ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/5090/16 Номер провадження 22-ц/814/58/19Головуючий у 1-й інстанції Хіневич в.І. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Обідіної О.І., Хіль Л.М., при секретарі судового засідання: Діхтяр Т.В., -

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 січня 2017 року у справі за позовом Комунального підприємства «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2016 року КП «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому прохав суд стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2на користь КП «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 12519, 81 грн., встановлений індекс інфляції у розмірі 10352, 77 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 1823,06 грн., судовий збір в сумі 1378 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що КП «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради надає послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення споживачам, проживаючих за адресою: АДРЕСА_3. Особовий рахунок відкрито на ОСОБА_3. Станом на 01.10.2016 року їх заборгованість за оплату житлово комунальних послуг становить 12519, 81 грн. за період з 01.01.2009 року по 30.09.2016 року, встановлений індекс інфляції у розмірі 10352, 77 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 1823,06 грн., судовий збір в сумі 1378 грн. Оскільки, в добровільному порядку відповідачі не погашають заборгованість, то КП «Кременчукводоканал» змушене звернутися до суду.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 січня 2017 року позовні вимоги КП «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 на користь КП «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради 12519 грн. 81 коп., встановлений індекс інфляції у розмірі 10352 грн. 77 коп. та 3% річних від простроченої суми в розмірі 1823 грн. 06 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 на користь КП «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради судовий збір в сумі 1378 грн. по 344 грн. 50 коп. з кожного.

З даним рішенням суду не погодилась ОСОБА_2 та подала на нього апеляційну скаргу, в якій прохає рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 січня 2017 року скасувати, та постановити нове рішення у відповідності до норм діючого ЦПК України та строку давності. Апелянт вважає, що рішення суду першої є незаконним, необґрунтованим, та таким щоприйняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.Зокрема, апелянт вказує на те, що суд незаконно стягнув з неї суми, виніс рішення у відсутність відповідачів та з порушеним їх прав, незаконно залучив представника позивача, а також стягнув не передбачені позовними вимогами суми пені.

Від позивача по справі КП «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2, в якому спростовуючи доводи апелянта, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України,суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що КП «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради надає послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення споживачам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_4. Договір між позивачем та відповідачами не укладався.

08.10.2014 р. видано судовий наказ на №537/5153/14-ц, яким стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 на користь КП «Кременчукводоканал» заборгованості в сумі 12464 грн. 13 коп. за отриманні послуги з водопостачання та водовідведення квартири АДРЕСА_1 судовий наказ 26.10.2014 року ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука був скасований.

Станом на 01.10.2016 року їх заборгованість перед КП «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради згідно розрахунку заборгованості становила 12519, 81 грн. за період з 01.01.2009 року по 30.09.2016 року, встановлений індекс інфляції у розмірі 10352, 77 грн., 3 % річних від простроченої суми в розмірі 1823,06 грн., судовий збір в сумі 1378 грн.

Задовольняючи позовні вимоги КП «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст.67,68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов'язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно п.п.17, 18, 20, 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води.

Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Однак, в Постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року №6-59цс13, зазначено, що споживачі зобов'язані оплатити житлово - комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними. При цьому відсутність договору на надання житлово - комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону, споживач зобов'язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Положеннями статті 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі №910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов'язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов'язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.

З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між КП «Кременчукводоканал» та споживачами послуг ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2.є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Крім того, обов'язок сплатити за надані й спожиті послуги випливає також з положення частини першої статті 11 ЦК України про те, що цивільні права та обов'язки випливають із дій осіб, що передбачені актом цивільного законодавства. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам частини третьої статті 6, статей 627, 630 ЦК України та статей 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Закріплена у пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені узгоджується з застосуванням правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого у національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання (постанови Верховного Суду України від 20 червня 2012 року у справі № 6-68цс12, від 30 травня 2013 року у справі № 6-59цс13).

Встановивши наявність у відповідачів заборгованості за спожиті послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, суд першої інстанції, прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з відповідачів інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих на суму заборгованості, передбачених статтею 625 ЦК України.

Так, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, вірно виходив із того, що права позивача порушено у зв'язку із неналежною оплатою відповідачами послуг.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, про те, що споживачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 не виконували передбаченого п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язку з оплати отриманих послуг з водопостачання та водовідведення, а тому суд прийшов до обґрунтованого висновку про покладення на відповідачів, як споживачів, відповідальності за порушення свого обов'язку з оплати комунальних послуг шляхом сплати заборгованості.

При цьому, визначаючи розмір заборгованості, суд першої інстанції перевірив дотримання позивачем строку звернення до суду за захистом порушеного права.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення із вказаних вище відповідачів заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення квартири АДРЕСА_1, на підставі якого було видано судовий наказ, який ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 26.10.2014 року скасований (а.с.5).

Колегія суддів, перевіривши правильність розрахунку заборгованості за водопостачання та водовідведення квартири АДРЕСА_2 областьв межах строків позовної давності та стягнутих судом першої інстанції сум погоджується із ним та вважає вірним з урахуванням звернення позивача до суду із вимогами про видачу судового наказу.

Крім того, відповідачі, в тому числі апелянт, будучи присутніми при розгляді справи в суді першої інстанції та маючи об'єктивну можливість, щодо заявлення про застосування наслідків пропуску позовної давності таких дій не вживали.

Перевіривши правильність наведених позивачем розрахунків, колегія суддів погоджується з ними. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в частині незгоди, із визначеним судом першої інстанції розміром заборгованості - відсутні.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції прозахист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно братидо уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського судуз прав людини усправі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

РішенняКрюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 січня 2017року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови виготовлено 24 січня 2019 року.

Головуючий суддя : ________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _____________ О.І. Обідіна ______________ Л.М. Хіль