Справа № 420/659/19
Провадження № 22-ц/810/587/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Авалян Н.М., Яреська А.В.,

за участю секретаря Перишкіна Т.М.,

учасники справи: заявник ОСОБА_1 , заінтересована особа - приватний нотаріус Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Малахов Сергій Олексійович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2

на рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 11 червня 2019 року, ухваленого Новопсковським районним судом у складі: судді Проньки В.В. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа приватний нотаріус Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Малахов Сергій Олексійович, про встановлення факту постійного проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

в с т а н о в и в:

У квітні 2019 року заявник ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 звернулась із заявою, в якій просила встановити факт постійного місця проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог заявник зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Хрустальний (Красний Луч) Луганської області померла її матір ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на час смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник посилається на те, що, хоча вона та її матір були зареєстровані за різними адресами, але фактично вони проживали постійно на час відкриття спадщини разом з померлою матір`ю однією родиною за адресою: АДРЕСА_1 . Заявник здійснювала за матір`ю необхідний догляд, та хворіла, потребувала ліків, у зв`язку зі своїм похилим віком та незадовільненим станом здоров`я самостійно мати не мала можливості обслуговувати себе як людина. Заявник як донька виконувала свій обов`язок по відношенню до матері, та знаходилась на її утриманні, вони вели з нею спільний побут та господарство, вона здійснила її поховання за власні кошти.

Після смерті матері залишилась спадщина, яка складається з грошових коштів.

08.12.2018 року заявник звернулась до приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області з метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено з підстав того, що пропущено встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини та відсутні докази факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Встановлення вказаного факту необхідно для оформлення спадщини, оскільки нотаріусом не приймається надана ОСОБА_1 довідка з місця проживання, видана житлово-експлуатаційною організацією м. Красний Луч Луганської області, засвідчена печаткою так званої «ЛНР».

Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 11 червня 2019 в задоволенні заяви відмовлено повністю, оскільки обставини, викладені заявником у заяві в обґрунтування своїх вимог, не підтверджено належними, допустимими та достатніми доказами.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 . вважає оскаржуване рішення незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити подану заяву.

Доводами апеляційної скарги є те, що суд безпідставно не прийняв до уваги представлені докази, не врахувавши практику Європейського суду з прав людини та загальні принципи («намібійські винятки»).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.07.2019 року визначено головуючим суддею (суддею-доповідачем) ОСОБА_4 ., склад колегії суддів Кострицького В.В., Стахової Н.В.

Апеляційне провадження по справі відкрито 02 серпня 2019 року,

Протоколами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2019 року вилучені судді Кострицький В.В ОСОБА_5 у зв`язку перебуванням у відпустці та ОСОБА_6 у зв`язку перебуванням у відрядженні, нові судді Авалян Н.М., Яреська А.В.

Ухвалою суду від 13 серпня 2019 року справу призначено до апеляційного розгляду на 03 вересня 2019 року об 12-30 год.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В судове засідання представник заявника, заінтересована особа, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися.

Заявник ОСОБА_1 не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена у визначеному законом порядку, який передбачено ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції».

Наведене відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно із частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 1268 та частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Згідно із частиною першою статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Пунктами 3.21, 3.22 Глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5,передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї; у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як слідує із заяви ОСОБА_1 , факт її постійного проживання із спадкоємцем матір`ю заявника ОСОБА_3 необхідно встановити для реалізації спадкових прав заявника, оскільки нотаріусом не приймається надана ОСОБА_1 довідка з місця проживання, видана житлово-експлуатаційною організацією м. Красний Луч Луганської області, засвідчена печаткою так званої «ЛНР».

На обґрунтування заявлених вимог заявник ОСОБА_1 надає копії свого паспорту, свідоцтва про своє народження,свідоцтва про шлюб, свідоцтва про смерть на ім`я ОСОБА_3 та постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, видану 08 грудня 2018 року вих. № 936/02-31 приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Малаховим С.О., а також довідку про склад родини заявника станом на день смерті померлої ОСОБА_3 та акт про фактичне проживання з померлою особою заявника.

Заявником ОСОБА_1 як спадкоємцем першої черги ставиться питання про встановлення вказаного юридичного факту.

За змістом глави 1 «Загальні положення» розділу четвертого «Окреме провадження» ЦПК України, глави 6 «Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами заінтересованих у цьому осіб і згідно із законом такі факти породжують для цих осіб юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення їх особистих чи майнових прав.

Обов`язковою умовою для встановлення факту постійного проживання заявника ОСОБА_1 . зі спадкодавцем ОСОБА_3 для реалізації своїх спадкових прав як спадкоємця першої черги є, передусім, факт родинних відносин спадкодавця та спадкоємця.

Із наданого заявником свідоцтва про своє народження, вбачається, що заявник ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Олексіївка Старосинявського району Хмельницької області, її батьками записані ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (а.с. 8), а відповідно до свідоцтва про смерть ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Хрустальний Луганської області померла ОСОБА_3 (а.с. 10).

Отже, для заявника ОСОБА_1 факт її спільного проживання із ОСОБА_3 до встановлення факту родинних відносин заявника із спадкоємцем не має юридичного значення, оскільки за обставин недоведеності цих родинних відносин наслідки у вигляді спадкування за законом як спадкоємцем першої черги для ОСОБА_1 не наступають.

Про встановлення юридичного факту родинних відносин із померлою ОСОБА_3 заявник не заявляє.

Суд хоча і прийняв правильне по суті рішення про відмову у задоволенні позову через недостатність наданих заявником доказів, проте неправильно застосував норми права.

Відповідно до частини четвертої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилася очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції переглядає справу в повному обсязі.

Вказана невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права відповідно до вимог п.п. 3 та 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду, оскільки не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення суду з одних лише формальних підстав.

А тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково, змінивши мотивувальну частину рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 11 червня 2019 року, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 11 червня 2019 року змінити в мотивувальній частині, виклавши в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 03 вересня 2019 року.

Головуючий

Судді: