233 № 233/4613/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартиненко В. С.

за участю секретаря судового засідання Петрищевої А.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

03 вересня 2018 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з вказаним позовом звернулась ОСОБА_1, в якому просила здійснити поділ спільного майна подружжя шляхом визнання права власності ОСОБА_1 на трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення сином 23 років.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі подружжя придбало квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач з 2005 року постійно проживає в м. Москва Російської Федерації та з 2008 року не надає кошти на утримання спільної квартири. Подружжя має сина ОСОБА_4, 12 квітня 1998 року, який продовжує навчання на денній формі навчання. Син знаходиться на утриманні матері, відповідач матеріально не допомагає, хоча має таку можливість, в звязку з чим позивач вважає, що має право на збільшення своєї частки при поділі майна подружжя та стягнення аліментів.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 листопада 2018 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя - земельної ділянки, розташованої за адресою: Російська Федерація, Московська область, Дмитровський район, м/с. Яхрома, с. Борносово, сел. Білояр, з кадастровим номером 50:04:0230501.

Рішенням Костянтинівського міськорайонного суду Донецької області від 20 грудня 2018 року, винесеним щодо частини позовних вимог, розірвано шлюб між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 01 листопада 1997 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 493 від 01 листопада 1997 року. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат між сторонами в частині позовних вимог про розірвання шлюбу.

Позивач ОСОБА_1 в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги щодо поділу спільного майна подружжя та стягнення аліментів підтримала.

Відповідач ОСОБА_3 в підготовче засідання не зявився, надавши до суду заяву про визнання позову в частині поділу спільного майна подружжя шляхом визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Представник відповідача ОСОБА_2 в підготовчому судовому засіданні підтримав заяву відповідача ОСОБА_3 про визнання позову в частині поділу спільного майна подружжя, а також надав заяву про визнання позову в частині стягнення аліментів.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

На виконання вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України судом була перевірена наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову у звязку з визнанням відповідачем позову, а також наявність обмежень повноважень представника на вчинення вказаної процесуальної дії.

У постанові №2 від 12.06.2009 р. Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції Пленум Верховного Суду України надав розяснення, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи (п. 24). А в п. 13 зазначеної постанови наголошено, що визнання позову чи добровільне задоволення вимог відповідачем після пред'явлення позову не звільняє його від відшкодування понесених позивачем судових витрат при ухваленні рішення або при закритті провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову з мотивів задоволення його вимог відповідачем.

Так судом встановлено, що з 01 листопада 1997 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували в зареєструваному шлюбі.

20 грудня 2004 року ОСОБА_1 уклала договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Костянтинівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, р/№ 5157, на підставі якого подружжя отримало право спільної сумісної власності на вказане нерухоме майно.

Подружжя має повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження І-НО № 074199, виданого 18.04.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівка Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається на 4 курсі юридичного факультету Автономної некомерційної організації вищої освіти «Російський новий університет» за спеціальністю «40.03.01 Юриспруденція» на денній формі навчання, що підтверджується договором, укладеним з вказаним навчальним закладом № 578-15/10-Д-І від 19 серпня 2015 року та довідкою Автономної некомерційної організації вищої освіти «Російський новий університет»№ 5191 від 06 серпня 2018 року.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 1 статті 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу.

Відповідно до ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.1, 2 ст. 182 СК України).

Враховуючи те, що відповідач визнав позов, і таке визнання не суперечить закону й не порушує права інших осіб, суд дійшов висновку про можливість задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та поділити обєкт права спільної сумісної власності подружжя шляхом визнання права власності за ОСОБА_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2, а також стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі однієї чверті його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатної особи, щомісяця, на час навчання, але не довше, ніж до досягнення ним 23 років, починаючи з 03 вересня 2018 року.

Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи те, що позивачем при подані позову сплачено судовий збір за вимогу про поділ спільного майна подружжя у розмірі 2824,62 грн., у звязку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про необхідність повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, що складає 1412 грн. 31 коп.

Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

А отже, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути інші 50 відсотків судового збору за подання позову в частині вимог про поділ майна подружжя, що дорівнює 1412 грн. 31 коп.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову в частині вимоги про стягнення аліментів, а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп., що відповідає 50 відсотків судового збору, який мав бути сплаченого при поданні позову про стягнення аліментів.

Керуючись ст. ст. 141, 142, 200, 206, 259, 264-265, 273, 354, п.п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та стягнення аліментів задовольнити.

Поділити обєкт права спільної сумісної власності подружжя шляхом визнання права власності за ОСОБА_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі однієї чверті його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатної особи, щомісяця, на час навчання, але не довше, ніж до досягнення ним 23 років, починаючи з 03 вересня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1412 (однієї тисячі чотирьохсот дванадцяти) гривень 31 копійки.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 352 (трьохсот пятдесяти двох) гривень 40 копійок.

Зобовязати Управління Державної казначейської служби України в м. Костянтинівці Донецької області повернути позивачу ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1412 (однієї тисячі чотирьохсот дванадцяти) гривень 31 копійки, сплачений з порталу http://court.gov.ua/ відповідно до квитанції про сплату № 59948 від 03 вересня 2018 року, банк АТ «Ощадбанк» (МФО 300465), отримувач платежу - Костянтинівське УК /м.Костянтинівка/, 22030101, код одержувача (ЄДРПОУ) - 37890775, банк отримувача (ГУДКСУ) Казначейство України (ел.адм.податків), код банку (МФО ГУДКСУ) - 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101, найменування коду класифікації доходів бюджету - судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050), розрахунковий рахунок 5058.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного судового рішення 25 січня 2019 року.

Позивач: ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, відповідач: ОСОБА_3, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2.

Суддя