Ухвала

02 вересня 2019 року

місто Київ

справа № 638/17701/16-ц

провадження № 61-15913ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційні скарги Комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» та Комунального підприємства «Жилкомсервіс» на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 16 липня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт», Комунального підприємства «Жилкомсервіс», треті особи: Акціонерне товариство «Харківобленерго», Головне управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Харківській області, про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт»

(далі - КСП «Харківгорліфт»), Комунального підприємства «Жилкомсервіс» (далі - КП «Жилкомсервіс») про солідарне стягнення 87 639, 90 грн - на відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок неналежного надання послуг; 77 539, 00 грн - вартості ремонтно-будівельних робіт та 35 000, 00 грн - на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2018 року позов задоволено, стягнуто солідарно з КСП «Харківгорліфт» та КП «Жилкомсервіс» на користь ОСОБА_1 87 639, 90 грн на відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок неналежного надання послуг; 77 539, 00 грн вартості ремонтно-будівельних робіт з відновлення квартири; 35 000, 00 грн відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок неналежного надання послуг. Здійснено розподіл судових витрат.

Постановою Харківського апеляційного суду від 16 липня 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

КСП «Харківгорліфт» 20 серпня 2019 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на зазначені судові рішення, в якій посилається на те, що судові рішення не відповідають нормам права. Заявник вважає, що вина КСП «Харківгорліфт» у заподіянні позивачу майнової та моральної шкоди не доведена, просить скасувати зазначені судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Також, 22 серпня 2019 року КП «Жилкомсервіс» із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на зазначені судові рішення, які, за твердженням заявника, не відповідають нормам права. Заявник зазначив, що суди першої та апеляційної інстанцій не дослідили зібрані у цивільній справі докази, що свідчить про порушення норм процесуального права, суди не навели мотивів визначення розміру відшкодування моральної шкоди, невірно застосували норми матеріального права. Судами не розмежовано повноваження та обов`язки між КСП «Харківгорліфт» та КП «Жилкомсервіс».

Верховний Суд вивчив касаційні скарги та додані до них матеріали, зробив висновок про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки скарги подані на судові рішення, ухвалені у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини дев`ятої наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» передбачено, що у 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2019 року

(на час подання касаційної скарги) - 1 921, 00 грн.

Ціна позову у цій справі щодо відшкодування майнової та моральної шкоди у розмірі 200 178,90 грн, перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921, 00 грн х 100=192 100, 00 грн), проте, не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму.

Зазначена справа не становить значної складності для вирішення судами та не належить до винятків із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України ця справа за зазначеним спором не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Заявники в касаційній скарзі зазначили, що заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2018 року та постанова Харківського апеляційного суду від 16 липня 2019 року можуть бути оскаржені в касаційному порядку, оскільки рішення суду першої інстанції не відповідає нормам процесуального та матеріального права.

Інших підстав для перегляду заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2018 року та постанови Харківського апеляційного суду від 16 липня 2019 року заявниками у касаційній скарзі не зазначено. Непогодження заявників з оскаржуваними судовими рішеннями в цілому, за відсутності інших обставин, не має розглядатися як така обставина, що має впливати на визначення справи як такої, що має виняткове значення, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є.

Винятки, зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України щодо права на оскарження судових рішень, заявником не зазначено.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року, заява № 26737/95, згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Оскільки оскаржувані заявниками заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2018 року та постанова Харківського апеляційного суду від 16 липня 2019 року, ухвалені у малозначній справі, а отже, не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Верховний Суд наголошує на тому, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі в межах доводів та вимог касаційних скарг не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт», Комунального підприємства «Жилкомсервіс», треті особи: Акціонерне товариство «Харківобленерго», Головне управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Харківській області, про відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційними скаргами Комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» та Комунального підприємства «Жилкомсервіс» на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 16 липня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарг матеріали направити заявникам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний