Справа № 755/4513/15-ц
У Х В А Л А

"29" березня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Кравченко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою, в якій просить суд: поновити пропущений строк для подання виконавчого листа про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 до виконання, виданим на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/4513/15-ц.

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що 18 лютого 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва за результатами розгляду цивільної справи за заявою ТОВ «Споживчий центр» про видачу виконавчого листа по рішенню постійно діючого третейського суду при Асоціації Українських банків було видано виконавчий лист від 18 березня 2015 року по справі № 755/4513/15-ц. ТОВ «Споживчий центр» звернулося до міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського МУЮ з заявою про примусове виконання рішення та зазначеним вище виконавчим листом. 24 березня 2016 року державним виконавцем міського відділу виконавчої служби Білоцерківського МУЮ було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (ВП № 50614483), на підставі того, що в зазначеній даті виконавчого документу не зазначено рік, що не відповідає вимогам п.5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження». 12 травня 2016 року ТОВ «Споживчий центр» звернулося із заявою про виправлення помилки у виконавчому листі до Дніпровському районного суду м. Києва, після чого до теперішнього часу не отримувало ні повісток про виклик в судове засідання, ні ухвалу про винесення виправлення до виконавчого листа, що унеможливило його повторне пред'явлення до виконання, оскільки оригінал виконавчого листа був доданий до заяви про виправлення помилки у виконавчому листі до теперішнього часу не повернутий товариству; оригінал виконавчого листа, в якому допущена помилка, повинен пред'явити до виконання разом з оригіналом ухвали суду про виправлення помилки в цьому виконавчому листі, яка до теперішнього часу не надіслано товариству. З програми «Система аналізу судових рішень VERDICTUM» ТОВ «Споживчий центр» дізналося, що за поданою ним заявою 14 червня 2016 року була прийнята ухвала Дніпровського районного суду м. Києва по справі № 755/4513/15-ц, якою заяву товариства задоволено. Як підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень, всупереч п.13 порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень (в редакції, чинній на дату ухвалення судового рішення) електронна копія судового рішення не була надіслана адміністратору Реєстра протягом двох днів після його ухвалення в зв'язку з чим воно не було своєчасно оприлюднено. Клопотанням від 05 лютого 2019 року у даній справі товариство звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з проханням надіслати ТОВ «Споживчий центр» оригінал ухвали у справі № 755/4513/15-ц від 05 квітня 2016 року та повернути оригінал виконавчого листа доданого до заяви про виправлення помилки у ньому. Товариство не отримало ні ухвалу ні оригінал виконавчого листа. Тому, товариство пропустило строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

В судове засідання сторони не з'явилися.

Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши доводи поданої заяви, дослідивши матеріали цивільної справи № 755/4513/15-ц за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про видачу виконавчого документа, приходить до наступного.

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про видачу виконавчого документа до наступного.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 березня 2015 року заяву про видачу виконавчого документа задоволено. Видано виконавчий лист на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 19.03.2014 р. по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість в розмірі 3420 грн., суму витрат, пов'язаних з розглядом справи в третейському суді в розмірі 131,30 грн. та 243,60 грн. судового збору.

24 лютого 2016 року уповноважений представник заявника отримав у вказаній справі виконавчий лист.

24 березня 2016 року старшим державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Чечуй А.М. у виконавчому провадженні № 50614483 було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, оскільки у виконавчому листі № 755/4513/15-ц наявні виправлення.

23 травня 2016 року до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про виправлення помилки у виконавчому листі.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 червня 2016 року заяву ТОВ «Споживчий центр» про виправлення описки в виконавчому листі задоволено. Виправлено описку в виконавчому листі Дніпровського районного суду м. Києва виданого по справі № 755/4513/15-ц за заявою ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду. Вказано рік видачі виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість в розмірі 3420,00 грн., суму витрат, пов'язаних з розглядом справи в третейському суді в розмірі 131,30 грн. та 243,60 грн. судового збору - 2016 рік. Як вбачається з матеріалів справи, ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 14 червня 2016 року до апеляційної інстанції не оскаржувалась.

08 лютого 2019 року на адресу Дніпровського районного суду ТОВ «Споживчий центр» було направлено клопотання, в якому останній просив: направити на його адресу ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва по праві № 755/4513/15-ц про виправлення помилки у виконавчому листі; повернути оригінал виконавчого листа по стягненню грошової суми на користь ТОВ «Споживчий центр» з ОСОБА_1

У відповідності до ч. 1 ст. 433 Цивільного процесуального кодексу України, у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід'ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У справі «Півень проти України» ЄСПЛ констатував порушення ст. 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може буде виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення п. 1 ст. 6 Конвенції.

За змістом пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У Законі України «Про виконавче провадження» поняття «виконавче провадження» розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1). Наведене узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції, заява №183571/91» (Caseof Hornsbyv. Greece) ЄСПЛ зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду. Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду одній зі сторін…».

19 листопада 2010 року Консультативною радою європейських суддів (КРЄС) прийнято Висновок №13 (2010), який зокрема встановлює, що у державі, яка керується верховенством права, державні органи передусім зобов'язані поважати судові рішення і виконувати їх швидко exofilicio. Сама ідея державного органу, який відмовляється підкоритися рішенню суду, підриває концепцію примату закону (п. 31).

В рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Виконавчий документ є документом строковим, тобто має виконавчу силу тільки протягом строку, встановленого законом. Строк пред'явлення виконавчого документа до виконання (виконавча давність) - це встановлений законом строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред'явлений до виконання і стати підставою для відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій, спрямованих на реалізацію припису юрисдикційного акта.

Причина пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування; тобто, якщо свідчить про відсутність у заінтересованої особи об'єктивної можливості подати виконавчій документ до виконання у встановлені строки.

В той же час, описані заявником підстави для поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання у вказаній справі не можуть вважатися поважними, оскільки не надіслання судом електронної копії судового рішення адміністратору Єдиного державного реєстра судових рішень протягом двох днів після його ухвалення та звернення заявника до суду з клопотанням про направлення ухвали суду про виправлення помилки у виконавчому листі та повернення оригіналу виконавчого листа після спливу майже чотирьох років з часу набрання ухвалою суду від 05 квітня 2016 року законної сили не є поважними причини пропуску строку пред'явлення виконавчого документу до виконання.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. 247, 260, 354, 433 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання - відмовити.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: