Справа № 313/1122/17
Провадження №2/ 313/60/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2019 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Кравцовій О.В., позивачки ОСОБА_1, представника позивача адвоката ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку та зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення компенсації вартості земельної ділянки,

ВCТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 з проханням визнати за нею право власності на земельну ділянку, загальним розміром 0,1500 га кадастровий номер :12:002:0154, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських, будівель та споруд (присадибна ділянка), яка належить ОСОБА_3 на підставі державного акту на землю серії ЯИ № 453680 від 27.10.2010 р.

Cвої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.12.2016 р. суд своєю ухвалою визнав укладену нею та відповідачем щодо добровільного поділу майна, внаслідок якої за нею залишився житловий будинок № 98, розташований за адресою: 72202, Запорізька обл., Веселівський р-н, смт Веселе, вул. Південна (Кірова), загальною площею 46,26 кв.м., житловою площею 24,1 кв.м, а за відповідачем легковий автомобіль марки ВАЗ 21114, синього кольору, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) Y6L2111407L015076, ХТА2741.

30.01.2017 р. державним реєстратором Веселівської районної державної адміністрації за нею було зареєстроване право приватної власності на житловий будинок № 98, розташований за адресою: 72202, Запорізька обл., Веселівський р-н, смт Веселе, вул. Південна (Кірова), запис про право власності № 18848087 (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.02.2017 року № 7955284).

Житловий будинок розташований на земельній ділянці, загальним розміром 0,1500 га., кадастровий номер :12:002:0154, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 27.10.2010 року серії ЯИ № 453680, вище вказана земельна ділянка на момент переходу права власності на житловий будинок № 98, розташований за адресою: 72202, Запорізька обл., Веселівський р-н, смт Веселе, вул. Південна (Кірова) належить відповідачеві ОСОБА_3

У позові позивачка зазначає, що наприкінці березня 2017 року державний реєстратор відмовив їй в реєстрації права власності на земельну ділянку, загальним розміром 0,15 га, кадастровий номер :12:002:0154, у звязку із зверненням не уповноваженої особи.

26.06.2017 р. з метою оформлення договору про відчуження земельної ділянки вона у письмовій формі звернулася до відповідача із відповідною пропозицією. Але до цього часу ОСОБА_3 будь-яку відповідь не надав, від проведення переоформлення права на земельну ділянку ухиляється.

Позивачка посилається на норми матеріального права , а саме: ст. 377 ЦК України та ч. 2 ст. 120 ЗК України.

Також посилається на пункт 18-2. Постанови пленуму ВСУ від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що відповідно до положень статей 81, 116 ЗК України окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України.

Присутні у судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали. У задоволенні зустрічного позову просили суд відмовити.

Присутні у судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 у задоволенні позову просили відмовити з тих підстав, що ст. 14 Конституції України гарантує право власності на землю, а ст. 321 ЦК України встановлена непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Крім того, відповідач ОСОБА_3 звернувся із зустрічною позовною заявою, у якій просить стягнути з ОСОБА_1 компенсацію вартості земельної ділянки в сумі 43 472,00 грн. Проте після декількох уточнень зустрічну позовну заяву залишив у остаточній редакції, а саме: стягнути з ОСОБА_1 компенсацію вартості земельної ділянки, загальною площею 0,1500 га кадастровий номер :12:002:0154, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських, будівель та споруд (присадибна ділянка),яка розташована за адресою: Запорізька область смт Веселе, вул. Південна, буд. 98 в розмірі 18503,00 грн., визнавши за ОСОБА_1 право власності на вказану земельну ділянку.

ОСОБА_3 посилається на норми матеріального права, а саме: ст. 60 СК України, ч. 1, 3 ст. 368, ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України.

Ухвалою суду від 01.12.2017 р. первісний та зустрічний позови об'єднані в одне провадження (а.с.59).

Вислухавши сторони та їх представників, вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд прийшов до наступного.

15.12.2017 р. набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п.п. 9 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження, в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 81 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують права та обов'язки.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 вказаної правової норми цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч. 1 ст. 12, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13 ЦК України).

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Ухвалою Веселівського районного суду Запорізької області від 23.12.2016 р. у справі № 313/1281/16-ц визнано мирову угоду щодо добровільного порядку поділу прав власності на майно, що придбане в період шлюбу та яке згідно з чинним законодавством України належало сторонам на праві спільної сумісної власності, наступним чином:

- за ОСОБА_1 визнати право особистої приватної власності на житловий будинок № 98, розташований за адресою: 72202, Запорізька обл., Веселівський р-н, смт Веселе, вул. Південна (Кірова), загальною площею 46,26 кв.м., житловою площею 24,1 кв.м;

- за ОСОБА_3 визнати право особистої приватної власності на легковий автомобіль марки ВАЗ 21114, синього кольору, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) Y6L2111407L015076, ХТА2741;

- сплачений позивачем судовий збір в сумі 837,28 грн. по справі за подачу позову до Веселівського районного суду Запорізької області розподіляється між сторонами порівну, а саме відповідач зобовязується повернути позивачу 1/2 його частину в розмірі 418,64 грн.;

Провадження у справі закрито (а.с.8).

30.01.2017 р. державний реєстратор Веселівської районної державної адміністрації на підставі ухвали суду від від 23.12.2016 року у цивільній справі № 313/1281/16-ц зареєстрував за ОСОБА_1 право приватної власності на житловий будинок № 98, розташований за адресою: 72202, Запорізька обл., Веселівський р-н, смт Веселе, вул. Південна (Кірова), запис про право власності № 18848087 (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.02.2017 р. № 7955284).

Належний позивачці на праві приватної власності житловий будинок розташований на земельній ділянці, загальним розміром 0,1500 га, кадастровий номер :12:002:0154, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 27.10.2010 року серії ЯИ № 453680, вище вказана земельна ділянка на момент переходу права власності на житловий будинок № 98, розташований за адресою: 72202, Запорізька обл., Веселівський р-н, смт Веселе, вул. Південна (Кірова) належить ОСОБА_3 (а.с.18).

Рішенням від 31.03.2017 р. № 34553841 державний реєстратор відмовив в реєстрації права власності на земельну ділянку, загальним розміром 0,15 га, кадастровий номер :12:002:0154, у звязку із зверненням неуповноваженої особи (а.с.9).

Суд приймає до уваги посилання позивача та його представника на норми матеріального права, а саме на ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України, проте не може залишити також поза увагою розяснення Пленуму Верховного Суду України від 16.04.20045 р., які він надав у підпункті г) пункту 18-2 своєї постанови «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» де зазначив, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, переходить без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором це не було визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування.

Суд встановив, що земельна ділянка загальним розміром 0,1500 га, кадастровий номер :12:002:0154, що належить відповідачеві ОСОБА_3 і на якій розташований житловий будинок, предметом розгляду у справі № 313/1281/16-ц не була. Сторони, укладаючи мирову угоду щодо добровільного порядку поділу прав власності на майно, що придбане в період шлюбу, питання про перехід права власності на ту частину земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування житловим будинком, не вирішували.

У розясненнях наданих у пункті 18-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 р. визначено , що розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, визначається шляхом проведення за клопотанням сторін експертизи з врахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм та правил тощо.

Однак позивач та його представник під час розгляду справи із клопотанням про призначенням зазначених експертиз не зверталися.

Позивач надав суду висновок від 13.07.2017 р. про вартість обєкта оцінки земельної ділянки, загальною площею 0,1500 га кадастровий номер :12:002:0154, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських, будівель та споруд (присадибна ділянка),яка розташована за адресою: Запорізька область смт. Веселе, вул. Південна, буд. 98 в розмірі 18 503, 00 грн., проведений субєктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5, але зазначений доказ не дозволяє встановити розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку (а.с.19).

Згідно ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Ураховуючи наведене, на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 89 ЦПК України) суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, оскільки надані позивачем докази є недостатніми, так як у своїй сукупності не дають змоги дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У зустрічному позові ОСОБА_3 просить стягнути з ОСОБА_1 компенсацію вартості земельної ділянки, загальною площею 0,1500 га кадастровий номер :12:002:0154, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських, будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: Запорізька область смт Веселе, вул. Південна, буд. 98 в розмірі 18 503,00 грн., визнавши за ОСОБА_1 право власності на вказану земельну ділянку.

Ухвалою Веселівського районного суду Запорізької області від 01.12.2017 р. зустрічна позовна заява ОСОБА_3 прийнята до спільного розгляду у цивільній справі № 313/1122/17 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на землю.

30.01.2018 р. ухвалою Веселівського районного суду Запорізької області задоволено клопотання ОСОБА_3 про призначення судової будівельно-технічної експертизи, яка не була проведена з причин несплати ОСОБА_3 витрат на її проведення.

Так як позови сторін взаємоповязані, про що зазначено в ухвалі від 01.12.2017 р., то суд приходить до висновку про відмову ОСОБА_3 у задоволенні зустрічного позову з тих підстав, що позивачці ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні первісного позову.

Питання із судовими витратами вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 1-13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку, загальним розміром 0,1500 га, кадастровий номер :12:002:0154, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) - відмовити.

Судові витрати у сумі 640, 00 грн., пов'язані зі сплатою судового збору при подачі первісного позову, залишити за ОСОБА_1.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення компенсації вартості земельної ділянки, загальною площею 0,1500 га кадастровий номер :12:002:0154, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських, будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою : Запорізька область смт Веселе, вул. Південна, буд. 98 в розмірі 18 503,00 грн., визнавши за ОСОБА_1 право власності на вказану земельну ділянку - відмовити.

Судові витрати у сумі 640,00 грн., пов'язані зі сплатою судового збору при подачі зустрічної позовної заяви, залишити за ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 28.01.2019 р.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_6

22.01.2019