П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року місто Київ

справа № 359/3327/14-ц

апеляційне провадження № 22-ц/824/800/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Головачова Я.В.,

суддів: Андрієнко А.М., Вербової І.М.,

за участю секретаря судового засідання Коцюрби Л.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_2, на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області у складі судді Муранової-Лесів І.В. від 18 січня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_3 про поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ житлового будинку, земельних ділянок, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, посилаючись на те, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31 березня 2016 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ житлового будинку, земельних ділянок, стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Поділено житловий будинок, надвірні будівлі та споруди, земельну ділянку, що знаходяться по АДРЕСА_1. Зазначав, що між ним та відповідачем була домовленість щодо продажу останнім своєї частки нерухомого майна, однак згоди в ціні сторони не дійшли. Відповідач добровільно відмовляється виконати рішення суду.

В жовтні 2016 року померла дружина ОСОБА_3, внаслідок чого стан його здоров'я погіршився і він не мав змоги вчасно пред'явити виконавчий документ до виконання, а тому просив поновити строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2018 року заяву ОСОБА_3 про поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання задоволено. Поновлено ОСОБА_3 строк для пред'явлення виконавчого

документа до виконання на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ житлового будинку, земельних ділянок, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви. Скаржник зазначає, що ОСОБА_3 не отримував виконавчий документ взагалі, а тому відсутні підстави для поновлення строку його пред'явлення до виконання; хвороба заявника не мала тривалого характеру, а тому неможна вважати цю обставину достатньою підставою для поновлення пропущеного строку.

Сторони в суд апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31 березня 2016 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ житлового будинку, земельних ділянок, стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Поділено житловий будинок, надвірні будівлі та споруди, земельну ділянку, що знаходяться по АДРЕСА_1.

Зазначене рішення набрало законної сили 7 червня 2016 року.

У період з 3 лютого 2017 року по 24 лютого 2017 року ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні в Інституті хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, суд першої інстанції виходив із того, що хвороба заявника і смерть його дружини є достатніми підставами для поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна з таких підстав.

Строки у виконавчому провадження можна визначити як період часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов'язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на момент набрання рішенням законної сили), виконавчі документи щодо виконання судових рішень можуть бути пред'явлені протягом року, починаючи з наступного дня після набрання рішення законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Разом з тим, 2 червня 2016 року було прийнято новий Закон України "Про виконавче провадження" відповідно до якого змінено строки пред'явлення виконавчих документів до виконання.

Так, згідно ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" (тут і далі в редакції від 2 червня 2016 року) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в ч. 1 цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

При цьому ч. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду. Таке право стягувача передбачено також ч. 1 ст. 433 ЦПК.

Процесуальний порядок поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання встановлений ч. 2 ст. 433 ЦПК, а саме: заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання, якщо виконавчий документ виданий іншими органами (посадовими особами).

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, до виконання, повинен з'ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність або неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 не звертався до суду із заявою про видачу виконавчого листа для примусового виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31 березня 2016 року, належних доказів, які б свідчили про те, що він не міг з поважних причин отримати виконавчий лист та пред'явити його до виконання протягом встановленого строку, заявником не подано.

Та обставина, що сторони мали усну домовленість щодо добровільного виконання рішення суду та перебування заявника на стаціонарному лікуванні у лютому 2017 року, у даному випадку, не є поважною причиною поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа.

Крім того, суд звертає увагу на те, що заявник не позбавлений можливості звернутися до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із заявою про отримання виконавчого документа та пред'явити його до виконання, оскільки строк його пред'явлення, станом на день розгляду даної справи, не сплив.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про поважність причин пропуску стягувачем строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

За таких обставин погодитися з постановленою ухвалою неможливо, вона підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 352 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_2, задовольнити.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2018 рокускасувати і ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ житлового будинку, земельних ділянок, стягнення матеріальної та моральної шкоди,відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2; ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3; ІПН НОМЕР_2) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 352 грн. 40 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 24 січня 2019 року.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: А.М. Андрієнко

І.М.Вербова