Справа № 309/3376/18
Провадження № 2/309/473/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2019 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Савицького С.А.

при секретарі судового засідання Данило І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хуст цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права проживання та користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з 08.05.1997 року вони перебувають в зареєстрованому шлюбі, після чого вони стали проживати у будинку діда позивачки.

27.02.2007 року позивач за згодою власника будинку зареєстрував місце проживання в АДРЕСА_1, це є його єдиним, постійним місцем проживання.

24.08.2009 року власник будинку - ОСОБА_3 подарував вищезазначений будинок відповідачу.

За час спільного проживання вони перебудували будинок, зробили капітальний ремонт будинку, добудували допоміжні приміщення, розпочали будівництво літньої кухні, яке ще не завершене, однак знаходиться на стадії введення в експлуатацію.

05.11.2018 року позивач дізнався від відповідачки про те, що вона звернулася до Хустського районного суду з позовом про розірвання шлюбу.

Сторони не можуть дійти спільної згоди з приводу подальшого проживання позивача у будинку, де він проживав 21 рік і зареєстрований на даний час. Відповідачка почала чинити перешкоди щодо подальшого проживання позивача у будинку, просить його звільнити житло і забрати речі. У випадку, якщо він залишається, бажає, щоб після розірвання шлюбу він повністю одноособово сплачував за комунальні послуги. Позивач вважає, що витрати на утримання будинку, а саме участь у сплаті комунальних послуг повинні здійснюватися порівну, рівними частинами.

Іншого житла у позивача немає, оскільки за час їх спільного проживання, а саме 21 рік він всі кошти вкладав у цей будинок та прилеглу до нього територію.

05.11.2018 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2, щоб вона у письмовій формі надала йому письмову згоду на подальше проживання у АДРЕСА_1 однак отримав письмову відмову.

Відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно ч.4 ст.156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

На підставі наведеного позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право на проживання та користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з»явився. Представник позивача - ОСОБА_4 подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі і просять їх задоволити.

Відповідачка ОСОБА_2 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає, не заперечує проти його задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 5,12,13, 81, 206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 156 ЖК України, ст.405 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_3, право на проживання та користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Хустського

районного суду: підпис Савицький С.А.

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду: Савицький С.А.