Справа № 189/1048/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.04.2019 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Пустовар О.С.

при секретарі Комеристій І.А.

за участю позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покровське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, третя особа: Приватний нотаріус Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом. В позовній заяві вона зіслалася на те, що вона являється дочкою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 В вересні 1986 року її батькові ОСОБА_4 для проживання з родиною, ОСОБА_2 селищною радою був наданий житловий будинок та земельна ділянка площею 0,07 га для користування та будівництва житлового будинку по вул. Медична, 18, селища Просяна Покровського району Дніпропетровської області. З того часу її родина постійно проживала та була зареєстрована в вищезазначеному будинку. 15.10.1996 року помер її батько ОСОБА_4 Після смерті батька відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме житловий будинок разом з господарськими спорудами та будівлями по вул. Медична, 18, селища Просяна. Після смерті батька, її мати ОСОБА_5 до органів нотаріату для успадкування майна, що залишилось після смерті її чоловіка ОСОБА_4 не зверталась. Однак прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4, відповідно до вимог ЦК УРСР (в редакції 1963 року), оскільки була зареєстрована та постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, таким чином вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Крім того, прийняття спадщини її матірю підтверджується рішенням Місцевого самоврядування ОСОБА_2 селищної ради Покровського району Дніпропетровської області №337-34/IV скликання від 10.02.2006 року «Про зміну права користування земельною ділянкою», відповідно до якого заяву ОСОБА_5 задоволено, припинено право користування земельною ділянкою загальною площею 0,07 га, яка надана ОСОБА_4 для користування та будівництва житлового будинку по вул. Медична, 18 та передано земельну ділянку без змін цільового використання дружині ОСОБА_5 Однак, 20.03.2015 року померла її мати ОСОБА_5 Після смерті матері 28.07.2015 року позивачка звернулась до Приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з заявою про видачу на її імя свідоцтва про право на спадщину за законом, що відкрилася після смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. 28.07.2015 року приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 була заведена спадкова справа №57745604. Постановою приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 за №418/02-31 від 21.09.2015 року, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, ОСОБА_5, померлої 20.03.2015 року. Підставою для відмови стало те, що нею не було надано нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності спадкодавцю нерухомого майна. Таким чином, враховуючи те, що позивачка прийняла спадщину, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття спадщини вона не має можливості оформити в установленому порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, оскільки покійний за час свого життя не зареєстрував в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно правовстановлюючий документ на житло, у такий спосіб не оформивши своє право власності в установленому порядку. В звязку з вищевикладеним просить задовольнити позовну заяву.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на вимоги викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 селищної ради Покровського району Дніпропетровської області направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Третя особа: приватний нотаріус Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Проти визнання позову не заперечує.

Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, з'ясувавши фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст. 264 ЦПК України).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії ІV-KИ №266969, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є батьками позивачки, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Ністратова» (а.с.80,82).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-КИ №088825, виданого 15.10.1996 року виконкомом ОСОБА_2 селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_4 помер 15.10.1996 року. (а.с.78).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-КИ №623119, виданого 23.03.2015 року виконавчим комітетом ОСОБА_2 селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_5 померла 20.03.2015 року. (а.с.79).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на все належне їй майно, у тому числі і на житловий будинок за адресою: вул. Медична, 18, смт. Просяна та земельну ділянку загальною площею 0,07 га для користування та будівництва житлового будинку, яка знаходиться під житловим будинком за адресою: вул. Медична, 18, смт. Просяна.

Із матеріалів спадкової справи після померлої 20.03.2015 року ОСОБА_5 вбачається, що після смерті останньої позивачка звернулась до приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини, інших спадкоємців немає.

Постановою приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 від 21.09.2015 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 20.03.2015 року ОСОБА_5 (а.с. 169).

Матеріалами справи, а саме згідно звіту про проведення технічного обстеження ФОП ОСОБА_7 встановлено, що на земельній ділянці за адресою: вул. Медична, 18, с. Просяна у 1988 році збудований житловий будинок та господарські будівлі. (а.с.87-110).

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Право власності на збудований житловий будинок набувається у порядку, який існував на час його будівництва.

Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти про прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється: оформлення свідоцтва на право власності на об'єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними; по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови Кабінету міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. Таким чином, за наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Із матеріалів справи встановлено, що житловий будинок за адресою: вул. Медична, 18, смт. Просяна, побудований у 1988 році.

Тобто, спірний будинок збудовано до 5 серпня 1992 року на земельній ділянці, яка перебувала у власності ОСОБА_4, а відтак, на нього може бути визнано право власності, яке переходить у порядку спадкування.

Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_5 при житті володіла, користувалася та розпоряджалася житловим будинком, що розташований по вул. Медична, 18, смт. Просяна Покровського району Дніпропетровської області, який прийняла у спадщину після свого чоловіка ОСОБА_4, але не оформила своїх спадкових прав, а отже він перебував у її приватній власності, яка припинилася внаслідок її смерті у відповідності до положень ст. 346 Цивільного кодексу України.

Так, згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право вільно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними правилами міжнародного права.

Згідно до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно правовими актами до набрання чинності цим законом, визнаються державою.

Право власності на збудоване до набрання чинності вказаним Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54цс12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для усіх судів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва (втратила чинність), якою не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 5 серпня 1992 року.

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних жилих будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекція України від 30 липня 2012, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»).

Тобто спірний будинок з господарськими будівлями та спорудами побудовано до 05 серпня 1992 року, а померла ОСОБА_5 набула за життя право власності, яке переходить у порядку спадкування, відповідно до вимог ст.ст. 1216, 1218 ЦК України.

Щодо визнання права власності на земельну для користування та будівництва житлового будинку, суд дійшов наступного висновку.

Так, із матеріалів справи вбачається, що рішенням №337-34/ІV скликання ОСОБА_2 селищної ради Покровського району Дніпропетровської області від 10.02.2006 року припинено право користування земельною ділянкою загальною площею 0,07 га, яка надана ОСОБА_4 для користування та будівництва житлового будинку по вул. Медична, 18 та передано земельну ділянку без зміни цільового використання дружині ОСОБА_5 (а.с. 113).

В рішенні не вказано на який період надається зазначена земельна ділянка. На момент смерті ОСОБА_5 правовстановлюючі документи на неї відсутні (не виготовлені). Однак, померла ОСОБА_5 розпочала процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, проте померла, не завершивши її, за життя не отримала документа, що підтверджує право власності на земельну ділянку, не здійснила державної реєстрації права.

Зокрема на підставі рішення ОСОБА_2 селищної ради Покровського району Дніпропетровської області за №165/15/6 скл. від 27.02.2012 року., ОСОБА_5 було надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: вул. Медична, 18, смт. Просяна. (а.с.122).

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до п.3.5 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності:

- ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки;

- виготовлення технічної документації на земельні ділянки;

- визначення меж земельної ділянки в натурі;

- погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами;

- одержання у встановленому порядку Державного акта на землю;

- реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК.

Статтями 92 та 93 ЗК України передбачено право оренди та право постійного користування земельними ділянками. При цьому право постійного користування надається тільки державним підприємствам. Фізичні особи згідно чинного кодексу таким правом не наділені.

ОСОБА_5 не використала за життя надане їй право на приватизацію, чи оренду вказаної земельної ділянки, також не використала право набувальної давності, а тому правомірно отримавши ділянку, не реалізувала наданих їй законом прав за життя, тому і спадкоємець не може скористатись спадковим законом для отримання права на спадщину даної земельної ділянки. Однак, ОСОБА_5 розпочала процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, проте померла, не завершивши її, за життя не отримала документа, що підтверджує право власності на земельну ділянку, не здійснила державної реєстрації права, проте право на завершення процедури приватизації, яке належало померлій на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок її смерті. Це право в порядку спадкування перейшло до позивача, який є спадкоємцем померлого, та підлягає захисту. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Крім того, позивачка як користувач не обмежена в правах оговорених статтею 119 Земельного кодексу України, якою передбачено право громадян набувати права на земельну ділянку за давністю користування (набувальною давністю).

Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем не завершено процедуру приватизації, або оренди, тому у задоволені позову в частині визнання права власності на земельну ділянку, слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.15, 16, 328, 1216, 1218, 1220, 1222, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 215, 218, 223 ЦПК України,-

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, третя особа: Приватний нотаріус Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, паспорт серії АН 743156 виданий 11.10.2008 року Покровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: вул. Медична, 18 смт. Просяна Покровського району Дніпропетровської області з господарськими спорудами та будівлями, що складається з: А-1 житловий будинок, загальною площею 88,4 м.кв., житловою площею 60,3 м.кв., а-1 прибудова, Б - літня кухня, ПГ погріб, В сарай, Г вбиральня, К колодязь, №1 ворота, №2 хвіртка, №3 огорожа, І замощення, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5, померлої 20.03.2015 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до Розділу VІІІ п.п.15.5 п.15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення його вступної та резолютивної частин.

Суддя О.С. Пустовар