Справа № 345/3585/18
Провадження № 22-ц/4808/113/19
Головуючий у 1 інстанції Якимів Р. В.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Девляшевського В.А.,

суддів: Фединяка В.Д., Ясеновенко Л.В.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю: представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Калуського міськрайонного суду, ухвалене головуючим суддею Якимівим Р.В. 14 листопада 2018 року,

в с т а н о в и в:

У серпня 2018 року ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини. Позовні вимоги були мотивовані тим, що сторони перебувають у шлюбі з 19.10.2016 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 року в них народився син ОСОБА_6. Спільне життя у сторін не склалося, в червні 2017 відповідач покинув сім`ю та перейшов жити до батьків. Позивач вказала, що перебуває в скрутному матеріальному становищі, ніде не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку. ОСОБА_5 зазначила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги їй не надає, хоча має можливість, так як працює на різних роботах в Республіці Польща та Чехії, а тому просила суд стягувати з ОСОБА_3 аліменти на своє утримання в розмірі 1500 грн щомісячно до досягнення сином трьохрічного віку.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 14 листопада 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на дружину в розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з 31.08.2018 року і до досягнення сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування усіх фактичних обставин справи. Апелянт вказав, що єдиною умовою надання утримання чоловіком є його матеріальна можливість надавати таку допомогу дружині, однак у нього такої можливості немає. ОСОБА_3 зазначив, що є інвалідом 3-ї групи по зору з дитинства та йому протипоказана важка фізична праця, отримує пенсію у розмірі 1452 грн. Крім того, з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_6 в розмірі по 1559 грн щомісячно. Відповідач також зазначив, що у вересні 2017 року він отримав кредит на потреби сім'ї, який сплачує і в даний час. На думку апелянта, твердження ОСОБА_5, що він працює на різних роботах в Республіці Польща та Чехії, є фізично здоровою людиною, може працювати і має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини не відповідає дійсності та є голослівними. Апелянт вважає, що судом не враховано чи має він об'єктивну можливість сплачувати аліменти на утримання дружини. Також зазначає, що у резолютивній частині рішення вказано, що аліменти на утримання дружини підлягають стягненню з дня пред'явлення позову, однак відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти на утримання дружини повинні встановлюватися з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи вказане, просить оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

ОСОБА_5 не скористалася своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направила. В судове засідання позивач не з'явилася, про час і місце розгляду апеляційної скарги була повідомлена належно.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 апеляційну скаргу з наведених підстав підтримала. Крім того, пояснила, що ОСОБА_3 в Україні не працює і на обліку у Центрі зайнятості громадян не перебуває. Їй відомо, що ОСОБА_3 періодично на декілька місяців виїжджає до Польщі, де працює мати, яка йому допомагає. Зазначила, що на даний час відповідач перебуває у Польщі. Але їй невідомо чи має ОСОБА_3 за кордоном роботу і заробіток. Представник вважає, що ОСОБА_3 не спроможний сплачувати матеріальну допомогу дружині. Тому просила апеляційну скаргу задовольнити.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.10.2016 відповідно до копії свідоцтва про шлюб (а.с.5).

У шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_6 (а.с.10).

Рішення Калуського міськрайонного суду від 01.10.2018 року з відповідача вирішено стягувати аліменти на утримання сина ОСОБА_6 в розмірі 1559 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття.

З довідки про склад сім'ї № 17942, виданої 29.08.2018 ЦНАП виконкомом Калуської міської ради (а.с.7), вбачається, що дитина проживає з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач проживає окремо від сім`ї (а.с.8).

Положеннями ч.1 ст. 75 СК України визначено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до частини першої статті 80 СК Украйни аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 2 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач є інвалідом третьої групи по зору (а.с.17) та отримує пенсію (а.с.18), на обліку як безробітній в Калуській міськрайонній філії Івано-Франківського обласного центу зайнятості не перебуває (а.с.19).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач самостійно здійснює догляд за дитиною, ніяких доходів крім державної допомоги на дитину, не отримує. Тому з урахуванням обставин справи суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову - стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 1000 грн до досягнення дитиною трирічного віку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, оскільки місцевим судом прийнято до уваги ту обставину, що відповідач маючи 3-тю групу інвалідності і мінімальний розмір пенсії, з якої ще й сплачує аліменти на утримання дитини, не зазначає інші джерела своїх доходів.

Судом з'ясовано, що ОСОБА_3 періодично на декілька місяців виїжджає за кордон. Ця обставина підтверджена в засіданні апеляційного суду представником відповідача. Вказане також підтверджується наявною в матеріалах справи копією закордонного паспорту ОСОБА_3 (а.с.20).

Про те, що виїзди ОСОБА_3 за кордон пов'язані з лікуванням, відпочинком або іншою ціллю, не пов'язаною із заробітками, належних відомостей немає. Враховуючи наявні обставини справи, апеляційний суд зауважує, що хоч відповідачу й протипоказана важка фізична праця згідно довідки МСЕК № 579438 (а.с.17), однак це не є перешкодою у працевлаштуванні та не виключає можливість апелянта працювати взагалі та виконувати свої зобов'язання відповідно до вимог закону, надавати аліменти на утримання дружини у розмірі, який визначений судом і не є завищеним.

Крім того, судом правильно відхилено посилання відповідача щодо неможливості сплачувати аліменти на дружину у зв'язку із погашенням ним кредиту в сумі 5800 грн, який отримав в 2017 році. Адже з наданої копії договору неможливо визначити цільове призначення кредиту (а.с.21-22). Крім того, цей кредит відповідачем отримано після припинення спільного подружнього життя.

Статтею 79 Сімейного кодексу України встановлено час, протягом якого сплачуються аліменти одному з подружжя. Відповідно до частини 1 вказаної статті аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. З огляду на вказане, доводи апелянта щодо стягнення аліментів на утримання дружини з дня набрання рішенням законної сили апеляційний суд відхиляє.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, їм дано вірну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апелянтів висновків суду не спростовують. Тому підстав для скасування ухваленого в даній справі рішення немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду від 14 листопада 2018 року в даній справі - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 23 січня 2019 року.

Суддя-доповідач В.А. Девляшевський

Судді В.Д. Фединяк

Л.В. Ясеновенко