УХВАЛА

04 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 210/845/16-ц

провадження № 61-16237ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Жданової В. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2017 року у справі за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2017 року, здана до поштового відділення зв`язку 28 серпня 2019 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, встановленого частиною першою статті 390 ЦПК України.

У клопотанні, доданому до касаційної скарги ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення, посилаючись на те, що під час ухвалення рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2019 року участі у судовому засіданні не брав, копію оскаржуваного рішення йому направлено не було, про наявність рішення дізнався з повідомлення державної виконавчої служби, копію оскаржуваного рішення отримав в канцелярії Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області лише 23 серпня 2019 року, проте на підтвердження зазначеного не надає належні та допустимі докази.

У рішенні від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» ЄСПЛ визначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

ЄСПЛ у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі, і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Наведені заявником аргументи для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження судового рішення не дають достатніх підстав для визнання їх поважними, оскільки на підтвердження вказаного заявником не надано відповідних доказів.

ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою із зазначенням причин, які не можуть свідчити про об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для подачі касаційної скарги у передбачений законом строк.

У зв`язку з тим, що підстави пропуску строку на касаційне оскарження є необґрунтованими, а безпідставне поновлення такого строку є порушенням вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, касаційну скаргу необхідно залишити без руху, а особі, яка її подала, надати строк для усунення вказаних недоліків, а саме: направити до суду касаційної інстанції відповідні докази, які б свідчили про об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для подачі касаційної скарги у передбачений законом строк.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявникові строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Касаційну ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2017 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 24 вересня 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть передбачені законом наслідки.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. С. Жданова