Справа № 539/843/18
Провадження № 2/539/487/2019
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.04.2019 м. Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючого - судді Алтухової О.С.,
за участю: секретарів Гусак А.О., Ануфрієвої Н.М.,
представника відповідачів (в режимі відеоконференції) адвоката ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лубнах за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, трьох процентів річних, компенсації інфляційних втрат, звернення стягнення на предмет іпотеки, -
В С Т А Н О В И В :
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки.
Мотивує позов тим, що 17.10.2007 року між ВАТ «Всеукраїнський ОСОБА_5» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в сумі 100 000 грн. на споживчі потреби, строком на десять років до 16 жовтня 2017 року.
Того ж дня між ВАТ «Всеукраїнський ОСОБА_5» та ОСОБА_4 укладено договір поруки, згідно якого остання зобовязалася солідарно відповідати перед кредитодавцем за виконання ОСОБА_3 зобовязань за вказаним кредитним договором шляхом погашення заборгованості.
13 березня 2018 року між ОСОБА_1 та ПАТ «ВАТ «Всеукраїнський ОСОБА_5», від імені якого діяла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за результатами аукціону укладено договір №7090 про відступлення прав вимоги, згідно якого банку відступив шляхом продажу новому кредитору права вимоги банку до позичальників, іпотекодавців, поручителів, зазначених у додатку №1 до договору, в тому числі до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4
Крім того, позивач вказує, що має право на звернення стягнення на предмет застави.
Іпотечний договір від 17 жовтня 2007 року, як і договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Позивач просив стягнути на свою користь солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором №340/07-ПК в загальному розмірі 306234 грн. 20 коп.; в рахунок часткового погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 шляхом її продажу ОСОБА_1 за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності, з наданням коряку А.В. всіх прав продавця; судові витрати покласти на відповідачів.
Згідно зави про збільшення позовних вимог від 15.11.2018 просив стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором №340/07- ПК на користь ОСОБА_1 в загальному розмірі 563859 (п'ятсот шістдесят три тисячі вісімсот п'ятдесят дев'ять) гривень 11 копійок, і яка складається з наступного :
203956,73 гривень заборгованості за процентами;
7490 гривень заборгованості за комісією;
6357,77 гривень штраф за несвоєчасно сплачені тіло, відсотки, комісію;
226189,25 гривень компенсації інфляційних втрат за період з 01/02/2012 року по 31/10/2018 року включно.
В рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перед ОСОБА_1 звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру №2 по вул.Монастирській (колишня вул.К.Маркса), 19 в м.Лубнах, загальною площею 47,1 кв.м. (реєстраційний номер нерухомого майна 19965920), шляхом її продажу ОСОБА_1 від свого імені будь-якій особі покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, з наданням ОСОБА_1 всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі - продажу; отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки органах БТІ, нотаріату та державних реєстраторів; отримувати всі необхідні документи та довідки (в т.ч. витяги з Державних реєстрів речових прав) для продажу вищезазначеного -предмета іпотеки; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесу укладення говору купівлі - продажу предмету іпотеки; звертатись до суб'єктів оціночної діяльності із заявами про проведення експертної оцінки предмету іпотеки; надати нотаріусу право відкрити розділ на предмет іпотеки - квартиру, розташовану за адресою - м.Лубни, АДРЕСА_2, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та зареєструвати право власності предмет іпотеки за набувачем (покупцем); отримувати в органах місцевого самоврядування місцем знаходження предмету іпотеки довідки про склад сім'ї іпотекодавця, копії буинкових книг, технічної документації.
Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав. В дебатах відмітив, що частково погоджується з доводами представника відповідачів щодо закриття провадження в частині вимог, стосовно яких є судове рішення, яке набрало законної сили.
Представник відповідачів заявив клопотання про закриття провадження у справі. Клопотання мотивоване тим, що заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 09.12.2011 року, яке набрало законної сили, задоволено позов ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_5» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, та стягнуто з останніх на користь банку заборгованість за кредитним договором №340/07-ПК від 17.10.2007 року в розмірі 155237 грн. 81 коп. ОСОБА_1, уклав 13.03.2018 року з ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_5» договір про відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором. Таким чином, ОСОБА_1 став правонаступником ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_5» і користується тим же обсягом прав. Однак, незважаючи на вже наявне судове рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, ОСОБА_1 повторно заявив до відповідачів ту саму вимогу. На думку представника відповідачів провадження у справі слід закрити на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.
Представник відповідачів також надав відзив на позовну заяву. У відзиві знов просив закрити провадження у справі. Послався на наявне рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 09.12.2011 року, яким задоволено позов ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_5» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, та стягнуто з останніх на користь банку заборгованість за кредитним договором №340/07-ПК від 17.10.2007 року в розмірі 155237 грн. 81 коп. Також, представник відповідачів вказує, що предявивши 07.07.2011 року позов, за яким ухвалено вказане рішення, банк змінив строк виконання зобовязання з 16.10.2017 року на 07.07.2011 року, та зумовив початок перебігу строку позовної давності. Представник відповідачів також вказує, що ОСОБА_1, як правонаступник банку у відносинах з відповідачами, не має права повторно звертатись до суду із вимогами про стягнення заборгованості у вигляді тіла кредиту та відсотків у звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору. Зважаючи на те, що в подальшому ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_5» з вимогами до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором №340/07-ПК від 17.10.2007 року більше не звертався, строк позовної давності відповідно до ст.264 ЦПК України слід обчислювати з 07.07.2011 року. У звязку з викладеним представник відповідачів просив застосувати до позовних вимог ОСОБА_1 строк позовної давності.
Представник відповідачів просив відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову та стягнути з нього на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 6000 гривень витрат на професійну правничу допомогу (по 3000 грн. кожному).
Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, представника відповідачів, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, а в частині вимог провадження підлягає закриттю.
Судом встановлено, що 17 жовтня 2007 року укладено кредитний договір №340/07-ПК між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_5» (ВАТ «ВіЕйБі Банк») та ОСОБА_3, на підставі якого останній отримав кредит на споживчі потреби в сумі 100 000 гривень терміном по 16 жовтня 2017 року, з умовою сплати за користування кредитом 19 процентів річних. /а.с.8-15/
Крім того, 17 жовтня 2007 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_4 був укладений договір поруки, за яким остання зобовязалася солідарно відповідати перед кредитодавцем за виконання ОСОБА_3 зобовязань у повному обсязі за кредитним договором №340/07-ПК від 17.10.2007 року. /а.с.16/
Також, 17 жовтня 2007 року укладено іпотечний договір між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_4, за яким остання виступила майновим поручителем ОСОБА_3 з метою забезпечення належного виконання ним зобовязання за вказаним кредитним договором. Предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_3, належна ОСОБА_4 згідно Свідоцтва про право власності на житло від 14.08.2007 року. Договір іпотеки зареєстровано в реєстрі за №1-3361. /а.с.17-26/
Таким чином, ОСОБА_1 13.03.2018 року шляхом укладення з ПАТ «ВіЕйБі Банк» договору про відступлення права вимоги отримав право вимоги за кредитним договором, заборгованість за яким достроково вже стягнута рішенням суду від 09 грудня 2011 року.
В судовому засіданні також встановлено, що 09 грудня 2011 року заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області №2-945/11 задоволено позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором №340/07-ПК від 17.10.2007 року в розмірі 155237 грн. 81 коп. З мотивувальної частини рішення вбачається, що розмір заборгованості розраховано станом на 06.07.2011 року. 30.01.2012 рішення набрало законної сили і на даний час не виконано.
Згідно ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові і відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Оскільки виконання рішення суду є невідємною стадією процесу правосуддя, заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах, визначених ЦПК України та ЗУ «Про виконавче провадження», які регулюють умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.
Згідно ч.5 ст.15 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.
При цьому питання щодо заміни сторони її правонаступником вирішується лише судом у порядку, передбаченому ст.442 ЦПК України.
Щодо вимог про стягнення донарахованих процентів за користування кредитними коштами та заборгованості за комісією, яка утворилась після ухвалення судом рішення, суд зазначає наступне.
Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
У пункті 2.7.1. кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником будь-яких своїх зобов'язань за цим договором, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань.
Згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов'язання в обумовлений сторонами строк ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_5», правонаступником якого є позивач, використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку.
Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_5».
Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
На підставі викладеного суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення донарахованих процентів та комісій є такими, що не ґрунтуються на законі, а тому задоволенню не підлягають.
Стаття 257 ЦК України встановлює загальну позовну давність тривалістю у три роки.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина 4 статті 267 ЦК України).
Відповідно до статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).
Сплив позовної давності не припиняє зобов'язання і не є підставою для припинення самого права, а лише позбавляє можливості одержати судовий захист свого порушеною цивільного права за умови заяви сторони у спорі до винесення судом рішення.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.
За частинами першою, п ятою статті 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку
Оскільки рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 09.12.2011 року набрало законної сили 30.01.2012 року, то 01.02.2012 року відповідачі повинні були сплатити заборгованість повністю, але не сплатили, із цієї дати банк, правонаступником якого є позивач, довідався про порушення свого права на отримання всієї суми заборгованості та мав право впродовж строку позовної давності, а саме то 01.02.2015 року звернутися до суду за захистом своїх прав, зокрема щодо стягнення із відповідачів установленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання рішення суду та 3%, річних.
Проте, як вбачається із матеріалів даної справи ОСОБА_1 пред'явив позов про стягнення заборгованості тільки 30 березня 2018 року, а вимоги про стягнення із відповідачів установленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання рішення суду та 3% річних 15.11.2018 року, тобто вже після спливу строку позовної давності.
Відповідно до ч.ч. 2,3 статті 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також як. що предметом позову є лише частина вимоги, право на яку мас позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності до нового строку не зараховується.
У матеріалах справи відсутні докази переривання позовної давності, і з 01.02.2012 року по 30.03.2018 року жоден позов до ОСОБА_3, ОСОБА_4 чи до когось з них окремо ніким не предявлявся.
Отже, строк позовної давності для звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором № 340/07-ПК від 17 жовтня 2007 року, установленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних та звернення стягнення на предмет іпотеки сплинув 01.02.2015 року.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних, компенсації інфляційних втрат, звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягають задоволенню через сплив позовної давності.
Крім того, ухвалою Лубенського міськрайонного суду від 23 вересня 2018 року з метою забезпечення позову ОСОБА_1 накладено заборону на відчуження майна належного відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4
Оскільки позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором в частині процентів, заборгованості за комісією, стягнення трьох процентів річних, компенсації інфляційних втрат, звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають відмові, а позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за основним боргом, процентами, комісією, штрафів - закриттю, заходи забезпечення позову накладені ухвалою Лубенського міськрайонного суду від 23 березня 2018 року підлягають скасуванню.
Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідачами по справі були понесені витрати на професійну правничу допомогу, кожним в сумі по 3000 гривень, що підтверджується відповідними угодами та актами про прийняття-передачу наданих послуг. Враховуючи викладене, зазначені витрати слід стягнути з позивача.
Керуючись ст.ст.4-13, 141, 174-181, 209-250, 255, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині процентів, заборгованості за комісією, стягнення трьох процентів річних, компенсації інфляційних втрат, звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 3000 (три тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 3000 (три тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Скасувати заходи забезпечення позову накладені ухвалою Лубенського міськрайонного суду від 23 березня 2018 року, на наступне майно:
- будинок, розташований за адресою: Лубенський район, с.Березоточа, вул.Радянська, 7 (реєстраційний номер майна 23222665), належний ОСОБА_3,
- будинок, розташований за адресою: м.Лубни, вул.Нижній Вал, 5 (реєстраційний номер майна 10849857), належний ОСОБА_3,
- 1/3 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер майна 19965920), належну ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2),
- Будинок, розташований за адресою - м.Лубни, вул.Нижній Вал, 7 (реєстраційний номер майна 10852166), належний ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2),
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

-позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_3, адреса реєстрації/проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2;

-відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, адреса реєстрації/проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4;

- відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, адреса реєстрації/проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6.

Повне судове рішення складено та підписано 12 квітня 2019 року.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_7