Постанова

Іменем України

29 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 305/1772/17

провадження № 61-11543св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

відповідач - Рахівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області,

третя особа - ОСОБА_4 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Іваницькою Наталією Олександрівною, на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 11 травня 2018 року у складі судді Тулик І. І. та постанову Закарпатського апеляційного суду від 14 травня 2019 року у складі колегії суддів: Собослой Г. Г., Джуга С. Д., Куштан Б. П.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до

ОСОБА_3 , Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області (далі - Рахівський РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області), третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_4 . У позові просив суд визнати договір купівлі-продажу автомобіля марки Renault, модель 79Н/НОМЕР_2, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 15 серпня

2012 року, укладеним; визнати договір купівлі-продажу автомобіля марки Renault, модель 79Н/ НОМЕР_2 , 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , 20 вересня 2012 року, укладеним; визнати за ОСОБА_1 право власності на вказаний вище автомобіль; зобов`язати Рахівський РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області зняти арешт із зазначеного автомобіля.

В обґрунтування позову посилався на те, що 20 вересня 2012 року між ним та ОСОБА_4 , а раніше, 15 серпня 2012 року, між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було фактично укладено договори купівлі-продажу автомобіля марки Renault, модель 79Н/ НОМЕР_2 , 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , і ОСОБА_4 на користь

ОСОБА_3 , і ним на користь ОСОБА_4 було сплачено вартість вказаного автомобіля у розмірі 14 000 доларів США та набуто право користування й розпорядження автомобілем на підставі довіреності.

В органах ДАІ автомобіль не перереєстровувався та, відповідно, власником автомобіля був зареєстрований ОСОБА_3

Постановою ВДВС Рахівського РУЮ в Закарпатській області від 18 липня 2014 року ВП № 43588343 на все належне ОСОБА_3 рухоме майно накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження у рамках виконавчого провадження про стягнення суми на користь АТ «Імексбанк». Постановою від 18 вересня 2017 року серія ВП № 51207481 про арешт майна боржника, винесеною заступником начальника Рахівського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Токарюком В. В., накладено арешт на транспортний засіб марки Renault, модель 79Н/ НОМЕР_2 , 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить боржнику ОСОБА_3 у рамках виконавчого провадження про стягнення суми на користь ПАТ «Альфа-Банк». Також постановою від 18 вересня 2017 року серія ВП

№ 51207481 автомобіль Renault, модель 79Н/НОМЕР_2, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 оголошено в розшук.

Посилаючись на те, що вказаним порушено його право на користування та розпорядження автомобілем, просив його позовні вимоги задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Рахівського районного суду від 11 травня 2017 року Закарпатської області в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його необґрунтованості.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 14 травня 2019 року рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 11 травня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції та вважав, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду 13 червня 2019 року засобами поштового зв`язку, представник ОСОБА_1 , адвокат

Іваницька Н. О., посилаючись на порушення судами норм процесуального права й неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 11 травня 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 14 травня 2019 року скасувати й ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що висновки суду першої інстанції, з якими погодився й апеляційний суд, є неправильними, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, а рішення суду є незаконним та необґрунтованим. Судами не взято до уваги доводи позивача, а також надані ним докази, які свідчать про фактичне укладення договорів купівлі-продажу автомобіля марки Renault, модель 79Н/ НОМЕР_2 , 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також про те, що на момент укладення таких угод автомобіль не був під заставою, а тому мети щодо уникнення відповідальності за кредитними та іншими борговими зобов`язаннями у сторін таких угод не було.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 червня 2019 року справу № 305/1772/17 призначено судді-доповідачеві Бурлакову С. Ю.

Ухвалою Верховного Суду від 01 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу

№ 305/1772/17 з Рахівського районного суду Закарпатської області.

Фактичні обставини справи

Судами встановлено, що автомобіль марки Renault, модель 79Н/ НОМЕР_2 , 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований у Рахівському ВРЕР ДАІ МВС України в Закарпатській області 27 грудня

2011 року, належить ОСОБА_3 .

Відповідно до договору застави транспортного засобу № 2.2 від 17 січня 2012 року, укладеного між публічним акціонерним товариством «Банк професійного фінансування» (далі - ПАТ «Банк професійного фінансування») та ОСОБА_3 , автомобіль марки Renault, модель 79Н/ НОМЕР_2 , 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , належний згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу

від 27 грудня 2011 року серії НОМЕР_3 ОСОБА_3 , переданий в заставу банку з метою забезпечення виконання зобов`язань

ОСОБА_3 за кредитним договором №2 від 28 грудня

2011 року.

Згідно з розпискою від 15 серпня 2012 року відповідач ОСОБА_3 отримав від третьої особи ОСОБА_4 14 000 доларів США в рахунок продажу належного йому автомобіля марки марки Renault, модель 79Н/ НОМЕР_2 , 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

У цей же день ОСОБА_3 надав ОСОБА_4 довіреність на право розпорядження, а саме: володіння, користування, експлуатації, відчуження (купівля-продаж, міна) спірного автомобіля, посвідчену приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Закарпатської області Лапчак Г. І.

Відповідно до розписки від 12 вересня 2012 року ОСОБА_4 отримав від позивача ОСОБА_1 14 000 доларів США в рахунок продажу належного йому автомобіля марки Renault, модель 79Н/ НОМЕР_2 , 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 . 20 вересня 2012 року ОСОБА_4 надав ОСОБА_1 довіреність на право володіння, користування, експлуатації, відчуження (купівля-продаж, міна) спірного автомобіля, яка посвідчена приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Бадаліс Ж. П.

Постановою від 18 вересня 2017 року серії ВП № 51207481 про арешт майна боржника, винесеною заступником начальника Рахівського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Токарюком В. В., накладено арешт на транспортний засіб марки Renault, модель 79Н/ НОМЕР_2 , 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить боржнику ОСОБА_3 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою від 18 вересня 2017 року серії ВП № 51207481 про розшук майна боржника, винесеною заступником начальника РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Токарюком В. В., оголошено в розшук майно боржника та внесено до бази даних відеофіксації номерних знаків «Відеоконтроль-Рубіж» автомобіль марки Renault, модель 79Н/ НОМЕР_2 , 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить боржнику ОСОБА_3

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положеннями частини другої статі 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану.

У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

За частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України).

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів першої й апеляційної інстанцій про відмову у задоволенні позову, оскільки довіреність на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом разом з розпискою про отримання грошових коштів не свідчить про укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу, оскільки законодавством встановлена певна форма укладення такого правочину.

Наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо встановлення обставин справи та тлумачення норм матеріального й процесуального права на свій розсуд, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судів, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК Українисуд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду - без змін, оскільки такі судові рішення є законними та обґрунтованими, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Іваницькою Наталією Олександрівною, залишити без задоволення.

Рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 11 травня 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 14 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийС. Ю. Бурлаков
Судді:В. М. Коротун
М. Є. Червинська