Тростянецький районний суд
справа № 147/946/18
номер провадження № 2/147/211/19
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 вересня 2019 року Тростянецький районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Дудіков А.В.,
при секретарі Подолян Т.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області цивільну справу №147/946/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -
У серпні 2018р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину.
В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який у 2005р. було розірвано. За період шлюбу у них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу відповідач припинив брати участь в утриманні доньки, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 07.02.2007р. стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі 150 грн. щомісячно, починаючи з 17.01.2007р. і до досягнення дитиною повноліття. В подальшому, рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 23.12.2011р. розмір аліментів на неповнолітню ОСОБА_3 збільшено до 350грн., щомісячно і до досягнення нею повноліття. Позивач вказала, що донька стала дорослішою, проживає разом з нею, навчається та додатково займається з репетиторами, відвідує спортивні секції та гуртки, а тому їй важко в повній мірі нести витрати, пов`язані з утриманням доньки. Також зауважила, що розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду суперечить чинному законодавству, оскільки, розмір аліментів не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У зв`язку з чим просила суд винести рішення, яким стягувати з ОСОБА_2 на її користь на утримання ОСОБА_4 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 04.04.2019р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено перше судове засідання.
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов. Проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує.
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що остання скористалася своїми процесуальними правами.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 27.10.2005р. розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 103, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с. 5).
ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 6).
Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 07.02.2007р. у справі №2-124/2007 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, із відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 150 грн., починаючи з 17.01.2007р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7).

16.03.2007р. між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 зареєстровано шюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 16.03.2007р. зроблено відповідний актовий запис за № 459. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с. 4).

Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 просила збільшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Тростянецького районного суду від 23.12.2011р. до 2000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на збільшення витрат на утримання доньки та зміну законодавства щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину.

Однак, ОСОБА_1 , не додано доказів на підтвердження збільшення витрат на потреби доньки, її навчання, особистого і духовного та фізичного розвитку. Також позивачем не надано доказів про покращення матеріального стану відповідача.

Щодо встановлення мінімального розміру аліментів, про який просить позивач, суд зазначає наступне.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного.

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів.

Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Аналогічні правові позиції міститься і в постановах Верховного суду від 04 липня 2018 року № 536/1557/17 та від 12 вересня 2018 року № 459/2181/17.

Слід відзначити, що отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Разом з тим, суд не бере до уваги посилання позивача на збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для зміни розміру аліментів визначеного судовим рішенням.

Будь-яких заяв чи клопотань від позивача про витребування доказів, до суду не надходило.

У статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, позивачем не доведено факту істотного покращення матеріального становища платника аліментів чи погіршення її матеріального становище та здоров`я. Посилання лише на зміну законодавства в частині збільшення визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину саме по собі не може свідчити про зміну матеріального стану платника чи одержувача аліментів та не є підставою для зміни розміру аліментів.

Тому суд, з`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 у зв`язку з необґрунтованості та недоведеності позовних вимог.

Окрім того, суд звертає увагу позивача, що відповідно до ч.2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону. Таким чином, ОСОБА_1 не позбавлена можливості звернутися до Тростянецького районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області із відповідною заявою про індексацію аліментів, які стягуються на підставі рішення суду від 23.12.2011р.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 7 ст. 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову позивача звільненого від сплати судових витрат без задоволення, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що позивач на момент звернення до суду була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Доказів понесення відповідачем по справі судових витрат суду не надано.

Керуючись ст. 2,4, 76, 81, 247, 259, 264, 268, 272, 293 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, - відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Роз`яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається до або через відповідні суди, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_4 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя: