Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/9286/18
23 січня 2019 року Придніпровський районний суд м. Черкаси
В складі: головуючого судді Демчика Р.В.
при секретарях Бузун Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням , -
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
Позов обґрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом йому належить квартира АДРЕСА_1. в даній квартирі зареєстровані ОСОБА_1, - власник, ОСОБА_3 дружина, ОСОБА_4 дочка, ОСОБА_2- квартирант. ОСОБА_2В є братом матері позивача. Останній в квартирі не проживає, особистих речей в квартирі його не має. Місце його перебування позивачу не відоме.
Тому позивач звернувся в суд з позовом, та просить визнати ОСОБА_2В таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Ухвалою суду від 23 листопада 2018 року провадження у даній справі відкрито та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Позивач в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій просив провести судовий розгляд даної справи за його відсутності. Додатково зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2В в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
У відповідності до ст. 280 ЦПК суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.(ч.3 ст. 12 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2В родич позивача, з моменту реєстрації без поважних причин не проживає в належній ОСОБА_1 квартирі АДРЕСА_2, власником якої він є з 19.01.2018 року (а.с.6), чим чинить перешкоду в здійсненні права власності.
Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 50605802 від 19 січня 2018 року квартира АДРЕСА_3 (колишня Г.Сталінграда) в м.Черкаси, належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва на право на спадщину за законом зареєстрованого в реєстрі за № 83 виданого 19.01.2018.
Згідно довідки з місця проживання та про склад сім»ї № 185 від 30 жовтня 2018 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, але не проживає..
Як вбачається з акту опитування сусідів від 31.10.2018 за підписом голови правління ЖБК 99 ОСОБА_5 відповідач ОСОБА_2 за адресою зареєстрованого місця проживання не проживає.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України).
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Отже, за результатами розгляду справи, судом встановлено, що цивільні права позивача порушуються відповідачем, тобто останнім створені власнику нерухомого майна перешкоди у здійсненні права користування, розпоряджання майном, а тому вони підлягають захисту у спосіб, що обраний позивачем.
Такий висновок суду узгоджується із висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. Так, зазначено, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, предявивши одну з вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Слід зазначити, що відповідачем не надано до суду жодних належних, допустимих та переконливих доказів в обґрунтування заперечень проти позову.
Договір найму житла між власником ОСОБА_1та відповідачем ОСОБА_2 відсутній.
Під час розгляду справи встановлено, що відповідач не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3 без поважних причин з моменту реєстрації, його особисті речі відсутні, комунальні послуги не сплачує, не приймає участі в утриманні житла. Відсутні будь-які належні, допустимі та переконливі докази про те, що позивач, як власник квартири, вчиняє дії, направлені на перешкоджання відповідачам користуватися житловими приміщеннями. Отже, судом встановлено, що позивач не може користуватися своїми правами щодо володіння, користування та розпорядження нерухомим майном, оскільки відповідач чинить йому відповідні перешкоди, враховуючи, що згода позивача на проживання відповідача, відсутня.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп..
Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 81, 141, 263, 264, 265, 273, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 316, 405, 526, 815 ЦК України, суд,
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, адреса реєстрації АДРЕСА_4) таким, що втратив право користування жилим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, адреса реєстрації АДРЕСА_4) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_1, адреса проживання та реєстрації: АДРЕСА_4) судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Черкаської протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_6