Справа № 202/7533/18
Провадження № 2/202/812/2019
02 квітня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,
за участю секретаря - Дмитрієва Р.С.,
представника позивача - ОСОБА_1,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням,-
До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулася ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням.
В обґрунтування позову зазначила, що 08 листопада 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу житлового приміщення, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Л.В., зареєстровано в реєстрі за № 2688.
Такі дії відповідача створюють перешкоди у здійснені прав власника позивача, який не може вільно користуватись квартирою.
У зв'язку з чим, просила суд: визнати ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за адресою: АДРЕСА_1, житлове приміщення 501.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.12.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
У судовому засіданні представника позивача позов підтримав та просив задовольнити із наведених в позові підстав. Вказав, що відповідачка після продажі кімнати в ній не проживає.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надав, у зв'язку з чим, враховуючи, що представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов наступного висновку.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 144588579, сформованого 08.11.2018 року, право власності на зазначену квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с.8).
Згідно з довідкою, виданою КП «Дилсервіс-5» ДМР від 08 листопада 2018 року за №998, за адресою: АДРЕСА_1, житлове приміщення 501 зареєстрована ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна (будинку) має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом.
З аналізу положень ст.ст. 391, 396 ЦК України слідує, що позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння, на чому також акцентує увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду кримінальних і цивільних справ в п.33,34 Постанови №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позивач ОСОБА_2 є повноправним власником житла, права володіння, користування та розпорядження яким вона не має можливості реалізовувати в повному обсязі, оскільки відповідач, будучи попереднім власником житла, права на яке у неї припились з підстав відчуження майна на користь позивача на підставі цивільно-правової угоди, фактом своєї реєстрації у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1, житлове приміщення 501, чинить їй перешкоди у здійсненні такого права, яке за даних обставин підлягає захисту судом шляхом визнання відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений при подані позову судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись: ст.ст. 316, 321, 391 ЦК України ст.ст. 4, 13, 19, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) до ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1
Стягнути із ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 11 квітня 2019 року.
Суддя: Л.П.Слюсар