У Х В А Л А

судового засідання

03.01.2019 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м.Львова Ванівський Ю.М. розглянувши заяву голови Львівської міської ради Садового А. про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом Львівської міської ради, до ОСОБА_2, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу, про скасування рішення приватного виконавця,-

ВСТАНОВИВ:

Голова Львівської міської ради Садовий А. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження, здійснення інших юридичних правочинів щодо суб'єктів нерухомості - нежитлових приміщень під літ. А-1 загальною площею 432 кв.м (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101) по АДРЕСА_1, нежитлові приміщення під літ. Б.-1 загальною площею 83.6 кв.м (реєстраційний номер нерухомого майна 101) по АДРЕСА_1, нежитлові приміщення під літ. В-1 загальною площею 378.6 кв.м (реєстраційний номер нерухомого майна 101), по АДРЕСА_1, нежитлові приміщення літ. Г-1 загальною площею 126, кв.м (реєстраційний номер нерухомого майна 01) по АДРЕСА_1, а також заборонити Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю реєструвати документи на право проведення будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1, та заборонити ОСОБА_2, будь-яким іншим особам проводити будівельні роботи по АДРЕСА_1.

Заяву мотивує тим, що в провадженні Франківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовом Львівської міської ради, до ОСОБА_2, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу, про скасування рішення приватного виконавця.

В позовній заяві обґрунтовано, що реєстрація права власності на об'єкт проведена на підставі неіснуючого документа - розпорядження Галицької районної адміністрації №688 від 25.12.1997 р., яке адміністрація ніколи не приймала.

ПП «Авто-Люкс-Сервіс» набуло право власності на об'єкт на підставі неіснуючих документів, а відтак не стало належним власником будівлі по АДРЕСА_1 і не мало повноважень ним розпоряджатися.

На підставі вищевикладеного просить заяву задоволити.

Згідно з приписами частини 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений частиною 2 статті 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 9 цієї частини.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправя сторін, вживати негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.У відповідності з роз'ясненнями, викладеними в п.4 постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни №9від 22грудня 2006року «Пропрактику застосуваннясудами цивільногопроцесуального законодавствапри розглядізаяв прозабезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно із ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши заяву про забезпечення позову, суд вважає, що така не підлягає до задоволення, оскільки наведені в заяві про забезпечення позову обставини не підтверджують можливість утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову та необхідності відмови у її задоволенні.

Керуючись ст. ст.5, 149-153 ЦПК України,-

ухвалив:

В задоволені заяви голови Львівської міської ради Садового А. про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом Львівської міської ради, до ОСОБА_2, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу, про скасування рішення приватного виконавця,- відмовити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом 15-ти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ванівський Ю.М.