Справа № 434/3627/13-ц
Провадження № 22-ц/810/613/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 року м.Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Авалян Н.М. (суддя-доповідач)

суддів - Дронської І.О., Єрмакова Ю.В.

за участю секретаря судового засідання Перишкіна Т.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 10 червня 2019 року (суддя Максименко О.Ю.)

у справі про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини

учасники справи

позивач (стягувач) ОСОБА_2

відповідач (боржник) ОСОБА_1

заінтересована особа (суб`єкт оскарження) Головний державний виконавець Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Уварова Наталія Олександрівна

ВСТАНОВИВ:

Предметом апеляційного оскарження є ухвала суду щодо розгляду скарги боржника на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, яка підлягає апеляційному оскарженню відповідно до п.27 ч.1 ст. 353 ЦПК України.

29 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Луганського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Луганській області Уварової Н.О., яка, на його думку, неправильно розрахувала заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Зокрема, державним виконавцем заборгованість розрахована, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, що заявник вважає протиправним, оскільки він сплачував аліментні платежі у мінімальному розмірі, визначеному законом. Посилаючись на вказані обставини, заявник просив:

1) визнати незаконними дії головного державного виконавця Луганського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Луганській області Уварової Н.О.,

2) зобов`язати головного державного виконавця Луганського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Луганській області Уварову Н.О. усунути порушення шляхом здійснення перерахунку обчислення розміру заборгованості із сплати аліментів у розмірі не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за період з 01.02.2014 року по 14.06.2017 року та у розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за період з 14.06.2017 року по 28.02.2019 року.

За результатами розгляду скарги суд першої інстанції відмовив в її задоволенні.

Заявник не погоджується з ухвалою Білокуракинського районного суду Луганської області від 10 червня 2019 року, просить її скасувати і постановити нову ухвалу про задоволення його скарги. Доводи апеляційної скарги обґрунтовані порушенням судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Зокрема, заявник посилається на те, що суд першої інстанції повно і всебічно не з`ясував обставини справи. В оскаржуваній ухвалі відсутні висновки суду щодо відхилення доводів заявника. Суд неправильно застосував ст.ст.195, 196 СК України щодо заборгованості по аліментам, а також не врахував правову позицію, висловлену Верховним Судом в постанові від 22 травня 2019 року по справі № 401/1824/17 по застосуванню ст.196 СК України.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а представник суб`єкта оскарження просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з направленням справи для продовження розгляду з наступних підстав.

В оскаржуваній ухвалі правильно зазначено, що залежно від предмета та суті вимог заява щодо заборгованості по аліментам може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, або у позовному провадженні.

Проте, відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції, чітко не визначив підстави для такої відмови, а обмежився цитуванням законодавства:

ч. 3 ст. 451 ЦПК України, відповідно до якої якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги;

ч. 4 ст. 195 СК України, відповідно до якої розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

У зв`язку з цим ухвалу суду не можна вважати законною та обґрунтованою.

Крім того, суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо розміру заборгованості по аліментам за скаргою боржника, не долучив до участі у справі стягувача аліментів ОСОБА_2 , чим не дотримався вимог ч.1 ст.250 ЦПК України, відповідно до якої скарга розглядається за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

З вказаних підстав ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду на підставі ст.379 ЦПК України, відповідно до якої підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції з вказаних підстав, суд апеляційної інстанції не вправі надавати правову оцінку щодо обґрунтованості скарги.

Керуючись ст.ст.369,374,379,381-384,388,389 Цивільного процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 10 червня 2019 року скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня прийняття постанови.

Головуючий Н.М.Авалян

Судді І.О. Дронська

Ю.В.Єрмаков