Справа № 182/3207/19
Провадження № 2/0182/2109/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06.09.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Багрової А.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Нікополі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Управління комунального майна Нікопольської міської ради про визнання права на приватизацію.

Сторони по справі:

позивач 1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

позивач 2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

відповідач Управління комунального майна Нікопольської міської ради (53213, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, буд. 3, ).

представник відповідача ОСОБА_3 на підставі довіреності № 878/18 від 25.07.2018 року (а.с.34).

Заяви по суті справи:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовною заявою до Управління комунального майна НМР про визнання права на приватизацію житлового приміщення.

Свої вимоги мотивують тим, що у 1988 році ОСОБА_1 була виділена квартира АДРЕСА_2 , яку він зайняв разом з дружиною ОСОБА_4 , та донькою ОСОБА_2

08.02.2000 року на їхнє ім`я було видано свідоцтво про право власності на зазначене житло.

Дана квартира за своєю площею не відповідала встановленим санітарним нормам, виходячи із розрахунку 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю, тому рішенням виконкому Нікопольської міської ради від 26.11.2010 року ОСОБА_1 був виданий ордер на право зайняття службового житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішенням виконкому НМР від 29.03.2017 року зазначена квартира виключена з числа службових житлових приміщень, а 05.04.2017 року між позивачем та КП «Міська житлово-технічна інспекція» укладений договір найму житла.

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Управління комунального майна Нікопольської міської ради з відповідною заявою щодо приватизації квартири АДРЕСА_4 , в якій він був зареєстрований та проживав.

Листом № 427/17 від 19.04.2017 року йому було роз`яснено, що згідно з п. 5 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Тому в Управління комунального майна відсутні підстави для надання ОСОБА_1 згоди на приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки він вже приймав участь у приватизації квартири АДРЕСА_2 .

Позивачі вважають, що не в повному обсязі використали належне їм право на безоплатну приватизацію займаного житлового приміщення, оскільки відповідно до встановлених норм на двох вони мали право приватизувати 52 кв. АДРЕСА_5 . Натомість, квартира АДРЕСА_2 мала загальну площу 44,2 кв.м., а житлову 27,5 кв.м.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просять суд визнати за ними право на приватизацію квартири, у якій вони проживають, за адресою: АДРЕСА_3 , з оплатою вартості надлишкової площі приватизованого житла.

Відповідач відзив на позов суду не надавав. Відповідно до заяви, поданої представником Управління комунального майна НМР, справу просять розглянути без їхньої участі, з урахуванням листа Управління комунального майна НМР, наданого позивачу 19.04.2017 року за № 427/17 (а.с.33).

Інших заяв та клопотань учасниками справи не подавалось.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 27.05.2019 року відкрито провадження, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження та відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України роз`яснено учасникам справи про розгляд справи без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов (а.с.27).

Справа розглядається за відсутності сторін, тому відповідно до ст.247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ордеру на житлове приміщення № 128 від 26.11.2010 року, виданого на підставі рішення виконкому № 748 від 24.11.2010 року, ОСОБА_1 та його дружині ОСОБА_4 було виділено однокімнатну квартиру житловою площею 16,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.7).

Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради № 149 від 29.03.2017 року зазначену квартиру виключено з числа службових житлових приміщень (а.с.8).

05.04.2017 року між КП «Міська житлово-технічна інспекція» НМР та ОСОБА_1 укладено договір найму цієї квартири на термін з 05.04.2017 року до приватизації житла (а.с.10).

З метою приватизації квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_1 звернувся до Управління комунального майна НМР, однак листом № 427/17 від 19.04.2017 року йому було відмовлено у наданні на це згоди та роз`яснено, що відповідно до п. 5 ст. 5 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. У той же час, при перевірці наданих ОСОБА_1 документів було встановлено, що 08.02.2000 року він приймав участь у приватизації квартири АДРЕСА_2 (а.с.9).

Як вбачається з інформації, наданої КП «Нікопольське МБТІ» № 650 від 08.04.2019 року, право власності на квартиру АДРЕСА_2 у період з 08.02.2000 року по 2001 рік дійсно зареєстроване за ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 порівно, згідно свідоцтва про право власності від 13.01.2000 року, виданого Нікопольським ЖЕО. Загальна площа даної квартири складає 44,2 кв.м., житлова 27,5 кв.м. (а.с.11).

Згідно з ст. 345 ЦК України фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.

Норми ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» встановлюють, що приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

За таких обставин позивачі мали право приватизувати на двох 52 кв.м. із розрахунку (21 м2 х 2 + 10 м2 = 52), та, оскільки квартира АДРЕСА_2 мала загальну площу 44,2 кв.м., то вони не в повному обсязі використали своє право на приватизацію житла.

Згідно ч. 2 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», якщо загальна площа квартири менше площі, яку має право отримати сім`я наймача безоплатно, наймачу та членам його сім`ї видаються житлові чеки, сума яких визначається виходячи з розміру недостатньої площі та відновної вартості одного квадратного метра.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10.06.2010 року № 15-рп/2010 щодо офіційного тлумачення положення пункту 5 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (справа про безоплатну приватизацію житла) в аспекті конституційного звернення положення пункту 5 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року N 2482-XII, згідно з яким кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз, необхідно розуміти так, що право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз, якщо:

- громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, і у його власність безоплатно передано в одній чи кількох квартирах (будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю;

- у власність наймача і кожного члена його сім`ї передано загальну площу однієї квартири (будинку), що перевищує встановлену санітарну норму, з оплатою вартості надлишкової загальної площі приватизованого житла;

- у власність наймача і кожного члена його сім`ї передано загальну площу житла, меншу ніж встановлена санітарна норма, а залишок житлового чека використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду;

- весь житловий чек використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду.

Приватизація загальної площі в кількох квартирах (будинках) державного житлового фонду в межах встановленої санітарної норми та номінальної вартості житлового чека не є повторною.

Отже, безоплатна приватизація державного житлового фонду обумовлюється загальною площею квартири (будинку), в якій постійно проживає наймач та члени його сім`ї, і санітарною нормою загальної площі, що підлягає приватизації, та не обмежується кількістю квартир (будинків) державного житлового фонду, площа яких відповідає зазначеній санітарній нормі. Тому громадяни України мають право використати житлові чеки для приватизації державного житлового фонду у повному обсязі незалежно від того, вкладається в санітарну норму загальна площа однієї чи кількох квартир (будинків).

Тобто, якщо площа займаної квартири (будинку) менша санітарної норми, то громадянин України має право використати залишок житлового чека для приватизації іншої квартири (будинку) державного житлового фонду, наймачем якої він є, або частки майна державних підприємств, земельного фонду.

Для приватизації державного житлового фонду житлові чеки вважаються використаними повністю, якщо у власність наймача і кожного члена його сім`ї безоплатно передано з державного житлового фонду загальну площу квартири (будинку) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю. Так само житловий чек є використаним у повному обсязі один раз, якщо його залишок після безоплатної приватизації житла, площа якого менша санітарної норми, використано для придбання частки майна державних підприємств, земельного фонду (стаття 4, пункт 2 статті 5 Закону) або весь житловий чек використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду.

Таким чином тільки повне використання житлових чеків є фактом реалізації один раз права на безоплатну приватизацію житла, передбаченого пунктом 5 статті 5 Закону.

Згідно з довідкою № 19-9 від 21.05.2019 року, ТВБВ 1-А типу 10003/0461 філії Дніпровське обласне управління АТ «Ощадбанк» ОСОБА_5 В.А. своє право на використання житлових чеків на приватизацію житла за адресою: АДРЕСА_6 - використав у розмірі 44,2 кв.м. при нормі 73,00 кв.м., залишок складає 28,80 кв.м (згідно ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду»). Разом з ним у приватизації зазначеної квартири приймали участь ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.26).

Враховуючи, що квартира АДРЕСА_2 має загальну площу 44,2 кв.м. та була приватизована на трьох осіб, кожен з цих осіб використав своє право на приватизацію на 14,73 кв.м. ( 44,2 кв.м. : 3).

Отже, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 використали право на безоплатну приватизацію житла у розмірі 29,46 кв.м. (14,73 кв.м. х 2).

З урахуванням положень ст. 3 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» вони мали право на приватизацію 52 кв.м ( АДРЕСА_7 + АДРЕСА_7 . АДРЕСА_8 . на сім`ю).

Тобто, ними не використано залишок площі у розмірі 22,54 кв.м. (52 кв.м. 29,46 кв.м.), по 11,27 кв.м. за кожним (22,54 кв.м. : 2).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачі в повному обсязі не реалізували своє право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, яке передбачено ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», тому мають право використати залишки житлових чеків для приватизації іншої квартири державного житлового фонду, наймачами якої вони є.

Згідно ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС.

Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що спірна квартира розташована в житловому будинку та не відноситься до житла, що не підлягає приватизації у розумінні ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Згідно з п.1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати) кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів. Пунктами 4, 5 ст. 5 передбачено право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах.

Факт реєстрації та проживання позивачів у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 підтверджується довідкою № 1035 ТОВ КК «ДомКом Нікополь» від 11.04.2019 року (а.с.12), відповідачем не оспорюється.

З урахуванням викладених обставин, приймаючи до уваги Рішення Конституційного Суду України від 10.06.2010 року №15-рп щодо офіційного тлумачення ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги позивачів та визнати за ними право на приватизацію квартири АДРЕСА_4 , з доплатою коштами за надлишкову загальну площу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 1 ст. 345 ЦК України, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду»,ст.ст. 12,13,18,76,81,140,141,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Управління комунального майна Нікопольської міської ради про визнання права на приватизацію задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , право на приватизацію квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 34,0 м2,, з оплатою вартості надлишкової загальної площі приватизованого житла.

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його повного складення.

Повний текст рішення складено 06.09.2019 року.

Суддя: А. Г. Багрова