Постанова

Іменем України

22 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 711/7121/18

провадження № 61-8709св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач -публічне акціонерне товариство «Азот»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 січня 2019 року у складі судді Казидуба О. Г. та на постанову апеляційного суду Черкаської області від 02 квітня 2019 року у складі колегії суддів: Гончар Н. І., Пономаренка В. В., Фетісової Т. Л.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до публічного акціонерного товариства «Азот» (далі - ПАТ «Азот») про встановлення факту роботи в шкідливих умовах.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що з 10 серпня 1987 року до 19 вересня 1988 року працював у відповідача на посаді майстра по ремонту обладнання цеху М-2 (карбоміда) на роботах, пов`язаних зі шкідливими умовами праці - Список № 1.

Посилаючись на відмову ПАТ «Азот» у видачі йому довідки, яка б підтверджувала його роботу у вказаний період на зазначеній посаді згідно з вимогами, що відповідають Списку № 1, та що вказана довідка йому необхідна для звернення до Пенсійного фонду для здійснення перерахунку пенсії, позивач просив суд встановити цей факт та видати довідку.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 січня 2019 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Черкаської області від 02 квітня 2019 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд виходив з необґрунтованості позовних вимог, оскільки посада, яку обіймав ОСОБА_1 у визначений період часу дає право на призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, про що підприємство видало позивачу довідку.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погодившись з таким вирішенням спору, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку, що на час його роботи з 10 серпня 1987 року до 19 вересня 1988 року майстром з ремонту і обслуговування електрообладнання цеху (М-2) діяв список № 2 у редакції постанови Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 і займана ним посада надає право на призначення пільгової пенсії за Списком № 2. На час роботи з 09 жовтня 1990 року до 14 серпня 1998 року електромонтером з ремонту електрообладнання, майстром з ремонту електрообладнання діяв Список № 1, затверджений постановою Кабінету міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.

Під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовують Списки № 1 і № 2, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173. Пільговий стаж зараховується до січня 1992 року. Результати атестації робочих місць при цьому не потрібні. Пільговий стаж обчислюється за законодавством, що було чинним до січня 1992 року.

Вважає, що неврахування судами попередніх інстанцій вищевикладеного призвело до ухвалення незаконних рішень, що позбавило його права на захист свого соціального права на належний розмір пенсії.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

ПАТ «Азот» подало відзив, у якому просить залишити касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 31 травня 2019 року відкрито касаційне провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Азот» про встановлення факту роботи в шкідливих умовах та витребувано з Придніпровського районного суду м. Черкаси зазначену справу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що з 13 липня 1987 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу у ВО «Азот» майстром по ремонту та експлуатації електрообладнання цеху електропостачання.

10 серпня 1987 року переведений майстром по ремонту та обслуговуванню електрообладнання цеха (М-2) карбоміда другої черги виробництва міндобрив.

У період з 18 квітня 1988 року по 19 вересня 1988 року ОСОБА_1 працював майстром з ремонту і обслуговування електрообладнання цеху (М-2) і займана ним посада дає право на призначення пільгової пенсії за Списком № 2, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173.

Разом із тим, наказом ВО «Азот» від 19 квітня 1988 року № 260-к «По особовому складу» затверджено найменування посад (професій) і кваліфікаційні розряди робітникам вищевказаних цехів та служб з дня переходу на нові умови праці.

Відповідно до списку ІТР цеху карбоміда М-2, що є додатком до вказаного наказу, посада ОСОБА_1 - майстер по ремонту електрообладнання після переходу на нові умови праці змінена на майстер по ремонту обладнання.

Згідно наказу ВО «Азот» від 08 серпня 1988 року№ 568-к вважати переведеним з 01 березня 1988 року ОСОБА_1 майстром по ремонту обладнання з окладом 185,00 крб з урахуванням шкідливості.

19 вересня 1990 року ОСОБА_2 звільнений з роботи в БМУ-27 тресту «Черкасихімбуд» у зв`язку з переведенням на попереднє місце роботи на іншу посаду.

09 жовтня 1990 року позивачаприйнято на ВО «Азот» електромонтером по ремонту електрообладнання 6 розряду цеху (К-2), у подальшому переведений на посаду майстра по ремонту електрообладнання. На вказаній посаді працював до 14 серпня 1998 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Суд перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 посилався на те, що йому видавалась довідка про підтвердження стажу за період з 18 квітня 1988 року по 19 вересня 1988 року та займана ним посада майстра з ремонту і обслуговування електрообладнання цеху (М-2) дає право на призначення пенсії за Списком № 2.

За час роботи позивача з 09 жовтня 1990 року по 14 серпня 1998 року електромонтером з ремонту електрообладнання, майстром з ремонту електрообладнання, що становить 07 років 10 місяців 06 днів діяв Список № 1 (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162), що дало йому право оформити пенсію у 53 роки.

Позивач вважав, що робота на вказаній вище посаді і у вказаний період відноситься до робіт за Списком № 1.

Відповідно до статі 49 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику на його вимогу довідку про його роботу на підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ ) передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим у Міністерстві юстиції 01 грудня 2005 року, затверджено Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок застосування Списків № 1 та № 2).

Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 передбачено, що у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження стажу).

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження стажу у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Тобто уточнююча довідка надається підприємством у разі відсутності в трудовій книжці відомостей про стаж роботи, що визначає право на пенсію на пільгових умовах, яка підтверджує саме спеціальний стаж роботи та їх характер, а не право особи на пільгову пенсію. Дана довідка призначена для подальшого її подання особою, що оформляє пенсію, відповідним органам Пенсійному фонду України, які в свою чергу визначають наявність підстав і право особи на пенсію на пільгових умовах.

Суди встановили, що у період роботи ОСОБА_1 з 10 серпня 1987 року до 19 вересня 1988 року майстром з ремонту і обслуговування електрообладнання цеху М-2 (карбаміда) Черкаського виробничого об`єднання «Азот», що становить 1 рік 1 місяць 10 днів, посада майстра з ремонту і обслуговування електрообладнання підпадала під дію Списку № 2, який затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173. Розділом XI підрозділом 2 абзацом першим вказаної постанови встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 мають: «Рабочие и мастера, занятые на ремонте, профилактике и обслуживании технологического оборудования в производствах, перечисленных в Списке № 2, электрооборудования, контрольно-измерительных приборов и вентиляции химических цехов и участков химических производств, перечисленных в Списке № 1 производств, цехов, профессий и должностей на подземных работах, на работах с вредными условиями труда и в горячих цехах».

Згідно з додатком № 1 «Расчет-обоснование размера доплат ИТР за вредные условия труда по цеху карбамида М-2» до наказу від 19 квітня 1988 року № 260-К позивач працював у Службі енергетика цеху М-2 майстром з ремонту обладнання і ніколи не працював майстром з ремонту технологічного обладнання.

Згідно з кваліфікаційними характеристиками та вимогами до посади позивач не мав права працювати майстром з ремонту технологічного обладнання, оскільки для цього необхідна освіта з кваліфікацією інженер-механік, у той час як спеціальність ОСОБА_1 відповідно до диплома - електричні системи, кваліфікація - інженер-електрик.

Виходячи з того, що у період з 10 серпня 1987 року до 19 вересня 1988 року позивач займав посаду, яка надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у зв'язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю.

Аргументи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судових рішень, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів згідно з положеннями статті 400 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 січня 2019 року та постанови апеляційного суду Черкаської області від 02 квітня 2019 року, оскільки судові рішення є законними та обґрунтованими.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 січня 2019 року та постанову апеляційного суду Черкаської області від 02 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук