КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2019 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач ОніщукМ.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 липня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до Головного управління юстиції в м. Києві в особі Сьомої Київської Державної нотаріальної контори, третя особа: ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Головного управління юстиції в м. Києві в особі Сьомої Київської Державної нотаріальної контори, в якому просив визначити йому додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7

В обґрунтування заявлених вимог вказував, що на момент прийняття спадщини позивач постійно хворів, знаходився на лікуванні за межами України, для проведення операцій та з урахуванням поставлених діагнозів, потребував значного часу для реабілітації та відновлення здоров'я, у зв'язку з чим не міг вчасно звернутися із заявою до нотаріальної контори для отримання спадщини після смерті матері.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10.07.2018 позов ОСОБА_6 задоволено. Визначено ОСОБА_6 додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 тривалістю два місяці, починаючи з часу набрання рішенням законної сили (а.с.170-171).

В апеляційній скарзі третя особа ОСОБА_5 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позову ОСОБА_6 відмовити в повному обсязі. Вказує, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального права, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог позивача, зокрема доказів поважності пропуску строку для прийняття спадщини (а.с.180-188).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03.12.2018 поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подання відзиву (а.с. 204-205).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18.12.2018 призначено справу до апеляційного розгляду (а.с. 212-213).

Представник третьої особи ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував за її безпідставністю та необґрунтованістю і просив рішення суду залишити без змін, оскільки воно ухвалене відповідно до вимог закону.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення, осіб, які з'явились в судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Разом з цим, у відповідності до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції не може погодитися з ухваленим судовим рішенням, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно досвідоцтва про смерть, виданого 11.10.2006 Відділом реєстрації смерті у м. Києві, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7, актовий запис № 18528 (а.с.10).

Згідно із заповітом від 07.10.2004, посвідченого приватним нотаріусом КМНО ХаніноюА.В. за реєстровим номером № 1647, ОСОБА_7 заповіла усе своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також те, на що вона за законом матиме право, в тому числі квартиру АДРЕСА_1, своєму сину ОСОБА_6 (а.с.11).

Позивачем пропущено визначений законом строк для прийняття спадщини.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує, що строк ним припущено з поважних причин, а тому наявні підстави для визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

У якості відповідача позивачем указано Головне управління юстиції в м. Києві в особі Сьомої Київської Державної нотаріальної контори та під час розгляду справи судом, за клопотанням позивача, до участі у справі в якості третьої особи залучено ОСОБА_5

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України).

У відповідності до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Стаття 1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно зі ст. 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Разом з тим, ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Також, ч. 1 ст. 1277 ЦК України закріплено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Указані вище норми дають підстави для висновку, що за наявності інших спадкоємців, які прийняли спадщину, саме такі спадкоємці є належними відповідачами за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини. У разі ж відсутності інших спадкоємців, належним відповідачем є орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, оскільки саме за заявою цього органу спадщина визнається відумерлою.

Означене також узгоджується з роз'ясненнями викладеними у пунктах 18, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», згідно яких у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину.

При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Суд першої інстанції не дав належну оцінку вищеозначеним нормам матеріального права, внаслідок чого безпідставно задовольнив позов пред'явлений позивачем до не належного відповідача.

Частиною 1 ст. 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

Отже, не обмежуючись доводами апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про скасування ухваленого судом рішення, у зв'язку порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 371, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 липня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до Головного управління юстиції в м. Києві в особі Сьомої Київської Державної нотаріальної контори, третя особа: ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до Головного управління юстиції в м. Києві в особі Сьомої Київської Державної нотаріальної контори, третя особа: ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного суду.

Повний текст постанови складений 25 січня 2019 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва