Справа № 157/868/18 Головуючий у 1 інстанції: Гордійчук В.М.
Провадження № 22-ц/802/118/19 Категорія: 29 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І.,Карпук А.К.,

з участю секретаря судового засідання Галицької І.П.,

представника позивача Обушко Р.М.,

відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Державного підприємства "Камінь-Каширське лісове господарство" до ОСОБА_3 про стягнення шкоди заподіяної самовільною порубкою деревини за апеляційною скаргою позивача Державного підприємства "Камінь-Каширське лісове господарство" на рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 13 листопада 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство (далі-ДП) Камінь-Каширське лісове господарство» звернуло до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди заподіяної самовільною порубкою деревини.

Позов обґрунтовує тим, що 01 березня 2018 року в кварталі 62, виділі 60 Великообзирського лісництва цього підприємства виявлено факт незаконної порубки трьох дерев породи сосна. Вказана порубка була здійснена без відповідного дозволу - лісорубного квитка (ордера) ОСОБА_3, сума завданої шкоди становить 7936,86 грн., яка на даний час останнім добровільно не відшкодована. Факт вчинення незаконної порубки та заподіяння внаслідок цього шкоди лісовому господарству підтверджується: протоколу про лісопорушення № 000015 від 02 березня 2018 року, поясненням майстра лісу В. Обзирського лісництва, постановою про накладення адміністративного стягнення № 000015 від 12 березня 2018 року, актом огляду місця вчинення лісового порушення, тощо. Одержувачем вказаної суми збитків буде спецфонд місцевого бюджету Верхівської сільської ради Камінь-Каширського району.

Просить стягнути із відповідача 7936,86 грн. збитків заподіяних порушенням лісового законодавства на користь спеціального фонду місцевого бюджету Верхівської сільської ради Камінь-Каширського району, судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 13 листопада 2019 року в задоволені позову в даній справі відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ДП «Камінь-Каширське лісове господарство» покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши представника позивача, відповідача та його представника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відмовляючи в задоволені позову в даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами винуватості відповідача у заподіяні ДП «Камінь-Каширське лісове господарство» шкоди.

Такі висновки суду є правильними і ґрунтуються на встановлених судом обставинах справи та нормах матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що 02.03. 2018 року майстром лісу обходу №7 Великообзирського лісництва ДП «Камінь-Каширське лісове господарство» ОСОБА_6 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 000115 за змістом якого ОСОБА_3. вчинив незаконну порубку трьох дерев сухостійних сосни, які незаконно завіз додому, що є порушенням п. 1 ст. 105 Лісового кодексу України.

Згідно з актом огляду місця вчинення правопорушення від 02 березня 2018 року, що складений лісничим В.Обзирського лісництва - лісничим ОСОБА_8 за участю майстра лісу В.Обзирського лісництва ОСОБА_6, 01 березня 2018 року о 07 год. 00 хв. у кварталі 62 виділі 60 Великообзирського лісництва було виявлено самовільну порубку трьох сухостійних дерев породи сосна, діаметром пнів 26 см, 31 см, 42 см. Відповідальність за вчинене правопорушення передбачена ст. 65 КУпАП.

Постановою від 12 березня 2018 року ДП "Камінь-Каширського лісового господарства" ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення , відповідальність за яке передбачена ст. 65 КУпАп та накладено штраф в розмірі 272 гривень.

Частиною другою статті 24 Лісового кодексу України (далі ЛК) України передбачено, що збитки, завдані внаслідок порушення прав власників лісів, лісокористувачів та громадян, підлягають відшкодуванню в повному обсязі відповідно до закону.

Особи, винні у порушенні лісового законодавства, зокрема, у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників, несуть встановлену законом відповідальність( ч. 1 статті 105 ЛК України.)

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" ліс як природний ресурс загальнодержавного значення підлягає державній охороні і регулюванню на всій території України.

Статтею 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено, що використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов'язкових екологічних вимог.

За змістом статей 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх зазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини завдавача шкоди.

Як на підставу свої позовних вимог, а також доводів апеляційної скарги позивач посилається на те, що вина відповідача ОСОБА_3, підтверджується протоколом № 000115 від 02 березня 2018 року про адміністративне правопорушення, який був складений щодо нього, а також постановою про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення № 00015 від 12 березня 2018 року.

Однак дані доказі не можна вважати належними, достатніми, достовірними та такими на підставі яких можна дійти висновку про вину ОСОБА_3 у незаконній порубці деревини.

Порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі -КУАП) та іншими законами України.

Інструкція з оформлення органами Державного комітету лісового господарства України матеріалів про адміністративне правопорушення затверджена наказом Державного комітету лісового господарства України від 31 серпня № 262 визначає порядок оформлення та обліку матеріалів про адміністративні правопорушення посадовими особами органів лісового господарства. Перелік посадових осіб органів лісового господарства, які мають право розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, визначено статтею 241 КупАП.

При вчиненні громадянами та посадовими особами адміністративних правопорушень у сфері лісового господарства уповноважені на те посадові особи згідно зі статтею 255 КУпАП складають протокол про адміністративне правопорушення (далі - протокол) за встановленою формою.

Протокол складається на місці виявлення правопорушення в двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності. У разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов'язковим, посадові особи органів лісового господарства можуть доставляти порушника(ів) до органів, визначених статтею 259 КУпАП (п. 2.3 Інструкції).

Матеріали справи не містять доказів вручення відповідачу копії протоколу про адміністративне правопорушення, як того вимагають приписи ст. 256 КУпАП, а відповідач категорично заперечував його отримання.

У разі якщо виявлено факт порушення лісового законодавства, однак особу порушника встановити неможливо (порушник вчинив правопорушення і зник з місця події), посадовою особою органу лісового господарства складається акт огляду місця вчинення порушення лісового законодавства (далі - акт). Складений акт протягом трьох днів з моменту виявлення правопорушення направляється до органу внутрішніх справ за місцем вчинення правопорушення для встановлення особи порушника. Виявлені при цьому незаконно добуті лісові ресурси вилучаються, про що зазначається в акті. (п. 2.5 Інструкції).

З матеріалів справи вбачається, що правопорушення було виявлено майстром лісу ОСОБА_6, однак особи на місці правопорушення виявлене не було, дана обставина стверджується актом огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства та пояснення представника відповідача. Однак всупереч п. 2.5 Інструкції даний акт не був направлений в органи поліції для встановлення особи порушника, а самостійно майстром лісу ОСОБА_6 здійснено процедуру розшуку особи, що вчинила порушення лісового законодавства.

Так з письмових пояснень майстра, які містяться в матеріалах справи вбачається, що здійснюючи обхід у кварталі 62 виділі 60 Великообзирського лісництва останній виявив самовільну порубку трьох сухостійних дерев сосни, діаметром пнів 4.2, 31.26. на місці ним взято зрізи пнів від самовільно зрізаних дерев, по чіткому сліду від санів та конях він вийшов на подвір'я жителя с. Верхи ОСОБА_3 з його дозволу зайшов на подвір'я виявив самовільно зрізану деревину і методом співставлення та по зовнішньому огляду деревина співпадала з пнями зрізаних дерев, встановив, що саме відповідач здійснив дану порубку. Аналогічні пояснення були надані ОСОБА_6 в суді першої інстанції.

Натомість відповідач ОСОБА_3. як в суді першої, так і апеляційної інстанції у категоричній формі заперечував свою причетність до самовільної порубки деревини та обізнаність зі складеним щодо нього протоколом.

Вказуючи про звірку виявленої на подвір'ї ОСОБА_3 деревини з пнями зрізаних дерев, позивач не надав відповідних про це доказів, а зокрема складеного акту, у якому дана обставина була б зафіксована.

Крім того, встановивши наявність незаконно зрізаної деревини на подвір'ї ОСОБА_3, майстром лісу ОСОБА_6 не було вчинено дій по її вилученню та фіксації даної обставини, шляхом складення відповідного акту.

Крім того, відповідач, як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, стверджував, що на його подвір'ї дійсно містилась деревина, однак деревина була ним придбана у передбаченому порядку. Придбання ОСОБА_3 деревини не заперечувалось, допитаним в суді першої інстанції майстром лісу ОСОБА_6

Складаючи протокол про адміністративне правопорушення саме на відповідача ОСОБА_3, майстер ОСОБА_6 порушив приписи Інструкції. Саме на органи поліції покладено обов'язок розшуку правопорушника, а також встановлення такої особи, а тому суд першої інстанції правильно зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог Інструкції, а тому є неналежним доказом.

Відповідно до п. 2.12, 2.13 Інструкції протокол надсилається органові (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення. Про час та місце проведення розгляду справи порушнику вручається або надсилається поштою повідомлення щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення лісового законодавства (додаток 4).

Справа розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, або її законного представника. Розгляд справи за відсутності правопорушника можливий лише у випадках, коли є дані про своєчасне його сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи ( п. 3.3 Інструкції).

В матеріалах справи міститься повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення лісового законодавства, яке адресовано ОСОБА_3 та копії квитанції Укрпошти про надіслання листа з повідомленням. Однак в матеріалах справи відсутні докази, які б достеменно підтверджували отримання даного повідомлення ОСОБА_3.

За таких обставин, при відсутності належних та достовірних доказів про своєчасність сповіщення ОСОБА_3 про місце і час розгляду справи уповноважена особа ДП "Камінь-Каширське лісове господарство" позбавлена була можливості розглядати справу про адміністративне правопорушення передбачене ст. 65 КУпАП, за відсутності особи, яка притягується до відповідальності.

Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України, якою встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Принцип змагальності під час розгляду справи визначає можливості й обов'язки сторін щодо доказування.

Позивач всупереч вимогам ( ч. 3 ст. 12 , ч. 1 ст. 82 ЦПК України) не надав беззаперечних доказів того, що саме відповідачем ОСОБА_3 було здійснено незаконну порубку дерев.

Письмові докази, які подавались позивачем на обґрунтування заявлених вимог, не можна вважати достовірними.

Доводи апеляційної скарги про підставність позовних вимог є власним тлумаченням встановлених обставин справи, були предметом дослідження суду першої інстанції і їм суд в сукупності з іншими доказами по справі дав правильну юридичну оцінку.

Сама по собі сплата штрафу визначеного ДП "Камінь-Каширське лісове господарство" не свідчить про доведеність вини ОСОБА_3 в інкримінованому порушенні.

Окрім того, в суді першої інстанції, допитана під присягою свідок ОСОБА_1 - донька відповідача, вказала , що саме нею було сплачено суму штрафу за вказівкою ОСОБА_6, оскільки батько був відсутній, перебуваючи на сезонних роботах за межами України. При цьому свідок вказувала, що не в повній мірі розуміла, за що дані кошти сплачуються.

Такі покази свідка не спростовані.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухваленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 268 367, 368, 375, 382,384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу позивача Державного підприємства "Камінь-Каширське лісове господарство" залишити без задоволення, а рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 13 листопада 2018 року в даній справі-без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий:

Судді: