Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

704/52/18

05.04.2019 року м. Тальне

Тальнівський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої - судді Міщенко К.М.

при секретарі судового засідання Джуській Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тальне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Майданецької сільської ради про визнання права власності на частину домоволодіння,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася з даним позовом до відповідача, пояснюючи наступне 24.01.1997 року директором Майданецького цукрового заводу винесено Наказ №5-в «Про приватизацію громадянами села Майданецького квартир та житлових будинків, які перебувають у власності Майданецького цукрового заводу». Згідно вищевказаного Наказу, передано у приватну власність ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, 1/3 частину будинку, площею 72,2 кв. м., за адресою с. Майданецьке Тальнівського району Черкаської області, вул. Набережна, 33. Будинок в якому проживала позивач, належав до обєктів соціальної сфери Майданецького цукрового заводу. На час передачі у власність вищевказаної квартири, у ній були прописані позивач з чоловіком та їхній онук ОСОБА_3, кожен з них мав право на 1/9 частину будинку. ОСОБА_3 став співвласником частини будинку, який знаходиться за адресою с. Майданецьке Тальнівського району Черкаської області, вул. Набережна, 33, згідно свідоцтва про право власності на частину будинку за №28998929. 29.04.2007 року ОСОБА_3 помер в м. Сімферополь. Спадкоємцями померлого є його батьки які не звертались до нотаріальної контори про прийняття спадщини, тому позивач просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на 1/9 частину будинку по вул. Набережній, 33, с. Майданецьке Тальнівського району Черкаської області.

Позивач надала заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу розглядати у її відсутність.

Представник Майданецької сільської ради до суду не з'явився, направив заяву, в якому просив розглянути справу без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнає.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгля справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, з таких підстав.

Згідно свідоцтва про право власності на житило від 26.03.1997 року квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, належить на праві приватної, спільної сумісної власності ОСОБА_2І, ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер 29.04.2007 року в м. Сімферополь.

Згідно довідки від 04.05.2017 року №453 виданої виконкомом Майданецької сільської ради Тальнівського району Черкаської області про те, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно проживав та був зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 з 25 грудня 1982 року по 19 лютого 2001 року згідно по господарської книги №18 за 1983-1985 р.р. та по господарської книги №15 за 2001-2005 р.р.

Згідно інформації завідувача Тальнівської державної нотаріальної контори від 14.03.2018 року №383/01-16 спадкова справа після смерті ОСОБА_3, померлого 29.04.2007 року в Тальнівській державній нотаріальній конторі не заводилась.

Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Згідно Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина 3 статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина другастатті 344 ЦК). (п. 9 Постанови).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Відповідно до положень пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови).

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови).

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Відповідно до п. 9 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно є підставою для державної реєстрації прав.

Враховуючи, що позивач добросовісно заволоділа чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно проживати у житловому будинку по вул. Набережній, 33, с. Майданецьке Тальнівського району Черкаської області, сплачує комунальні послуги, суд вважає, що її позовні вимоги про визнання права власності на 1/9 частину житлового будинку та господарські споруди, за набувальною давністю, підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 335, 344 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 247, 263-265 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Майданецької сільської ради про визнання права власності на частину домоволодіння задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 1/9 частину житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд, що розташований в с. Майданецьке Тальнівського району Черкаської області, вул. Набережна, 33, яка до 29.03.2007 року належала її покійному онуку ОСОБА_3, що помер 29.03.2007 року в м.Сімферополь.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.М. Міщенко