Дата документу 02.09.2019
ЄУ № 420/1442/19
Провадження №2/420/700/19
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

02 вересня 2019 року смт. Новопсков

Луганська область

Суддя Новопсковського районного суду Луганської області Пронька В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Вахрушівської міської ради Луганської області про визнання права власності на частину рухомого майна за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності на Ѕ частину легкового автомобіля марки ВАЗ, моделі 2106, 1993 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , тип транспортного засобу - легковий седан, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікатор - НОМЕР_3 , що зареєстрований МРЕВ -5 ДАІ ГУ УМВС України в місті Києві липня 2003 року, що належав спадкодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ; виданого МРЕВ- -5 ДАІ ГУ УМВС України в місті Києві 18 липня 2003 року та частину причепу марки ПФ, моделі 01 «Фермер», 1996 року випуску, тип транспортного засобу - бортовий, ідентифікатор - НОМЕР_5 , що зареєстрований МРЕВ - 5 ДАІ ГУ УМВС України в місті Києві 18 липня 2003 року, належав спадкодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортною і засобу НОМЕР_6 , виданого МРЕВ - 5 ДАІ ГУ УМВС України в місті Києві 18 липня 2003 року.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вимоги, що пред`являються до змісту позовної заяви, чітко визначені у ст. 175 ЦПК України.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя приходить до висновку, що вона підлягає залишенню без руху, так як не відповідає вимогам статей 175, 177 ЦПК України, виходячи з наступного.

Всупереч вимогам п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява не містить реєстраційного номеру облікової картки платника податків або номер і серію паспорта позивача; ідентифікаційного коду відповідача в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб); офіційних електронних адрес та адрес електронної пошти сторін.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно визначається вартістю майна.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування визначається з урахуванням вартості спірного майна. При цьому, суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом ЦПК України такий обов`язок покладається на позивача. Вартість майна визначається на момент пред`явлення позову.

Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Звертаючись до суду зданим позовом, позивач зазначив ціну позову 13600,00 грн., разом з тим позовна заява та додані до неї документи не містять доказів на підтвердження саме такої вартості майна, право власності на яке позивач просить визнати за ним, на момент пред`явлення позову.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Вказаним вимогам позовна заява не відповідає. Зокрема, позивач, в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він неодноразово безуспішно намагався встановити коло спадкоємців ОСОБА_2 , однак не зазначає та не надає доказів на підтвердження вказаних обставин.

Позовна заява також не відповідає вимогам п.п. 6, 7, 8, 9, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, а саме: в позовній заяві відсутні відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відсутні відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; не зазначені докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); не зазначено щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви; відсутній попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; відсутнє підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

В порушення вимог ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач не додав до позовної заяви копії всіх документів, що додаються до позовної заяви, для направлення відповідачу.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Надані позивачем копії письмових доказів не відповідають вказаним вимогам ЦПК України, зокрема, частина письмових доказів засвідчена адвокатом Рись В.Г., який не є учасником справи, а інша частина взагалі не засвідчена.

Крім того, позовна заява надрукована неякісно і в деяких місцях є нечитабельна.

Суд також звертає увагу позивача на те, що 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким, серед іншого, Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наведене вище, суддя вважає за необхідне позовну заяву залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вищезазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суд акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Дотримання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом, в тому числі і для суду.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Враховуючи зазначене, залишення позовної заяви без руху жодним чином не перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя після усунення недоліків позову.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Вахрушівської міської ради Луганської області про визнання права власності на частину рухомого майна за набувальною давністю залишити без руху, про що сповістити позивача, надавши йому строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в іншому випадку позовна заява вважається неподаною і повертається.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: В. В. Пронька