ПОСТАНОВА

Іменем України

15 січня 2019 року м. Кропивницький

справа № 401/3747/16

провадження № 22-ц/4809/144/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Карпенка О.Л., Черненка В.В.,

при секретарі - Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області у складі судді Волошиної Н.Л. від 23 березня 2017 року у справі за його позовом до Держави України в особі законного представника Кабінету Міністрів України, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Державної казначейської служби України про усунення перешкод у користуванні частиною будинку, відшкодування майнової та моральної шкоди, -

встановив:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Держави України в особі законного представника Кабінету Міністрів України, Апеляційного суду Кіровоградської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просив зобов'язати Апеляційний суд Кіровоградської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні житловим будинком АДРЕСА_1, стягнути з Держави Україна в особі законного представника Кабінету Міністрів України на його користь заподіяну судовою владою матеріальну шкоду в сумі 75 371 грн. та компенсувати моральну шкоду в розмірі 17 000 грн. за рахунок державного бюджету України.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20.12.2007 року за ним було визнано право власності на вказаний житловий будинок, а рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.06.2013 року за ним визнано право власності на 1/3 частину спірного житлового будинку. Однак, він позбавлений можливості скористатися своїм правом власності, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 чинять йому перешкоди у доступі до вказаного будинку.

Вказав, що Апеляційним судом Кіровоградської області дане рішення суду першої інстанції було залишено без змін, що призвело до втрати ним права власності на 2/3 частини спірного будинку, що завдало йому матеріальну шкоду в розмірі 75 371 грн. та моральну шкоду в розмірі 17 000 грн., яка полягає у моральних стражданнях та погіршенні стану здоров'я.

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 січня 2017 року до участі у справі в якості третьої особи залучено Державну казначейську службу України.

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 лютого 2017 року закрито провадження у справі в частині вимог до Апеляційного суду Кіровоградської області.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі скаржник посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відшкодувати завдану йому шкоду судовою владою, за рахунок державного бюджету України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з положеннями частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За змістом статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками в рівних частинах, кожен по 1/3, житлового будинку АДРЕСА_1 /т. 1, а.с. 60-61/.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 13 червня 2013 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 22.01.2014 року, спірний будинок поділений між співвласниками в натурі та виділено:

- ОСОБА_1 1/3 частину домоволодіння, що складається: в житловому будинку, літ. "А": кухню, площею 6,6 кв.м (1-2); кімната площею 10,8 кв.м (1-3); кімната, площею 7,9 кв.м. (1-4); господарські будівлі: 1/2 частина сараю, літ. "Б"; колодязь, літ. "К", огорожа;

- ОСОБА_3 та ОСОБА_2 2/3 частини домоволодіння, що складається: в житловому будинку, літ. "А": коридор, площею 3,3 кв.м. (1-1); кімната, площею 9,0 кв.м. (1-5); кімната, площею 10,3 м? (1-6); кімната, площею 17,4 кв.м. (1-7); сіні, площею 9,5 кв.м. (1-9); господарські будівлі: 1/2 частину сараю, літ. "Б"; прибудова, літ. "б"; прибудова, літ. "б-1"; вбиральня, літ. "Д"; ворота, літ "вк"; огорожа /т. 1 а.с. 16-18, 19-21/.

Висновком ДІМ Світловодського МВ УМВС України в Кіровоградській області від 29.09.2015 року по результатам перевірки звернення ОСОБА_1 від 23.09.2015 року встановлено, що ОСОБА_1 мешкає за адресою по АДРЕСА_1, та за рішенням суду інша частина будинку належить його сестрам ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які замостили цеглою вхідні двері на своїй половині, у зв'язку із чим перекрили вільний доступ ОСОБА_1 до його частини будинку. Ознак будь-якого кримінального правопорушення не виявлено.

З пояснень відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вбачається, що на виконання зазначеного рішення суду відповідно до встановленого судом варіанту розподілу будинку згідно Висновку судової будівельно - технічної експертизи, вони здійснили необхідне встановлене експертизою переобладнання спірного будинку з метою виділу належної їм частини будинку. ОСОБА_1 мав би в свою чергу також провести переобладнання своєї частини будинку та облаштувати вхідні двері, як те передбачено визначеним експертом варіантом розподілу, проте цього не робить. Вони зі свого боку ніяких перешкод позивачеві у користуванні його власністю не чинять.

Отже, встановлені судом обставини не свідчать про вчинення відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перешкод ОСОБА_1 у користуванні житловим будинком, оскільки ними було здійснено переобладнання частини житлового будинку, яка належить їм на підставі рішення суду.

Що стосується вимог позивача про відшкодування майнової та моральної шкоди завдану судовою владою слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Як випливає з ст. 1166 ЦК України, відшкодування шкоди можливе за таких умов: 1) завдано шкоди особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи; 2) дії або бездіяльність, якими завдана шкода, є неправомірними. 3) причинний зв'язок між протиправними діями правопорушника і шкодою, яка виникла; 4) вина особи, яка завдала шкоду. При цьому діє презумпція (припущення) вини порушника: якщо потерпілий довів наявність шкоди, то боржник має довести відсутність своєї вини.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч.1 ст. 1167 ЦК України).

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Враховуючи викладене, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення вимог про відшкодування позивачу майнової та моральної шкоди, оскільки він її обґрунтовує лише незгодою з ухваленими судовими рішення щодо поділу спірного житлового будинку.

У абзаці 1 частини першої статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених рішень) передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія судів погоджується з висновком суду про відмову у задоволенні позову з підстав його недоведеності.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, а лише зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновкам суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 24.01.2019 року.

Головуючий:

Судді: