У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Бондаренко О. В., при секретарі Бондаренко Н. В., розглянувши скаргу ОСОБА_1, на дії та рішення державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2, стягувач: ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою 07.12.2018 року, мотивуючи тим, що на виконанні у Білоцерківському МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області знаходиться виконавчий лист №2/357/3099/16, виданий 12.10.2016 року Білоцерківським міськрайонним судом, за яким стягується з неї на користь ОСОБА_3 неустойка за прострочення сплати аліментів в розмірі 2 551,21 грн. на неповнолітнього Іллю, ІНФОРМАЦІЯ_1, виконавче провадження №52870332. 07.11.2018 року головним державним виконавцем Гулик А.А. у зазначеному ВП № 52870332 була винесена постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, в якій зазначається, що при виконанні виконавчого документа №2/357/3099/16 були здійсненні витрати повязані з проведенням виконавчих дій в сумі 369,00 грн. 05.12.2018 року вона отримала постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 07.11.2018 року, яка не затверджена начальником відділу ДВС та взагалі не скріплена печаткою БЦ МВ ДВС України. 31.10.2018 року державний виконавець Гулик А.А. винесла постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, в якій постановила вираховувати із її заробітної плати, крім виконавчого збору у розмірі 255 грн. 12 коп., ще й витрати виконавчого провадження в сумі 369 грн. Цю постанову було направлено до ТОВ «Мальвіна», де вона працює. На особистому прийомі 07.11.18 року о 16.00 годині виконавець ОСОБА_2 заявила, що вона не надсилала їй постанову про звернення стягнення на заробітну плату від 31.10.2018 року, також при ознайомленні з виконавчим провадженням, вона та її представник ОСОБА_4 констатували факт того, що в справі повністю відсутній розрахунок витрат виконавчого провадження на суму 369 грн., лише на обкладинці справи олівцем написано декілька сум, одна із яких 369 грн., ніяких доказів та розрахунку виконавчих витрат в сумі 369 грн. державним виконавцем Гулик А.А. їй не було надано взагалі. Постанови про витрати виконавчого провадження, затвердженої начальником відділу ДВС взагалі в справі станом на 16.00 год. 07.11.2018 року не було, тому вона звернулась о 16.30 год. із заявою вх. №23669 від 07.11.18 року з вимогою надати цю постанову про витрати виконавчого провадження, і державний виконавець Гулик А.А. підтвердила, що станом на 07.11.2018 року вона її зовсім не робила. 3 2016 року їй було надіслано два листа - про відкриття впровадження та виклик державного виконавця від 11.08.2017 року №37935, що є підтвердженням того, що витрат виконавчого провадження у сумі 369 грн. не було та доказів немає. 03.12.2018 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області була постановлена ухвала про скасування постанови державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 31.10.2018 року по виконавчому провадженню № 52870332 в частині стягнення з боржника ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження на суму 369 грн. Вказані дії головного державного виконавця є неправомірними, а постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в сумі 369,00 грн. є незаконною та підлягає скасуванню, тому просила суд скасувати постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 07.11.2018 року по виконавчому провадженню №52870332.

ОСОБА_1 16.01.2019 року подала до суду письмову заяву, в якій просила розгляд скарги проводити у її відсутності, скаргу підтримує та просить її задовольнити. Також надала письмові пояснення, в яких зазначила, що 06.11.2018 року в ТОВ «Мальвіна», де вона працює, надійшов лист з виконавчої служби вих. №78086 та постанова від 31.10.2018 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Даною постановою було зобов'язано здійснювати відрахування із боржника у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 2975,33 грн., яка складалась з: 2351,21 грн. - борг, 255,12 грн. - виконавчий збір та 369 грн. - витрати виконавчого провадження. 03.12.2018 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області була постановлена ухвала про скасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 31.10.2018 року по виконавчому провадженню № 52870332 в частині стягнення з боржника ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження на суму 369 грн., в якій було встановлено, що головний державний виконавець Гулик А.А. не обґрунтувала витрати виконавчого провадження №52870332 на суму 369 грн., не вказала виконавчих дій та їх вартість. При цьому, державний виконавець зазначила, що виконавче провадження ще не закінчено, а отже можливо ще будуть вчинені виконавчі дії, тобто 369 грн., є також і авансовим стягненням можливих витрат виконавчого провадження. Про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного відділу ДВС. Зазначена постанова надсилається сторонам не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ними до суду у десятиденних строк. Але постанова від 07.11.2018 року була надіслана їй рекомендованим листом №112 відправленим 28.11.2018 року, тому вона їй була вручена 05.12.2018 року, що є порушенням Закону України «Про виконавче провадження». Головний державний виконавець Гулик А.А. при затвердженні постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 07.11.2018 року не надала обґрунтованого розрахунку витрат та доказів, що виконавчі витрати були понесені саме у сумі 369,00 грн.

Головний державний виконавець Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду копії матеріалів виконавчого провадження.

Суд, дослідивши матеріали скарги, матеріали виконавчого провадження №52870332, вважає, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За ст.448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Судом встановлено, що на виконанні у Білоцерківському MB ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області перебуває виконавчий лист № 2/357/3099/16, виданий 12.10.2016 року Білоцерківським міськрайонним судом, за яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнута неустойка за прострочення сплати аліментів в розмірі 2551,21 грн., виконавче провадження № 52870332.

07.11.2018 року головним державним виконавцем Білоцерківського MB ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 52870332 була винесена постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, в якій зазначається, що при виконанні виконавчого документа №2/357/3099/16 були здійсненні витрати повязані з проведенням виконавчих дій в сумі 369,00 грн.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року за № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» відповідно до статей 28, 41, 89 Закону про виконавче провадження при визначених умовах у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат, пов'язаних із організацією та проведенням виконавчих дій.

Враховуючи, що відповідно до частини четвертої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження", частини другої статті 384 ЦПК України рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, та керуючись змістом статті 383 ЦПК України, справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до норм статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 не погоджується з постановою державного виконавця від 07.11.2018 року, зокрема з розміром витрат виконавчого провадження. Скаржник в своїй заяві зазначила, що звернулася до державного виконавця Гулик А.А. за розрахунком витрат виконавчого провадження, але відповіді і обґрунтувань так і не отримала.

Також, судом було встановлено, що 31.10.2018 року державний виконавець Гулик А.А. винесла постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Даною постановою було зобов'язано здійснювати відрахування із боржника у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 2975,33 грн., яка складалась з: 2351,21 грн. - борг, 255,12 грн. - виконавчий збір та 369 грн. - витрати виконавчого провадження.

Однак, 03.12.2018 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, у справі № 357/133304/18, провадження № 4-с/357/67/18, була постановлена ухвала про часткове задоволення скарги ОСОБА_1, якою скасовано постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 31.10.2018 року по виконавчому провадженню № 52870332 в частині стягнення з боржника ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження на суму 369 грн.

Судом при розгляді вказаної скарги, у справі № 357/133304/18, провадження № 4-с/357/67/18, було встановлено, що головний державний виконавець Гулик А.А. не обґрунтувала витрати виконавчого провадження №52870332 на суму 369 грн., не вказала перелік виконавчих дій та їх вартість. При цьому, державний виконавець зазначила, що виконавче провадження ще не закінчено, а отже, можливо ще будуть вчинені виконавчі дії, тобто 369 грн. які є, також, і авансовим стягненням можливих витрат виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Також, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що вони не містять відомостей щодо переліку виконавчих дій та їх вартості і виконавче провадження не закінчено.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини 9 статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. За умови авансування стягувачем у порядку, передбаченому цим Законом, витрат виконавчого провадження документи виконавчого провадження можуть надсилатися його учасникам рекомендованими листами.

Слід зазначити, що постанова від 07.11.2018 року була надіслана боржнику рекомендованим листом №112, який був відправлений 28.11.2018 року, що підтверджується відстеженням пересиланням поштового відправлення в інформаційній системі Укрпошти.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що викладені у скарзі вимоги щодо безпідставного і необґрунтованого визначення суми витрат виконавчого провадження на 369,00 грн. та винесення постанови про стягнення витрат виконавчого провадження, знайшли своє підтвердження в ході розгляду даної скарги, тому скарга підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 447-452 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 07.11.2018 року по виконавчому провадженню № 52870332, щодо стягнення з ОСОБА_1 витрат за проведення виконавчих дій в сумі 369 грн.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом пятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 23.01.2019 року.

СуддяОСОБА_5