Справа № 523/5600/19
Провадження №2/523/2990/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2019 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді - Сувертак І.В.

за участю секретаря Круглікова О.О.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в місті Одесі,

цивільну справу за позовом, в порядку спрощеного провадження,

Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про відшкодування завданої майнової шкоди,-

Установив:

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача, ОСОБА_1 матеріальних збитків спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та просив стягнути з відповідача суму завданої майнової шкоди у розмірі 2361 грн. 24 коп. в порядку регресу та сплачений судовий збір у розмірі 1921 грн. 00 коп.

Свої вимоги мотивує тим, що між Приватним акціонерним товариством Страхова компанія «ПЗУ Україна» і ОСОБА_2 було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК № 6646408 від 02.06.2017 року, за яким страховик зобов`язався відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником життю здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобіля ВАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

03 квітня 2018 року в м. Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю забезпеченого транспортного засобу під управлінням ОСОБА_1 та автомобіля Chevrolet Aveo, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль Chevrolet Aveo, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до постанови Приморського районного суду м. Одеси від 08 травня 2018 року особою винною в настанні ДТП визнано ОСОБА_1 та притягнено останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КупАП.

Відповідно до постанови Приморського районного суду м. Одеси від 08 травня 2019 року ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КупАП.

Відповідно до ремонтної калькуляції № 195390 від 21.05.2018 року вартість відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля становить 8 333 грн. 76 коп.

ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 2 361 грн. 24 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на підставі заяви про настання страхового випадку від 05.04.2018 року та страхового акту № UА021/L01/01 від 21.05.2018 року. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 16337 від 21.05.2018 року.

У зв`язку з тим, що Відповідач після настання ДТП самовільно залишив місце ДТП та не повідомив Позивача про настання страхової події протягом трьох робочих днів після настання ДТП, то після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у Позивача виникло право вимоги до Відповідача про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу).

Також позивач зазначив, що 17.07.2018 року Відповідачу було направлено вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди, однак вимога повернулась за закінченням терміну зберігання.

У зв`язку з зазначеним позивач звернувся із зазначеним позовом до суду та просить стягнути з відповідача суму завданої майнової шкоди у розмірі 2361 грн. 24 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 1921 грн. 00 коп.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 24 квітня 2019 року, було відкрито спрощене провадження по справі та надано відповідачу строк для надання відзиву на позов. (а.с. 28,29).

Позивач надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на задоволенні позову. (а.с. 33).

Відповідач в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином за адресою останнього відомого місця реєстрації, причин неявки суду не сповістив та з будь-якими заявами на адресу суду не звертався. (а.с.36-39). Окрім того, відповідача про розгляд справи було сповіщено на офіційному веб-сайті суду. (а.с. 40).

Відповідач в установлений судом строк відзив та будь-яких інших клопотань не надав.

Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача.

Згідно з ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Частиною 3 статті 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частина 2 статті 43 ЦПК встановлює, що учасники справи зобовязані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обовязковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Суд встановив наступні обставини.

Між Приватним акціонерним товариством Страхова компанія «ПЗУ Україна» і ОСОБА_2 було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК № 6646408 від 02.06.2017 року, за яким страховик зобов`язався відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником життю здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобіля ВАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . (а.с. 5).

03 квітня 2018 року в м. Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу під управлінням ОСОБА_1 та автомобіля Chevrolet Aveo, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль Chevrolet Aveo, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до постанови Приморського районного суду м. Одеси від 08 травня 2018 року особою винною в настанні ДТП визнано ОСОБА_1 та притягнено останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КупАП. (а.с. 6,7)

Відповідно до постанови Приморського районного суду м. Одеси від 08 травня 2019 року ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КупАП. (а.с. 8,9).

Відповідно ж до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто враховуючи вищевикладене, факт винуватості ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди від 03 квітня 2018 року, є встановленим і доказуванню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Крім того відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», від 27.03.1992 року № 6, джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Відповідно до ремонтної калькуляції № 195390 від 21.05.2018 року вартість відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля становить 8 333 грн. 76 коп. (а.с. 16,17).

ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 2 361 грн. 24 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на підставі заяви про настання страхового випадку від 05.04.2018 року та страхового акту № UА021/L01/01 від 21.05.2018 року. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 16337 від 21.05.2018 року. (а.с. 10-15, 18-20).

17.07.2018 року Відповідачу було направлено вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди, однак вимога повернулась за закінченням терміну зберігання. (а.с.21,22).

Відповідно до правового висновку Верховного суду України, який міститься у постанові від 13.02.2014 року неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову.

Частина 1 статті 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

У зв`язку з тим, що Відповідач після настання ДТП самовільно залишив місце ДТП та не повідомив Позивача про настання страхової події протягом трьох робочих днів після настання ДТП, то після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у Позивача виникло право вимоги до Відповідача про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи вищевикладене, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі та стягує з відповідача суму завданої майнової шкоди у розмірі 2361 грн. 24 коп. в порядку регресу та сплачений судовий збір у розмірі 1921 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 4-7,11-13,17-18,109,131,137, 141, 211, 223, 263-265, 268, 352,354 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про відшкодування завданої майнової шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН встановити не вдалось, останнє відоме місце проживання АДРЕСА_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40, п/р НОМЕР_3 в АТ «УкрСиббанк» МФО: 351005, Код ) суму завданої майнової шкоди у розмірі 2361 грн. 24 коп., отримані внаслідок ДТП від 03 квітня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН встановити не вдалось, останнє відоме місце проживання АДРЕСА_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40, п/р НОМЕР_3 в АТ «УкрСиббанк» МФО: 351005, Код ) судовий збір в сумі 1921 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27 серпня 2019 року.

Суддя