Справа № 703/4191/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого-судді Пасацької Л.А.

секретаря судового засідання Покотиленко І.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Смілі Черкаської області в залі суду матеріали цивільної справи, за позовом виконавчого комітету Смілянської міської ради як органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 13.11.2018 р. звернувся до суду із вказаним позовом, в обгрунутвання якого зазначив, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 13.09.2018 р. було розглянуто матеріали щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (щодо якого вона є одинокою матір'ю), та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, які перебувають на обліку Служби у справах дітей, як такі що перебувають у складних життєвих обставинах, у зв'язку з тим, що батьки дітей ухиляються від виконання батьківських обов'язків щодо їх виховання та утримання.

Відповідачка ухилялась від виконання батьківських обов'язків, зокрема не забезпечувала необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливало на її фізичний розвиток та не забезпечувала належні умови для життя здоров'я та розвитку дитини, у зв'язку з чим рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 14.07.2016 р. №267 малолітній ОСОБА_2 був влаштований до КЗ «Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини», де перебуває по теперішній час.

Відповідно до повідомлень адміністрації закладу відповідач протягом часу перебування дитини лише 2-3 рази за рік відвідувала свого сина та після 06.07.2018 року взагалі не з'явлалась, здоров'ям не цікавилась, участі в утриманні та вихованні дитини не брала, письмових та усних запитів від матері про дитину не надходило.

Після укладення шлюбу у відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 р. народилась донька, ОСОБА_3, яку через ухилення її батьків від виконання батьківських обов'язків було влаштовано до КП «Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини», де перебуває по теперішній час.

Відповідно до повідомлення наданого адміністрацією закладу відповідач відвідувала доньку лише 3 рази, а після 06.07.2018 р. взагалі до дитини не з'являлась та не приймала участі у її вихованні, не цікавилась її здоров'ям, батько дитину взагалі не відвідував. Внаслідок чого за час утримання дітей в державному закладі спостерігається втрата зв'язку між дітьми та матір'ю, жінка не відчуває відповідальності за їх життя та втратила елементарні навики по догляду та вихованню дітей, що нівелювало шанси повернути дітей на виховання до родини. На бесіди, які проводилися з нею про виконання батьківських обов'язків щодо створення належних умов для утримання малолітніх дітей не реагувала.

Вищевказані обставини свідчать про негативний вплив матері на дітей, свідоме небажання виконувати батьківські обов'язки, покладені на неї чинним законодавством.

Просили позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно її малолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та стягувати з неї на їх утримання на користь закладу в якому будуть перебувати діти, або на особу, на утриманні якої будуть перебувати діти, в розмірі 1/3 чатсини всіх видів її доходів, але не менше ніж 50% прожиткового міннімуму на дитину відповідного віку щомісячно до їх повноліття.

Сторони у підготовче судове засідання не зявились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі з наведених підстав, відповідач їх визнала, просять ухвалити відповідне рішення.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем в порядку ст. 206 цього Кодексу.

Так, згідно вимог ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій… У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, з урахуванням вимог ст.ст. 200, 206, 223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, від яких надійшли відповідні заяви та прийняти заяву відповідача про визнання ним позову, викладену в окремій письмовій заяві, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Вивчивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм норми права з посиланням на мотиви їх затосування.

Відповідно до ст. 3, 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових земельних, сімейних трудових відносин.

Відповідно до ч.1 ст.165 СК України орган опіки та піклування має право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав.

Згідно ст.52 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Статтею 3 «Конвенції про права дитини» встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки батьків…, які відповідають за неї за законом…

Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини).

Статтями 18, 27 цієї Конвенції встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із вимогами ст.150 СК України батьки зобов'язані займатися вихованням дитини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (ст.164 СК України).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 - ІНФОРМАЦІЯ_3 року народився ОСОБА_2 (а.с.6) та відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 - ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_3 (а.с.7).

Згідно з копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_3 було зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в результаті укладення якого позивач змінила дошлюбне прізвище «ОСОБА_1» на шлюбне «ОСОБА_1»(а.с.9).

Відповідно до довідки №1137 від ІНФОРМАЦІЯ_2 р. ОСОБА_1 народила живу доношену дівчинку та забрати дитину із пологового відділення відмовляється (а.с.10).

Згідно з рішенням Смілянської міської ради Черкаської області №267 від 14.07.2016 року малолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, влаштовано до Комунального закладу «Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини» тимчасово на повне державне утримання за заявою матері - ОСОБА_1(а.с.11) та згідно з рішенням Смілянської міської ради Черкаської області №420 від 27.09.2017 р. малолітню ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, влаштовано до Комунального закладу «Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини» тимчасово на повне державне утримання за заявою матері - ОСОБА_1(а.с.12).

Згідно з повідомленням про сім'ю, яка перебуває у складних життєвих обставинах від 29.06.2016 р. - ОСОБА_1 залишила свого малолітнього сина ОСОБА_2 на тривалий час без нагляду, внаслідок чого сусіди були вимушені забрати дитину до свого помешкання та звернутись до спеціаліста. (а.с.13).

Відповідно до повідомлення Смілянського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 18.07.2018 року №228 внаслідок тривалого перебування дітей в державному закладі спостерігається втрата зв'язку між дітьми та матірю, жінка не відчуває відповідальності за їх життя та втратила елементарні навики догляду та виховання дітей, що нівелювало шанси повернути дітей на виховання до родини (а.с.16 ).

Як вбачається з довідки Смілянського міського центру соціальних служб для сімї, дітей, та молоді від 24.09.2018 р. №289, родина ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є категорією отримувачів соціальних послуг, які постійно потребують допомоги у вирішенні власних проблем, так, як обоє є випускниками інтернатного закладу. З родиною постійно проводиться комплексна робота щодо усвідомлення та забезпечення потреб дітей, однак мати сприймає обставини власного життя як норму, немає розуміння і потреби в зміні життя, відсутня відповідальність за життя та безпеку дітей. На отримані соціальні кошти як допомоги при інвалідності ОСОБА_1 витратила дані кошти виключно на себе що свідчить про нерозуміння потреб дітей (а.с.17).

Відповідно до копій заяв ОСОБА_1 остання усвідомлює відповідальність за неналежне виконання своїх батьківських обов'язків, проте ніяких дій стосовно виправлення своєї поведінки та покращення ставлення до своїх малолітніх дітей не здійснює. Щодо покращення своїх побутових умов знаходить постійні причини стосовно їх нездійснення.(а.с.18-22).

Згідно з повідомленням адміністрації закладу «Черкаськи обласний спеціалізований Будинок дитини» від 12.03.2018 №300, за період перебування ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження у даному закладі, батьки відвідували її лише 2 рази 09.11.2017 року та 08.02.2018 року.(а.с.23), та згідно з повідомленням адміністрації закладу «Черкаськи обласний спеціалізований Будинок дитини» від 26.06.2018 №739, за період перебування ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження у даному закладі, батьки відвідували його 2 рази - 08.02.2018 року та 17.03.2018 року.(а.с.24).

Відповідно до довідки №1142 від 04.10.2018 року виданої адміністрацією КЗ «Черкаський обласний спеціалізований будинок дитни» вбачається, що ОСОБА_1 протягом 2018 року відвідувала свого сина ОСОБА_2 лише 3 рази - 08.02.2018, 17.03.2018, 06.07.2018 та з того часу сина не провідувала, не цікавилася його здоров'ям, участі в утриманні та вихованні не приймала та відповідно до довідки №1141 від 04.10.2018 року виданої адміністрацією КЗ «Черкаський обласний спеціалізований будинок дитни» вбачається, що ОСОБА_1 протягом 2018 року відвідувала свою доньку ОСОБА_3, лише 3 рази - 08.02.2018, 17.03.2018, 06.07.2018 та з того часу доньку не провідувала, не цікавилася її здоров'ям, участі в утриманні та вихованні не приймала. Письмових та усних запитів від матері про дитину не надходило(а.с.27).

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28.07.2016 р. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді попередження.(а.с.28).

Згідно з актом обстеження жиитлово-побутових умов від 11.07.2018 р. ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 на 2 поверсі 2 поверхового будинку, житло складається з 1 кімнати загальною площею 12 м.кв., в кімнаті розпочато ремонт, брудно, сморід. Кухня не обладнана, відсутня необхідна побутова техніка, стіни та стеля даного житла потребують ремонту. Також для створення необхідних для розвитку та проживання дитини умов не створено(а.с.31).

Також згідно з висновком про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 від 24.10.2018 р. №379 вбачається, повністю обґрунтоване підтвердження всих викладених у заяві обставин, та доведеності доцільності позбавлення батьківських прав прав відповідача відносно малолітніх дітей: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження та стягнення з неї аліментів на їх користь відповідає інтересам дітей та є доцільним (а.с.32-33).

Вищезазначені обставини свідчать про негативний вплив матері на дітей, свідоме небажання ОСОБА_1 виконувати батьківські обов'язки, покладені на неї чинним законодавством.

Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

З урахуванням викладених обставин суд вважає встановленим та доведеним факт свідомого ухилення відповідача, як матері малолітніх дітей, від виконання своїх обов'язків, а також свідомого нехтування батьківськими обов'язками, оскільки ОСОБА_1 не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, які тривалий час перебувають в КЗ «Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини», будь-яких дій щодо їх повернення не здійснила, не цікавиться їх утриманням, не забезпечувала необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дітей, що призвело до їх тимчасового вилучення, не створила та не бажає створити дітям належний рівень проживання, побуту, навчання, фізичного та духовного розвитку в сім'ї, що є передбаченою ст.. 164 СК України підставою для позбавлення батьків батьківських прав, а тому суд вважає ці вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Згідно положень ч.1 ст. 58, ст.61 ЦК України Орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою, яка позбавлена батьківського піклування, крім випадків, встановлених частинами першою та другою статті 60 цього Кодексу.

Враховуючи, що Орган опіки та піклування Смілянської районної державної адміністрації з відповідним клопотанням в межах цього позову до суду не звернувся, а тому вважає за доцільне в порядку ст. 65 ЦК України до встановлення опіки і призначення опікуна покласти опіку над малолітніми ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на відповідний Орган опіки та піклування за місцем проживання дітей (м. Сміла).

Згідно ст.66 ЦК України якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров'я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад.

Враховуючи, що малолітні діти перебувають в закладі тимчасово, потребують відповідного рішення органу опіки та піклування щодо продовження терміну перебування, а також в них відсутні відповідні повноваження щодо встановлення правового статусу дітей та здійснення представництва їх інтересів, тому суд вважає доцільним до встановлення опіки і призначення опікуна покласти опіку саме на відповідний Орган опіки та піклування за місцем проживання дітей (м. Сміла).

Відповідно до ст.ст. 51-52 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу (ст. 121 СК України).

Статтею 180 СК України, передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст.165 СК України). …

Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду (ч.3 ст.166 СК України).

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України).

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом (ст. 183 СК України).

З урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дітей, а також платника аліментів, яка не надає жодних коштів на утримання дітей, інших стягнень за виконавчими листами не має, проживає окремо від дітей тривалий час, а тому суд вважає доцільним присудити аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення найстаршою дитиною, ОСОБА_2, повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_4 р.

Відповідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Згідно з ч.6 ст.164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

На підставі наведеного, ст.ст. 51-52 Конституції України, ст.ст. 3, 9, 18, 27 Конвенції про права дитини, ст. ст. 121, 150, 164, 167, 164-167, 180-184, 258 СК України, ст.ст. 58, 60, 61 ЦК України, п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 58-61, 88, 208, 209, 212-215, 224-226, 367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_1, батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження.

До встановлення опіки і призначення опікуна над малолітньою особою опіку над малолітніми ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, здійснює Орган опіки та піклування Смілянської районної державної адміністрації.

Стягнути з ОСОБА_1, на утримання малолітніх ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, на користь особи або установи, яка буде утримувати дитину, або опікуна дитини - фізичної особи, яка буде призначена органом опіки та піклування Смілянської районної державної адміністрації, або на користь дитячого закладу, в який будуть влаштовані діти, аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 13.11.2018 р. та до досягнення найстаршою дитиною ОСОБА_2 повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Стягнути з ОСОБА_1, у дохід держави судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області, а матеріали справ надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (15.12.2017 р.). У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Позивач - Виконавчий комітет Смілянської міської ради як орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області (місце знаходження: м. Сміла, вул. Незалежності, 37, )

Відповідач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4)

Повний текст рішення складено та проголошено 24.01.2019 р. о 13 год. 30 хв.

Головуючий: Л. А. Пасацька