Єдиний унікальний номер 235/2569/18 Номер провадження 22-ц/804/195/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Агєєва О.В., Соломахи Л.І.,

за участю секретаря Самойленко Г.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача - адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 жовтня 2018 року, ухваленого судом у складі головуючого судді Хмельової С.М. у місті Покровську Донецької області (повний текст судового рішення складений 16 жовтня 2018 року), в справі номер 235/2569/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування Покровської міської ради, про позбавлення батьківських прав, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Орган опіки та піклування Покровської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні,

В С Т А Н О В И В:

14 травня 2018 року до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування Покровської міської ради про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є батьком малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

20 лютого 2017 року рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

11 серпня 2017 року рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області стягнуто з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дітей. Станом на 01.04.2018 року заборгованість по сплаті аліментів у ОСОБА_3 становить 22396,84 грн.

Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14.03.2018 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 125 КК України, скоєного відносно малолітнього сина ОСОБА_5, та призначено покарання у виді штрафу - 850,00 грн.

Крім того, щодо відповідачки та ОСОБА_8 складено обвинувальний акт за нанесення позивачу умисних легких тілесних ушкоджень за ч. 1 ст. 125 КК України знаходиться на розгляді у Красноармійському міськрайонному суді Донецької області.

Оскільки відповідачка була засуджена за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо своєї дитини, самоусунулась від виконання своїх обов'язків по вихованню своїх дітей, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не відвідує навчальний заклад, не виявляє турботи до дітей, не цікавиться станом їх розвитку, здоров'ям, не займається їх культурним розвитком, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, тому позивач просив суд позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно її дітей: сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

19 червня 2018 року до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернулась із зустрічним позовом відповідачка ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Орган опіки та піклування Покровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 2015 року після звільнення ОСОБА_1 з ДП «ВК «Краснолиманська» у сім'ї почалися сварки через те, що ОСОБА_1 зловживав спиртними напоями, зраджував дружину та залишав її одну з дітьми на декілька днів, внаслідок чого подружжя неодноразово припиняли сімейні відносини.

Після розірвання шлюбу з відповідачем, позивачка з травня 2017 року почала жити разом зі своїм теперішнім чоловіком ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1, з яким 14 квітня 2018 року уклала шлюб.

Зазначає, що вона весь цей час приходила до дітей, гуляла з ними у парку, купувала їм одежу, забирала до себе, дочку забирала зі школи, піклувалася про дітей. Проте, відповідач чинить перепони у спілкуванні з дітьми та не дозволяє бачитися з ними. Зі слів сусідів їй відомо, що її дочка ОСОБА_6 і син ОСОБА_5 весь час знаходяться у бабусі (матері ОСОБА_1), а сам позивач ОСОБА_1 живе у будинку без дітей.

Просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до неї про позбавлення батьківських прав та усунути перешкоди у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, встановивши спосіб її участі у вихованні дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, і доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом систематичних побачень з дітьми з 10 години 00 хвилин суботи до 20 години 00 хвилин неділі, за адресою її місця мешкання, без присутності батька чи інших осіб.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 жовтня 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа: Орган опіки та піклування Покровської міської ради, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Орган опіки та піклування Покровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні - задоволено частково.

Позбавлено батьківських прав ОСОБА_3 у відношенні малолітніх дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Орган опіки та піклування Покровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні - відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Із вказаним рішенням не погодилась відповідачка ОСОБА_3, подала апеляційну скаргу, в якій просила апеляційний суд скасувати рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 жовтня 2018 року у справі номер 235/2569/18 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до неї про позбавлення батьківських прав - відмовити, її зустрічний позов до ОСОБА_1, третя особа: орган опіки та піклування Покровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні - задовольнити в повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим. Висновки суду не відповідають обставинам справи та судом неправильно

застосовані норми матеріального права.

Судом не надана мотивувальна оцінка аргументу щодо перешкоджання позивачем спілкуватись з дітьми, бачитись з ними, піклуватись та виховувати їх, виявляти материнську турботу.

Суд першої інстанції не з'ясував з чиєї вини виникали сварки та хто їх влаштовував, та чому ОСОБА_1 забороняв дітям спілкуватись з відповідачем.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні апеляційного суду апеляційну скаргу підтримали, просили рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні основного позову до ОСОБА_3 відмовити, зустрічні позовні вимоги до ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат ОСОБА_2 судовому засіданні апеляційного суду апеляційну скаргу не визнали, просили залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Покровської міської ради в судовому засіданні апеляційного суду просив рішення суду першої інстанції залишити без змін. Надав письмовий висновок щодо можливості призначення графіку спілкування з дітьми, зазначеному в зустрічному позові (а.с. 177-178).

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін та інших учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 20 лютого 2017 року (а.с. 10). Згідно зі свідоцтва про народження ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Красноармійськ, мати - ОСОБА_3, батько - ОСОБА_1 (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Красноармійськ, мати - ОСОБА_3, батько - ОСОБА_1 (а.с. 9).

З характеристики директора та класного керівника загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №14 на учня 7 класу ОСОБА_5 вбачається, що він протягом навчання в школі зарекомендував себе як слабкий учень. Володіє навчальним матеріалом на початковому рівні. Навчається не в повну міру своїх сил, потребує постійної активації і контролю, працює під керівництвом вчителя. Піклування та утримання дитини забезпечує батько на достатньому рівні. Мати хлопця з родиною не проживає, вихованням сина не займається (а.с. 12).

Відповідно до характеристики директора та класного керівника загальноосвітньої школи І-

ІІІ ступенів №14 учениця 2 класу ОСОБА_6 у навчальній діяльності виявляє старанність і працездатність, завдяки яким домагається достатніх успіхів у навчанні. У стосунках з іншими дітьми спокійна, доброзичлива. Батько приділяє вихованню доньки належну увагу. Відвідує батьківські збори, приймає активну участь у житті класу і школи. Мати не цікавиться життям та навчанням дівчинки. З вчителем встановити контакт не намагалася (а.с. 13).

З характеристики ФОП ОСОБА_11 від 22.03.2018 року №2 вбачається, що ОСОБА_1 прийнятий водієм автотранспортних засобів за трудовим договором №2604/1 від 26.04.2017 року, за місцем роботи характеризується позитивно, завжди тактовний, ввічливий і уважний, користується заслуженою повагою всіх співробітників підприємства (а.с. 14).

Відповідно до акту від 13.04.2018 року №11949 ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, але не проживає з травня 2017 року, що підтверджують сусіди (а.с. 15).

Згідно довідки Покровської міської ради від 10.04.2018 року ОСОБА_1 зареєстрований з 12.02.2005 року за адресою: АДРЕСА_2. Разом з ним зареєстровані: син ОСОБА_5, донька ОСОБА_6 та колишня дружина ОСОБА_3 (а.с. 16).

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 11.08.2017 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та на доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ? частини всіх доходів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дітей, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3, починаючи з 27.07.2017 року (а.с. 18).

З довідки-розрахунку від 02.04.2018 року вбачається, що на виконанні в Покровському міськрайонному відділі державної виконавчої служби перебуває виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу). Заборгованість станом на 01.04.2018 року складає 22396,84 гривні (а.с. 17).

Вироком Красноармійського міськрайонного суду від 14.03.2018 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 статті 125 КК України, та призначено їй покарання у вигляді штрафу у розмірі 850,00 гривень (а.с. 19-21).

Відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_1 ОСОБА_8 та ОСОБА_3 14 квітня 2018 року уклали шлюб, який зареєстровано Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с. 38).

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_12 народився ІНФОРМАЦІЯ_4, його батьками є ОСОБА_8, ОСОБА_3 (а.с. 86).

Згідно довідки №14.096 від 14.06.2018 року ОСОБА_8 та ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_1, без реєстрації (а.с. 37).

Відповідно до характеристики ОСОБА_3 працювала в КУ «Покровський психоневрологічний інтернат» з березня 2014 року по вересень 2016 року молодшою сестрою (санітаркою-палатною) психоневрологічного відділення. За період роботи показала себе старанним працівником, ввічливо та дбайливо ставилась до мешканців інтернату, сумлінно виконувала професійні обов'язки, в колективі підтримувала рівні, безконфліктні стосунки, користувалась повагою серед колег та мешканців інтернату (а.с. 40).

Вироком Красноармійського міськрайонного суду від 16 липня 2018 року ОСОБА_8 та ОСОБА_3 визнано винними в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у вигляді штрафу (а.с. 180-182).

З висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 від 13.07.2018 року №05/26-926 вбачається, що орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради вважає наявними підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 (а.с. 63-64).

З висновку №05/26-122 від 24.01.2019 року про доцільність призначення графіку спілкування, вбачається, що орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради вважає недоцільним призначення графіку спілкування, зазначеного в зустрічному позові ОСОБА_3 (а.с. 177-178).

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 є доцільним та відповідає інтересам малолітніх дітей. Одночасно суд першої інстанції відмовив в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, виходячи з необґрунтованості заявлених позовних вимог.

З такими висновками суду погодитися в повній мірі не можливо, виходячи з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов'язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об'єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV рішення є обов'язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції.

У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року ЄСПЛ наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54).

Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

Сімейним кодексом України (далі - СК України) у статті 7 визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Разом з тим, слід відмітити, що висновок органу опіки та піклування від 13.07.2018 року про доцільність та наявність підстав для позбавлення батьківських прав, не містить мотивованих висновків необхідності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 Оскільки орган опіки та піклування не намагався надати відповідачеві допомогу у здійсненні ним батьківських обов'язків відносно дітей. Отже, вказаний висновок не надає достатньо підстав для застосування такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав.

Судом встановлено, що відповідачка заперечує проти задоволення позову про позбавлення її батьківських прав, зазначає, що вона має намір та бажання піклуватись про своїх дітей, спілкуватись з ними, виховувати, проявляти материнську турботу.

В судовому засіданні пояснила, що вона приходила до дітей у школу, але їй перешкоджають у спілкуванні з ними бабуся дітей-мати відповідача.

В червні 2018 року звернулась до суду із зустрічним позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні (а.с. 35-36).

Зазначені вище дії відповідачки ОСОБА_3 підтверджують ту обставину, що вона не втратила інтерес до дітей, має намір та бажання піклуватися про них. Раніше будь-які профілактичні заходи до відповідача ОСОБА_3 органом опіки та піклування не застосовувались.

В судовому засіданні апеляційного суду представник органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради пояснив, що відповідач на обліку як така, що не виконує свої батьківські обов'язки на час розгляду справи не перебуває.

А тому, висновок суду першої інстанції про позбавлення батьківських прав є передчасним, оскільки судом не враховано, що позбавлення таких прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері, так і для дитини (ст. 166 СК України) і позбавлення допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, та лише при наявності вини в діях батьків.

Стосовно зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Орган опіки та піклування Покровської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 159 ЦПК України Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

До суду апеляційної інстанції надано висновок №05/26-122 від 24.01.2019 року органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради про недоцільність призначення графіку спілкування, зазначеного в зустрічному позові ОСОБА_3 (а.с. 177-178).

Такий висновок до суду першої інстанції не надавався.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вирішуючи спір, у частині задоволення первісного позову та відмови в задоволенні зустрічного позову не в повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, в достатній мірі не перевірив доводи і заперечення сторін, та не дав їм належну правову оцінку.

Враховуючи наведені вище обставини, апеляційний суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, та у зв'язку з чим є підстави для часткового задоволення позову ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні.

У зв'язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Отже, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, а також той факт, що до відповідача раніше не застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дітей; захист інтересів дітей щодо її права на батьківське піклування; характеристику особи відповідача, апеляційний суд вважає, що в задоволенні позову про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, слід відмовити, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виконання обов'язку по вихованню дитини, поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Суд вважає можливим визначити ОСОБА_3 спосіб у вихованні неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом систематичних побачень з дітьми з 12 годині до 16 години суботи щотижня без присутності батька чи інших осіб в місцях загального користування.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 жовтня 2018 року - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування Покровської міської ради, про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення

до виховання й утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Покласти на орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради контроль за виконанням ОСОБА_3 батьківських обов'язків відносно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Орган опіки та піклування Покровської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні - задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_3 спосіб у вихованні неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом систематичних побачень з дітьми з 12 годині до 16 години суботи щотижня без присутності батька чи інших осіб в місцях загального користування.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст судового рішення складений 28 січня 2019 року.

Суддя: