимогу про повернення суми боргу з підстав порушення зобов'язання позичальником після настання обумовленого договором строку повернення боргу та попередила про звернення до суду із примусовим задоволенням її вимог. Зазначену вимогу відповідач отримав особисто 27.01.2015р. (а.с. 9,11)

Із позовною заявою про стягнення заборгованих відповідачем сум позивач звернулась 06.09.2018р.

За змістом заявленого позову та пояснень позивача в суді першої інстанції вбачається, що жодних обставин щодо початку перебігу строку позовної давності та вчинення відповідачем дій, що зумовлюють переривання такого строку позивачем не зазначено. (а.с.2-3, 34-35)

В ході розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_3 визнав факт отримання від позивачки зазначеної у договорі валюти та суми позики, а також не заперечував факт порушення боргового зобов'язання, оскільки визначена договором сума у вказаний строк до 1.01.2015р. не повернута. Однак вважав, що позовні вимоги не підлягають задоволенню через пропуск позивачем строку позовної давності, про застосування якого просив суд та подав відповідну заяву до часу ухвалення судом рішення. (а.с.49)

За визначенням ст. 256 ЦК України - позовна давність - це с трок, в межах якого особа може звернутись до суду із вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена ст. 257 цього Кодексу складає три роки, а ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік до вимог, в тому числі для стягнення неустойки (штрафу, пені).

Перебіг строку позовної даності згідно ст. 253 ЦК України починається з наступного дня після календарної дати або настання події з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг строку позовної давності починається з дня коли особа дізналась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначенням строку виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. (ч.1,5 ст. 261 ЦК України)

Суд визнав встановленим, що початок перебігу строку позовної давності у спірних правовідносинах визначений кінцевою датою виконання зобов'язання відповідачем, а саме після 01.01.2015р.

Враховуючи, що позовна вимога про стягнення суми позики, заявлена позивачем поза межами загального строку позовної давності, перебіг якого починається після визначеної договором позики строку виконання зобов'язання, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, заявлених поза межами такого строку.

Не спростовують цей висновок суду доводи апеляційної скарги про те, що 14.12.2017р. строк позовної давності був перерваний, оскільки відповідач частково виконав зобов'язання і повернув суму 100 дол.США.

Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Так в суді першої інстанції жодна із сторін не вказувала на наявність обставин щодо часткового виконання боржником зобов'язання, та будь-які докази щодо сплати частини боргу суду надані не були, а тому обставини щодо вчинення таких дій боржником не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги щодо наведених обставин не підтверджені належними доказами, оскільки відповідач ОСОБА_3 заперечив факт вчинення таких дій та пояснив, що позивач втратила право вимоги та стягнення суми боргу після 1.01.2018р. Крім того, відповідач зазначав, що на усні звернення ОСОБА_2 повідомив, що борг повернути не може через брак коштів.

Отже, самі лише пояснення ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції та складена нею розписка від 14.12.2017р. про отримання від ОСОБА_3 частини боргу 100 дол.США не є належним підтвердженням факту, що відповідач вчинив такі дії.

За відсутності згідно ч. 1 і 2 ст. 218 ЦК України належних доказів щодо фактичного виконання та визнання відповідачем зобов'язання в грудні 2017р. не можна вважати доведеним доводи апеляційної скарги про переривання строку позовної давності, та початок його перебігу після 14.12.2017р.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування ухваленого судом першої інстанції рішення, відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 30 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складання повного тексту постанови 28 січня 2019 року.

Головуючий ____________ Н.В.Орловська

Судді: ____________ О.В.Кутурланова

____________ В.В.Майданік