ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2034/19 Справа № 201/5144/18 Суддя у 1-й інстанції - Литвиненко І.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2019 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Каратаєвої Л.О., Деркач Н.М.

за участю секретаря - Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація», яка діє в інтересах члена громадської організації ОСОБА_1, до виконуючого обов'язки головного лікаря КП «Міська клінічна лікарня № 16» Дніпропетровської обласної ради Хасілєва Олега Йосиповича, треті особи: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Дніпропетровській області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування шкоди

за апеляційною скаргою Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація», яка діє в інтересах члена громадської організації ОСОБА_1

на ухвалу судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2018 року позовна заява Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація», яка діє в інтересах члена громадської організації ОСОБА_1, до виконуючого обов'язки головного лікаря КП «Міська клінічна лікарня № 16» Дніпропетровської обласної ради Хасілєва Олега Йосиповича, треті особи: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Дніпропетровській області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування шкоди - повернута позивачу з підстав, визначених ч. 3 ст. 185 ЦПК України. (а.с. 57).

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати ухвалу судді, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, та направити справу до суду 1 інстанції (а.с. 64-65).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали судді в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у травні 2018 року ГО «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація», діючи в інтересах члена своєї організації ОСОБА_1, звернулася з позовом до виконуючого обов'язки головного лікаря КП «Міська клінічна лікарня № 16» Дніпропетровської обласної ради Хасілєва О.Й., треті особи: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Дніпропетровській області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування шкоди.

Повертаючи позовну заяву, суддя першої інстанції виходив з того, що позивачем не виконані вимоги ухвали судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2018 року про залишення позовної заяви без руху, а саме: не надано доказів реєстрації ГО «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» як юридичної особи.

Але із такими висновками судді погодитись не можна, оскільки вони суперечать вимогам законодавства, та не відповідають наявним у справі документам.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про громадські об'єднання» (далі - Закон) громадське об'єднання - це добровільне об'єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів. Громадське об'єднання може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу (ч.5 ст. 1 Закону).

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 12-рп/2013 від 28.11.2013 року вказав, що громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб.

Відповідно до загальновживаної термінології, статутний документ - це основний локальний нормативний акт, що визначає порядок діяльності юридичної особи. В ньому зазначаються повноваження органів управління та порядок прийняття ними рішень, а також міститься інша інформація, встановлена законом.

Конкретний вид статутного документу залежить від організаційно-правової форми юридичної особи, ним може бути: статут, модельний статут, положення, наказ тощо.

Нормами Закону України «Про громадські об'єднання» не встановлено обов'язку громадського об'єднання без статусу юридичної особи мати саме статут, натомість для таких об'єднань передбачено Протокол установчих зборів, в якому, зокрема, має бути зазначена мета (ціль) діяльності громадського об'єднання (ч. 2 ст. 9 Закону).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до позовної заяви було надано витяг з протоколу № 1 Установчих зборів засновників ГО «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» від 15.09.2014 року, в якому зазначено, що громадська організація буде здійснювати свою діяльність з основною метою для здійснення представництва і для захисту цивільних прав і законних інтересів ГО та членів своєї ГО, у тому числі у судових інстанціях України всіх рівнів і ланок, законних, цивільних, соціальних, економічних, творчих, культурних, екологічних, трудових прав та інших законних інтересів, які не суперечать законодавству України.

З указаного витягу з протоколу також вбачається, що Третяк Юлія є керівником вказаної громадської організації (а.с. 16), а ОСОБА_1 є членом цієї організації, що підтверджується витягом з протоколу № 1 від 02 жовтня 2017 року засідання Ради керівництва Громадської організації стосовно вирішення питання про прийняття членів до лав ГО «ДНПГО» (а.с. 16).

Проте, повертаючи позовну заяву, суддя першої інстанції на зазначене уваги не звернув.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

У справі «Bellet у France» Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Отже, Громадська організація може звертатися до суду і захищати особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, але лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб.

Суддя 1 інстанції на зазначене уваги не звернув, та дійшов передчасного висновку щодо повернення позовної заяви з підстав не надання доказів реєстрації ГО «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація», як юридичної особи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суддею першої інстанції порушено порядок, встановлений процесуальним законодавством для прийняття заяви, та порушено право на доступ до правосуддя, закріплене в ст. 6 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, а тому ухвала судді підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація», яка діє в інтересах члена громадської організації ОСОБА_1, - задовольнити.

Ухвалу судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2018 року - скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: