Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/105/18-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2019 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Волощука В.В.

з участю секретаря Федорчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Олевського районного суду Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням ,-

В С Т А Н О В И В:

06.04.2018 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в якій просить стягнути з відповідача 1 000 000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди.

Позов обґрунтований тим, що 06.09.2015 року близько 14 год. 30 хв. ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_1» рухаюсь по вул. Баранова в районі будинку №72 у м.Житомирі в напрямку вулиці Київське шосе, в порушення п.2.3б, п.12.3, п.18.1 ПДР України, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, в зоні дії якого перебувала дочка позивачки - пішохід ОСОБА_3 та перетинала проїзну частину зліва на право по відношенню до напрямку руху автомобіля, не зменшив швидкості, не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, якій створена небезпека, в результаті чого правою передньою частиною свого транспортного засобу здійснив наїзд на останню. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться у прямому причинному зв'язку зі смертю. Вироком Корольовського районного суду м.Житомира від 16.05.2017 року, ОСОБА_2 визнали винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В наслідок ДТП дочка позивачки - ОСОБА_4 померла, у зв'язку з чим позивачка була визнана потерпілою у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_2

У зв'язку із втратою дочки внаслідок вищезазначеного ДТП позивачка перенесла і переносить психологічні страждання, оскільки зазнала тяжких моральних страждань, матеріальних витрат на поховання дочки, втратила найріднішу людину, відповідач так і не відшкодував завдану моральну шкоду. Наслідки дій відповідача заподіяли позивачці глибокої травми, завдали непоправної шкоди її здоров'ю, внаслідок чого її постійно переслідує почуття нестримного душевного болю, горя, тривоги, у зв'язку з чим звичний уклад життя позивачки змінився і це мусило докладати значних зусиль для його нормалізації, а втрата дитини є невід'ємною. В добровільному поряду відповідач відмовляється надати матеріальну допомогу, тому позивачка вважає, що на відповідача повинен бути покладений обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди, на підставі цього позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, за захистом свого права.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, посилаючись на те, що надавав допомогу на лікування дочки позивачки, коли вона ще перебувала у лікарні, на підтвердження чого надав копії чеків про придбання ліків. Також зазначив, що на відшкодування матеріальної шкоди позивачці, відповідачем було відшкодовано 20 000 грн., про що надав копію розписки ОСОБА_1, від 13.06.2017 року про отримання вказаних коштів. Вважає, що сума на відшкодування моральної шкоди є не розумною та не справедливою, позивачка має обґрунтувати свої позовні вимоги та довести їх щодо співмірності суми до відшкодування моральної шкоди.

В судове засідання позивачка не з'явилася, але надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, день і місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, слідує, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, судом встановлено наступні обставини та визначені відповідні до них правовідносини.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 06.09.2015 року близько 14 год. 30 хв. ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Mersedes-Benz Vito 110 CDI» державний номерний знак «НОМЕР_1» рухаюсь по вул. Баранова в районі будинку №72 у м.Житомирі в напрямку вулиці Київське шосе, в порушення п.2.3 б), п.12.3, п.18.1 ПДР України, наближаючись до нерегульованому пішохідного переходу в зоні дії якого перебувала пішохід ОСОБА_3 та перетинала проїзну частину зліва на право по відношенню до напрямку руху автомобіля, не зменшив швидкості, не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, якій створена небезпека, в результаті чого правою передньою частиною свого транспортного засобу здійснив на неї наїзд.

16.05.2017 року вироком Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки.

28.09.2017 року ухвалою Апеляційного суду Житомирської області, вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 16.05.2017 року щодо ОСОБА_2 за ч.2 ст.286 КК України залишено без змін. Відповідно до п. «є» ст.1 Закону України «Про амністію» звільнено ОСОБА_2 від відбування основного та додаткового покарання у виді 3 років позбавлення волі та позбавлення права керування транспортними засобами строком 2 роки, призначеного вироком Корольовського районного суду м.Житомира від 16.05.2017 року.

Позивачка є матір'ю загиблої ОСОБА_3, тому визнана потерпілою по вищезазначеному кримінальному провадженню та має право на відшкодування мольної шкоди.

Надаючи оцінку дослідженим у справі доказам у їх сукупності, співставленні між собою та вимогам законодавства, яке регулює дані правовідносини, суд враховує наступне:

Згідно ч. 1,6 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З'ясовуючи факти, з якими закон пов'язує відшкодування моральної шкоди, суд має виходити з вимог ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обов'язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування. Так, вищевказана стаття вказує, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно зі статтею 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Також, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз'яснень, даних в п. 5 постанови №4 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Відповідно до п. 7 зазначеної постанови заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Згідно роз'яснень п. 9 вищевказаної постанови, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи з характеру й обсягу фізичних, душевних і психічних страждань, що зазнала позивачка у зв'язку зі смертю дочки та погіршення внаслідок цих страждань стану здоров'я, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що діями відповідача спричинено позивачу моральні страждання, які пов'язані зі смертю дочки, погіршенням здоров'я, а також керуючись принципами виваженості, розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що справедливим може бути визнано розмір відшкодування такої моральної шкоди позивачу у розмірі 500 000 грн., оскільки, визначений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди у 1 000 000 грн., є, на погляд суду, завищеним, не доведеним та не обґрунтованим.

Відповідно до п.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 384,20 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 77, 81,141 та ст.ст. 258-259, 263-265, 280 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням у сумі 500 000 (п'ятсот тисяч) грн.

В інший частині позовної вимоги - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 384,20 грн., які перерахувати на р/р 6460, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37937308, отримувач: УК у Олевському районі/Олевськ.р-н/22030101, код класифікації доходів бюджету - 22030101, МФО - 899998, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП).

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за розгляд цивільної справи Олевським районним судом Житомирської області відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду Апеляційної інстанції через Олевський районний суд Житомирської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН - НОМЕР_2, паспорт НОМЕР_3, місце проживання: АДРЕСА_2

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт НОМЕР_4, адреса проживання: АДРЕСА_1

Суддя: В. В. Волощук