БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1508/18
Провадження № 2/497/37/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря - Ковтун О.І.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград, цивільну справу за позовом ОСОБА_1, третіх осіб на стороні позивача ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 про усунення перешкод в користуванні власністю,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом (а.с.2-5), та просить постановити рішення яким зобов'язати відповідачів:

- перенести сарай літера «К» та навіс (загін для утримання домашньої птиці та худоби) літера «Л», а також літній загін для утримання домашньої птиці, що розташовані на присадибній ділянці житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на відстань не менш 15 метрів від стін житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2

- зобов'язати відповідачів обладнати вимощення до належного їм сараю для зберігання сіна, розташованого з фасадного боку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, а також обладнати відвід стічних вод з двору цього житлового будинку на АДРЕСА_3 таким чином, щоб вода не потрапляла у двір житлового будинку, розташованого за адресою: по АДРЕСА_4

Свої вимоги позивач мотивує тим, що він є власником 1/6 частки домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 Власниками інших 5/6 частин вказаного домоволодіння є треті особи на стороні позивача. Однак, фактично у вказаному домоволодінні проживає він, позивач та його дружина ОСОБА_5.

Власниками суміжного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 є сусіди - відповідачі по справі.

Державні акти на земельні ділянки обох сторін по справі не виготовлялися.

Відповідачі у безпосередній близькості до належного позивачу та членам його сім'ї будинку побудували сарай літера «К» з котельця критий шифером, а також навіс літера «Л» (загін для худоби та домашньої птиці), виготовлений з котельця. Сарай розташований на відстані 2.30 метри від стіни мого будинку, а навіс безпосередньо примикає до його, позивача стіни будинку. В сараї відповідачі раніше утримували домашню худобу - свиней, а під навісом проводили вигул свиней.

Наразі, відповідачі у вказаному сараї під літ. «К» утримують домашню птицю - вуток у кількості біля 30 голів, а під навісом літера «Л» проводять їх вигул.

Крім того, відповідачі на відстані приблизно одного метра від стіни належного йому, позивачу та членам його сім'ї будинку облаштували ще один загін для вигулу домашньої птиці (літній загін), який огороджено металевою сіткою, та в якому утримують вуток у кількості 30 голів.

Через те, що сарай під літерою «К», навіс під літерою «Л», та літній загін для утримання птиці побудовані у безпосередній близькості до його, позивача будинку та в них на протязі кількох років підряд утримуються домашня птиця та худоба, а тому ці споруди не відповідають вимогам Державних будівельних норм України, та як наслідок у його позивача, будинку, в житловій кімнаті №3 на стінах утворилася сирість та пліснява, мається неприємний запах сирості. Всі спроби вивести плісняву різноманітними засобами не дали позитивного результату. Зробити ремонт в цій кімнаті неможливо, оскільки через утримання відповідачами домашньої птиці та худоби у вказаному сараї та навісі неможливо позбавитися плісняви на стінах кімнати №3. Він, позивач та члени його сім'ї не можуть відкрити вікна у своєму будинку та провітрити приміщення, оскільки в будинок проникає зловоння від домашньої птиці, яка утримується відповідачами у безпосередній близькості до їх, позивачів будинку. Вутки, яких утримують відповідачі у великій кількості утворюють дуже великий шум, в результаті чого навіть некомфортно перебувати у дворі їх, позивачів домоволодіння.

Він, позивач, будучи інвалідом 3 групи, та його дружина є людьми похилого віку, мають ряд інших захворювань та проходять регулярне періодичне лікування, в зв'язку з чим, на їх думку потребують спокою та душевної рівноваги. Вказані вище незручності викликані утриманням відповідачами домашньої птиці та порушенням правил добросусідства, викликають дискомфорт, змушують нервувати, вони позивачі стали дратівливими, що погано впливає на стан їх здоров'я.

Викладене стало приводом для звернення з зазначеним позовом до суду.

Ухвалою від 12.09.2018 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання (а.с.30).

05.11.2018 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду (а.с.89).

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, та просив їх задовольнити, надав пояснення з підстав зазначених позовній заяві. В своїх вимогах був вкрай категоричним, стверджував, що його будинок побудований ще в 1976 році. Тоді як відповідачі добудували сарай під літ «К» та навіс під літ. «Л» значно пізніше. В цих господарських будівлях відповідачі утримували тривалий час свиней, свиноматку з поросятами. А останнім часом цілорічно утримують велику кількість домашньої птиці, які створюють значний шум, та зловоння, що негативно впливає на їх, позивачів здоров'я.

Згідно відповіді на відзив (а.с.73-77) позивач стверджував, що оскільки будинок належний його сім'ї був побудований ще в 1976 році, а сарай під літ. «Д» та навіс під літ. «Л» у 2007 році, та ще й у безпосередній близькості до його житлового будинку, то це є порушенням державних будівельних норм, та має бути перенесено на відстань не менше 15 метрів від стіни його будинку.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, діюча на підставі довіреності від 19.11.2018 року (а.с.96-98) підтримала доводи свого довірителя, наполягала на задоволенні позовних вимог. Пояснила, що відповідачі побудували сарай під літ. «К» на відстані 2.3 м від будинку позивачів, а навіс під літ. «Л» в притул до будинку позивачів, що є порушенням державних будівельних норм. В цих господарських спорудах відповідачі до 2016 року утримували свиней, а надалі утримували і утримують домашню птицю у великій кількості, що негативно впливає на життя і стан здоров'я позивача та членів його сім'ї, оскільки до будинку проникає зловоння, а в кімнаті №3 стіни покриті пліснявою. Згідно ДБН, що були чинними до 2018 року, так і тих що діють на даний час, усі домашні тварини та птиці слід утримувати на відстані 15 метрів від житлових будинків.

Однак, відповідачі категорично не реагують на вимоги, та не дотримуються Правил добросусідства, хоча мають в користуванні велику земельну ділянки, та є можливість облаштувати будівлі для утримання худоби та птиці в іншому місці, що не буде спричиняти незручностей позивачам.

Окрім цього, представник позивача стверджувала, що земельна ділянка відповідачів розташована значно вище земельної ділянки позивача, а тому усі стічні води потрапляють на територію домоволодіння позивача, однак відповідачі не вживають ніяких заходів по відведенню стічних вод, не облаштовують відмостку біля сараю під літ. «Д» для збереження сіна.

З цих підстав, представник вважала, що сарай під літ. «К» та навіс під літ. «Л», та літній загін для утримання птиці мають бути перенесені на відстань не менше 15 метрів від житлового будинку позивача, а також відповідачам слід облаштувати вимощення вздовж сараю під літ. «Д».

Треті особи на стороні позивача ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали пояснення кожен окремо, яким підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні, та розгляд справи просили провести у їх відсутність (а.с.36-38, 39-42, 43-46, 47-50, 51-54).

Треті особи ОСОБА_6 за вказаною адресою не проживає біля 18 років, фактичне місце проживання: АДРЕСА_5; ОСОБА_7 проживає за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_8 проживає за адресою: АДРЕСА_6; ОСОБА_9 проживає за адресою: АДРЕСА_7 (а.с.15).

Відповідач ОСОБА_3 (а.с.80-81), позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Підтвердив, що йому та членам його сім'ї належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, право власності на який оформлено ще в 15.05.2007 році. Будівлі, а саме сарай під літ. «К» та навіс під літ. «Л», які просить перенести позивач, побудував ще в 1970 році його покійний батько, є капітальними спорудами, та не являються самочинними будівлями, право власності на які також належним чином оформлено. Раніше, до 2015 року, він дійсно утримував в цих господарських спорудах свиней, а у подальшому - лише виключно домашню птицю, вуток. До того ж, він відповідач, щороку навесні в травні купує 30 голів качок, і вирощує їх до осені, а потім усіх у вересні вирізають. Наразі, і у сараї, і у навісі ніякої живності не тримають.

Позивач добудовував свій будинок у 1978 році, тобто значно пізніше ніж їх будинок будував батько відповідача. Вважає, що тримання ним птиці у літній період ніяким чином не може порушувати прав та інтересів сусідів.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, діючий на підставі довіреності від 01.10.2018 року (а.с.72) підтримав заперечення свого довірителя, наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Доводи заперечень викладено в письмовому відзиві відповідача на позовну заяву (а.с.55-58).

Стверджував, що позовні вимоги позивача є безпідставними і не доведеними. Домашня птиця, яку тримає сім'я відповідача протягом травня-вересня місяця у кількості 30 штук ніяким чином не може утворювати сирість і плісняву у кімнаті №3 будинку позивача, а є виключно результатом не виконання ним самим рекомендаційних висновків зазначених в акті обстеження від 29.06.2011 року щодо встановлення зливів впродовж задньої стіни, про відсутність яких також зазначено в акті як порушення будівельних норм і які до теперішнього часу позивачем не встановлено.

Будівлі сарай під літ. «К», та навіс під літ. «Л», які просить знести позивач не є самочинно збудованими, а тому в силу вимог цивільного законодавства не можуть бути знесені, оскільки це вплине на законні права власників домоволодіння.

Сіносховище під літ. «Д» побудовано з уклоном в бік вулиці, куди і стікає вся вода, та не може потрапляти у двір домоволодіння позивача, а тому затікання води на територію двору позивача нічим не доведено.

Відповідачі ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_13 повідомлені належним чином (а.с.35), в судове зсідання не прибули. Подали кожен окремо заяви про невизнання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність (а.с.99, 100).

За весь час розгляду справи, сторони не дійшли ніяким чином будь-яких примирень.

Клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи позивачем заявлено не було.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення сторін по справі, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав.

У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України).

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст.229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.

Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та треті особи на стороні позивача ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 є власниками домоволодіння АДРЕСА_4 у рівних частках по 1/6, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 20.09.2007 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Василівської сільської ради Болградського району Одеської області, №88 від 25.10.2006 року (а.с.8).

Оформлення своїх прав на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_4 - позивач, та треті особи на стороні позивача - не проводили.

Суміжними сусідами за адресою: АДРЕСА_1 є сім'я відповідачів: ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, у рівних частках по 1/5 кожний, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 15.05.2007 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Василівської сільської ради Болградського району Одеської області від 24.04.2007 року за №62 (а.с.68 зворотна сторінка), Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Болградське БТІ» від 15.05.2007 року №14547890 (а.с.69).

Розміщення будівель і господарських споруд на території вказаних домоволодінь підтверджується даними технічних паспортів як на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.9-10), так і на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.65-68).

Між сторонами склалася конфліктна ситуація щодо користування їх господарськими спорудами та будівлями.

На звернення позивача ОСОБА_1 на адресу Болградської районної державної адміністрації з приводу вирішення конфліктної ситуації, після виходу на місце комісії було складно акт 29.06.2011 року обстеження присадибних ділянок, розташованих за адресами АДРЕСА_4

Згідно даного акту, комісія прийшла до висновку, що відсутність жолобів на даху будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 є порушенням п.3.25* розділу «Усадебная застройка Государственных строительных норм Украины «Градостроительство. Планировка и застройка городских и сельских поселений» ДБН 360-92**, у відповідності до якого на даху житлового будинку має бути забезпечено облаштування необхідних інженерно-технічних заходів, які перешкоджають стоку атмосферних опадів з даху будівлі на територію суміжних ділянок.

Утримання домашніх тварин (свиней) в приміщенні сараю літ. «К», навісу літ. «Л», розташованих на території присадибної ділянки по АДРЕСА_1 є порушенням п.3.25 Державних будівельних норм України «Планування і забудова міських і сільських поселень» ДБН 360-92** - у відповідності з яким відстань між житловим будинком і господарськими будівлями (сараями) для худоби, домашніх тварин і птахів площею до 50 м2 складає 15 метрів.

Комісія надала рекомендації для вирішення конфліктної ситуації, для якої необхідно було виконати сторонам:

-виготовити державні акти на право власності на їх земельні ділянки;

-власникам домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 для відводу атмосферних опадів з даху будинку провести облаштування жолобів на даху житлового будинку;

-власникам домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 перевести утримання домашніх тварин (свиней) у відповідності з діючими державними нормами, тобто на відстань 15 метрів від житлового будинку і дрова на відстань 10 метрів від житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_4, с.Василівка, Болградський район, Одеська область (а.с.12).

Разом з цим, як було встановлено судовим розглядом, сторони надані рекомендації не виконали

12.06.2012 року комісією Василівської сільської ради Болградського району Одеської області було зафіксовано факт руйнування задньої стіни житлового будинку АДРЕСА_1, належного відповідачу зі сторони будинку, належного ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_8

15 лютого 2013 року та ж комісія Василівської сільської ради Болградського району Одеської області рекомендувала ОСОБА_3 відновити зруйновану стіну житлового будинку розміром 8 х 2.5 метри, дати можливість встановити хвіртку для обслуговування домоволодіння ОСОБА_1, та відповідно ОСОБА_1 не буде пред'являти жодних претензій відносно сараю і навісу і у подальшому не чинити перешкоди один одному (а.с.64).

За наслідками проведеного обстеження домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4, с. Василівка, Болградський район, Одеська область, належного позивачу ОСОБА_1 14.08.2018 року комісією у складі голови сільської ради Болградського району Одеської області ОСОБА_14, землевпорядника сільської ради Туфекчі Ф.В., депутата Василівської сільської ради Меращі О.П. було встановлено, що свинарник сусіда ОСОБА_3 від кута будинку ОСОБА_1 розташований на відстані 2.3 м., загін свинарника розташований впритул до житлового будинку ОСОБА_1. На момент обстеження в свинарнику утримуються 18 вуток. Літній загін для вуток розташований на відстані 12 метрів від стіни будинку ОСОБА_1. В літньому загоні на момент обстеження вуток не було (а.с.13, 14).

В судовому засіданні досліджено ряд фотокарток, наданих сторонами, з зображенням спірних об'єктів (а.с.17, 102-106).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14, голова Василівської сільської ради Болградського району Одеської області з 2010 року (а.с.108-110) суду пояснив, що між сусідами Кара та Дадіверіними склалися конфліктні стосунки, та неодноразово пропонувалося вирішити спір мирних шляхом, здійснивши поступки кожному. Сарай і навіс в домоволодінні ОСОБА_3, який просить знести позивач ОСОБА_1, є власністю сім'ї відповідача, та були побудовані ще батьком відповідача, і не можуть бути знесені. Проте, відповідачу ОСОБА_3 пропонувалось утримувати домашню птицю в іншому місці на необхідній відстані від будинку позивача ОСОБА_1, тоді як сім'ї позивача ОСОБА_1 пропонувалось встановити на даху їх будинку жолоби для відведення стічних вод, аби зашкодити потрапляння осадів на стіни, фундамент будинку. Проте, сторони ігнорують будь-які порад та вимоги комісій, що впливає на не дотримання правил добросусідства.

Стаття 41 Конституції України передбачає непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканності, а водночас і в недоторканості самого майна власника. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Не допускається також протиправне позбавлення права власності або обмеження в його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Положеннями ст.319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Враховуючи те, що сарай під літ. «Д», та навіс під літ. «Л», що належать на праві власності відповідачам згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.05.2007 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Василівської сільської ради Болградського району Одеської області від 24.04.2007 року за №62 (а.с.68 зворотна сторінка), витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Болградське БТІ» від 15.05.2007 року №14547890 (а.с.69), то позовні вимоги позивача в частині зобов'язання відповідачів перенести сарай літера «К» та навіс (загін для утримання домашньої птиці та худоби) літера «Л», на відстань не менш 15 метрів від стін житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 - задоволенню не підлягають.

Вимоги щодо перенесення господарських будівель і дворових споруд, передбачають фактичне їх знесення, що категорично не можливо, оскільки ці будівлі не являються самочинно збудованими, і включені до правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.05.2007 року на ім'я відповідачів, та право власності зареєстровано належним чином (а.с.69).

Однак, з метою дотримання вимог Державних будівельних норми України «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» ДБН 360-92**, відповідачам слід уникати утримання домашніх тварин і птиці в цих будівлях.

Що стосується вимоги по перенесенню літнього загону для утримання домашньої птиці, що розташований на присадибній ділянці житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 біля сараїв під літ. «Д», та «Г» на відстань не менш 15 метрів від стін житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4, то вона підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

За ст.103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменш незручностей (затемнення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель.

За ст.321 ЦК України кожний з власників має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним свого права власника.

Відповідно до законодавства України планування і забудова міських і сільських поселень, будівництво об'єктів містобудування здійснюється згідно із законодавством, державними стандартами, нормами та правилами, регіональними і місцевими правилами забудови, містобудівною та проектною документацією. На даний час це Державні будівельні норми України «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» ДБН 360-92**, що діють на території України з 2002 року замість державних будівельних норм України «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» ДБН 360-92*, які в свою чергу були прийняті замість СНіП -П-60-75* «Планування і забудова міст, селищ і сільських населених пунктів», що діяли в період з 1975 по 1992 роки.

Порядок використання земельних ділянок житлової забудови (в т.ч. 3емельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель) здійснюється на підставі Закону України «Про основи містобудування», Закону України «Про планування і забудову територій», Правил забудови населених пунктів, Державних будівельних норм ДБН 360-92 **«Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень».

Згідно п.п.3.25, 3.35 розділу «Сельбищна територія сільських поселень», затверджено Наказом Держкоммістобудування, від 17.04.1992, № 44 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень. ДБН 360-92», відстань між житловими будинками та господарським будівлями і спорудами слід приймати відповідно до санітарних норм, а саме відстань від житлового будинку до господарських будівель (сараїв) для худоби, свійських тварин і птахів площею до 50 кв.м. складає - 15 метрів. Сараї для домашньої худоби, кроликів, нутрій, лисиць і птиці треба розміщувати на відстані від житлових будинків відповідно до протипожежних і санітарних норм: одинокі або подвійні - не менше 15 м.

Таким чином, відповідачі зобов'язані утримувати домашніх тварин та птицю на відстані не менше 15 метрів від будинку позивача.

Ці норми є обов'язковими для виконання усіма громадянами.

З огляду на зазначене відповідачам слід вжити заходи щодо облаштування приміщення для утримання домашніх тварин і птиці, та перенести літній загін для утримання домашньої птиці на відстань не менше 15 метрів від задньої стіни будинку позивача, розташованого за адресою: АДРЕСА_2

Позовні вимоги в частині зобов'язання відповідачів обладнати вимощення за задньою стіною належного їм сараю для зберігання сіна під літ. «Д», розташованого з фасадного боку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, а також обладнати відвід стічних вод з двору цього житлового будинку на АДРЕСА_3 таким чином, щоб вода не потрапляла у двір житлового будинку, розташованого за адресою: по АДРЕСА_2 - задоволенню не підлягають.

Згідно досліджених доказів, судом встановлено, що, а ні позивач, а ні відповідач не мають державних актів на право власності на свої земельні ділянки, а відтак межі цих ділянок на місцевості не визначені межовими знаками.

Зі співставлених матеріалів технічних паспортів на вказані домоволодіння вбачається, що сарай під літ. «Д» домоволодіння відповідачів ОСОБА_3 розташоване на межі вказаних суміжних земельних ділянок, та розміщено таким чином, що усі стічні води з даху сараю стікають на АДРЕСА_2, тобто не потрапляють на територію присадибної ділянки позивачів.

Вимощення, відмостка - спеціальне покриття вздовж зовнішнього боку стін будинку для захисту фундаментів від атмосферних опадів. Окрім своєї основної функції, вимощення також може виконувати декоративну функцію.

У разі облаштування такого вимощення вздовж стіни сараю під літ. «Д», то це вимощення буде розміщено на присадибній ділянці домоволодіння позивача. Однак оскільки сторони до теперішнього часу не мають державних актів на право власності на земельні ділянки, то і право сервітуту встановити не можливо.

Крім того, в судовому засіданні позивач пояснив, що вимощення вздовж сараю відповідача під літ. «Д» не потрібно облаштовувати, оскільки воно дійсно буде розміщуватися на території земельної ділянки, якою він користується. Проте від кута цього сараю та надалі у здовж межі земельної ділянки слід зобов'язати відповідача збудувати таке вимощення, оскільки воно нібито раніше там було.

Разом з цим, за даними технічної документації на домоволодіння відповідачів за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.65-69) починаючи від кута сараю під літерою «Д» і до навісу під літ. «Л» вздовж усієї земельної ділянки цього домоволодіння, ніяких будівель і споруд не має, а відтак відсутні підстави для облаштування вимощення з огляду на його функціональне визначення.

Положеннями статті 103 Земельного кодексу України врегульовано правила добросусідства, що стосуються «сусідніх» землевласників та землекористувачів (не лише суміжних), тобто є обов'язковими для всіх, чия діяльність може справити негативний вплив на інші земельні ділянки.

Відповідно до ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні своїх прав особа повинна також додержуватися моральних засад суспільства.

Таким чином, неприпустимим є таке здійснення прав власників земельних ділянок чи землекористувачів, яке створює сусіду незручності всупереч певним існуючим правилам або понад межі від звичайного сусідства.

Однак, позивачем не доведено жодними належними, допустимим і необхідними доказами той факт, що стічні води з двору житлового будинку відповідачів за адресою: АДРЕСА_1 потрапляють у двір житлового будинку позивача, розташованого за адресою: по АДРЕСА_4

Судом роз'яснювалось позивачу порядок та необхідність надання суду відповідних доказів на обґрунтування його правових підстав, в тому числі і можливість заявлення клопотання про призначення по справі відповідних експертиз. Позивач не скористався своїх правом щодо доведеності позовних вимог.

А відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги позивача немайнового характеру та складаються з чотирьох частин, з яких судом задовольняються лише на ? частину, а відтак і судовий збір має бути стягнуто в пропорційному відношенні.

Зважаючи на зазначені процесуальні вимоги стягненню підлягає на користь позивача судовий збір у розмірі 176.20 гривен в рівних частках з відповідачів.

На підставі вищенаведеного та керуючисьст.41 Конституції України, ст.ст.13, 316, 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст.103 Земельного Кодексу України, ст.ст.2, 4, 10, 12, 13, 76-83, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, третіх осіб на стороні позивача ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 про усунення перешкод в користуванні власністю - задовольнити частково.

Зобов'язати відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 перенести літній загін для утримання домашньої птиці та облаштувати інші приміщення для утримання домашніх тварин та птиці на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 на відстань не менше 15 метрів від задньої стіни будинку позивача ОСОБА_1, розташованого за адресою: АДРЕСА_2

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 на користь позивача ОСОБА_6 судовий збір в розмірі 176.20 гривен (сто сімдесят шість гривен двадцять копійок) в рівних частинах з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення буде виготовлено 23.01.2019 року.

Суддя С.В.Кодінцева