Справа № 206/1955/19
Провадження № 2/206/739/19
У Х В А Л А

09 квітня 2019 року суддя Самарського районного суду міста Дніпропетровська Кушнірчук Р.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

04 квітня 2019 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеної позовною заявою.

Також, одночасно зі зверненням з позовною заявою, позивач посилаючись на лист Новомосковського бюро експертної оцінки №24/03 від 19 березня 2019 року зазначає, що встановити ціну нерухомого майна не можливо без доступу до обєкту та надання копій правовстановлюючих документів та/або технічного паспорту.

На підставі викладеного позивач просить суд в порядку ч. 2 ст. 176 ЦПК України визначити розмір судового збору за подання заяви про поділ спільного майна подружжя.

Ознайомившись з матеріалами позовної заяви суддя проходить до наступного висновку.

Позивачем до позовної заяви долучено квитанцію про сплату судового збору №46623 на суму 768,40 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 176 ЦПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент предявлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Аналогічні положення містяться у п. 2 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір», відповідно до яких встановлено, що у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р. з наступними змінами і доповненнями, роз'яснено, що вартість спірного майна визначається за згодою сторін, а при його відсутності по дійсній вартості майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за якою майно може бути продане в даному населеному пункті або місцевості.

На підставі викладеного суддя вважає за необхідне попередньо визначити розмір судового збору у розмір 3000,00 гривень.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявника на доступ до правосуддя (справа «Креуз проти Польщі»), оскільки формування справедливих принципів оплати судового збору характеризує рівень доступності до правосуддя у країні.

Таким чином, позивачу слід доплатити суму судового збору у розмірі 2231,60 гривень на наступні реквізити: отримувач: УК в Індустр.р.м.Дніпра/Сам.р/22030101, код отримувача: 37989295, банк одержувача: Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, рахунок отримувача: 4010, код класифікації доходів бюджету: 22030101.

Також, в порушення п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не зазначено доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності) та інформації щодо наявності у нього або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви.

В порушення п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не додано до позовної заяви попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи.

Частинами 1, 2 ст. 185 ЦПК України встановлено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 175, 176, 177, 185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя залишити без руху.

Для виправлення зазначених в ухвалі недоліків встановити позивачу строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Попередити, що у випадку не усунення в зазначений строк позивачем недоліків заяви, вона буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Р.О.Кушнірчук