ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/423/19 Справа № 185/4601/17 Суддя у 1-й інстанції - Головін В.О. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, відповідно до якого просила стягнути із ПАТ КБ "ПриватБанк" на її користь кошти в сумі 1971.00 грн.

Позов мотивований тим, що 12.01.2006 р. нею в ПАТ КБ "ПриватБанк" було заповнено Заявку позичальника № DNН4КР99020201 від 12.01.2006 р., в результаті чого вона отримала кошти на споживчі цілі, на придбання холодильника. Жодних договорів вона не укладала, з правилами надання банківських послуг не знайомилася, борг по кредиту повертав її колишній цивільний чоловік ОСОБА_2 який користувався холодильником. 02.11.2016 р. з її зарплатної платіжної карти ПАТ КБ "ПриватБанк" було знято 971,00 грн. та 24.02.2017 р. - 1 000 грн. Вона відразу звернулася до працівників банку, вони її в усній формі проінформували про начебто існуючий у нею борг перед ПАТ КБ "ПриватБанк". Згодом, вона отримала письмову відповідь на свою заяву, тим самим, вона дізналась що банк здійснив списання коштів, та про те, що є Судовий наказ від 25.12.2008 р., по справі № 2-н-170/2009 р.

Крім того, в Листі № 20.1.0.0.0/7-20170315/6330 від 27.03.2017 р., ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що додатком до нього є копія договору та наказу, при тому до листа було надано лише Заяву та Судовий наказ. Згідно Судового наказу від 25.12.2008 р., по Справі № 2-н-170/2009 р., з нею на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" стягнуто 1978,61 грн. - суму заборгованості за Кредитним договором № DNН4КР99020201 від 12.01.2006 р., та судові витрати у сумі 40,50 грн. Судовий наказ від 25.12.2008 р.. було видано Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області 25.12.2008 р., він міг бути пред'явлений протягом трьох років тобто до 25.12.2010 р., а тому беручи до уваги зазначене, вважає що ПАТ КБ "ПриватБанк" безпідставно списав з неї кошти.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2018 року позов задоволено та ухвалено стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1971.00 грн.; вирішено питання стосовно судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач при порушенні кредитних зобов'язань ОСОБА_1 відповідно до кредитного Договору № DNН4КР99020201 від 12.01.2006 р., скористався можливістю по відновленню своїх порушених прав в судовому порядку, та заборгованість була погашена ОСОБА_1 в повному обсязі, що підтверджується наявними доказами у матеріалах справи, крім цього відповідно до ст. 625 ЦК України, кредитор скористався вимогою, щодо боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, тому повторне стягнення заборгованості яка вже сплачена є такою, що не відповідає чинному законодавству України, та таке що порушує права ОСОБА_1, та вбачається те, що ПАТ КБ "ПриватБанк" безпідставно набув майно ОСОБА_1, а саме грошові кошти в сумі 1971.00 гривень, які підлягають поверненню ОСОБА_1

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк" просили рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні її позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскільки ні кредитним договором, ні діючим законодавством не передбачено, що ухвалення рішення є підставою для припинення правовідносин сторін, то банк продовжував нараховувати заборгованості оскільки умови договору щодо сплати позивачем своєчасно не виконані.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ПАТ КБ "ПриватБанк" 12.01.2006 р. було укладено кредитний Договір № DNН4КР99020201, в результаті чого гр. ОСОБА_1 отримала кошти на споживчі цілі, на придбання холодильника.(а.с. 35).

25.12.2008 р. Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області видано судовий наказ по справі № 2-н-170/2009 р., відповідно до якого з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" стягнуто 1978,61 грн. - суму заборгованості за Кредитним договором № DNН4КР99020201 від 12.01.2006 р., та судові витрати у сумі 40,50 грн.(а.с. 36).

11.05.2011 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 26373228 по виконанню судового наказу № 2-н-170/2009 від 25.12.2008 р. та виданого стягувачу 21.04.2010 року.(а.с. 33).

29.06.2011 року державним виконавцем було закрито виконавче провадження № 26373228 по виконанню судового наказу № 2-н-170/2009 від 25.12.2008 р. та виданого стягувачу 21.04.2010 року, у зв'язку зі сплатою боржником добровільно у повному обсязі суми заборгованості - 1978,61 грн. за Кредитним договором № DNН4КР99020201 від 12.01.2006 р., та судових витрат у сумі 40,50 грн.(а.с. 32), що також підтверджується листом № 47/47211 від 02.11.2017 року Павлоградського міськрайонного ВДВС ГТУЮ(а.с. 45).

Проте, 02.11.2016 року із зарплатної платіжної карти ПАТ КБ "ПриватБанк", яка належить ОСОБА_1 було знято 971,00 грн. та 24.02.2017 р. - 1 000 грн., що не заперечується відповідачем та підтверджується листом відповіддю відповідача № 20.1.0.0.0/7-20170315/6330 від 27.03.2017 р. (а.с. 3).

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд обґрунтовано виходив з того, що відповідач при порушенні кредитних зобов'язань ОСОБА_1 відповідно до кредитного Договору № DNН4КР99020201 від 12.01.2006 р., скористався можливістю по відновленню своїх порушених прав в судовому порядку, та заборгованість була погашена ОСОБА_1 в повному обсязі, що підтверджується наявними доказами у матеріалах справи, окрім цього відповідно до ст. 625 ЦК України, кредитор скористався вимогою, щодо боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, тому повторне стягнення заборгованості яка вже сплачена є такою, що не відповідає чинному законодавству України, та таке що порушує права ОСОБА_1, та вбачається те, що ПАТ КБ "ПриватБанк" безпідставно набув майно ОСОБА_1, а саме грошові кошти в сумі 1971.00 грн., які підлягають поверненню ОСОБА_1

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 527 ЦК боржник зобов'язаний виконувати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Ч. 1 ст. 530 ЦК передбачає якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

В силу вимог ст. 1071 ЦК України Банк може списати кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених Законом чи договором між банком і клієнтом.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскільки ні кредитним договором, ні діючим законодавством не передбачено, що ухвалення рішення є підставою для припинення правовідносин сторін, то банк продовжував нараховувати заборгованості оскільки умови договору щодо сплати позивачем своєчасно не виконані, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки матеріалами справи встановлено, що борг відповідно до судового наказу погашений боржником у добровільному порядку та у повному обсязі, а отже підстав списання грошових коштів у ПАТ КБ "ПриватБанк" не було.

За таких обставин судом першої інстанції у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, справа розглянута в межах позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко