Провадження №2/155/177/19
Справа №155/362/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 січня 2019 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді - Адамчук Г.М.,

за участю секретаря судового засідання - Ревуцької М.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Сокальської районної державної адміністрації Львівської області в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Сокальська районна державна адміністрація Львівської області в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів.

Свій позов мотивує тим, що відповідачка є матір'ю неповнолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Реєстрацію народження своєї неповнолітньої дочки відповідач провела відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Відповідачка утриманням та вихованням дитини не займається, не піклується про її фізичний розвиток. 07 квітня 2008 року ОСОБА_1 набула статусу дитини позбавленої батьківського піклування. Вироком Апеляційного суду Волинської області від 15 серпня 2008 року відповідачку було засуджено до 10 (десяти) років позбавлення волі. Відповідно до розпорядження голови Сокальської районної державної адміністрації від 24 січня 2005 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, була влаштована у Львівський будинок дитини №2 на повне державне забезпечення, звільнивши матір від оплати. Після досягнення ОСОБА_1 чотирьох років її було направлено в Червоноградську школу-інтернат для дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, відповідно до розпорядження Франківської районної державної адміністрації Львівської міської ради №88 від 07 лютого 2008 року. Після відбуття покарання, ОСОБА_2 15 березня 2017 року була звільнення з місць позбавлення волі та вибула в АДРЕСА_1. За час вибуття з Чернігівської виправної колонії №44 та по даний час відповідачка ОСОБА_2 жодного пазу не зверталась до служби у справах дітей щодо можливого повернення доньки у власну сім'ю. Пошуковими заходами працівників Горохівського ВП ГУНП у Волинської області встановити місцеперебування відповідачки ОСОБА_2 не можливо. Таким чином, відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не забезпечує дитині належного батьківського піклування, не турбується про її розвиток та умови проживання. Позов просить задовольнити, позбавити відповідачку батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також стягувати з відповідачки в користь неповнолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на її утримання в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Представник позивача, Ничипорук А.О., в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду письмову заяву в якій позов підтримала повністю, просила його задовольнити, а розгляд справи проводити у її відсутність.

Відповідачка, ОСОБА_2, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності, а також відзив на позов не подавала, хоча була вчасно і належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

За погодженням представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Свідоцтвом про народження стверджується, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Її матір'ю зазначена відповідачка ОСОБА_2

Згідно з вироком Апеляційного суду Волинської області від 15 серпня 2008 року ОСОБА_2 була засуджена за вчинення злочину, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК України до 10 (десяти) років позбавлення волі.

Розпорядженням Франківської районної державної адміністрації Львівської міської ради №88 від 07 лютого 2008 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. було переведено з Будинку дитини №2 у Червоноградську школу-інтернат на повне державне забезпечення, у зв'язку із досягненням граничного віку перебування.

Згідно з витягом з протоколу засідання психолого-медико-педагогічної консультації від 04 вересня 2017 року №27 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, рекомендовано навчання за програмою для дітей з порушеннями розумового розвитку. Інтенсивний психологічний супровід, корекція поведінкових проявів. Сприяння удосконаленню позитивної навчальної мотивації, збагаченню системних знань з усіх предметів та розвиток творчих здібностей учениці. За умов інклюзивного навчання потребує 3-5 годин для проведення корекційно-розвиткових занять.

Згідно з розпорядженням Сокальської районної державної адміністрації Львівської області №358 від 05 вересня 2017 року малолітню дитину, позбавлену батьківського піклування, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, було направлено в комунальний заклад Львівської обласної ради «Великолюбінський навчально-реабілітаційний центр І-ІІ ступенів», на повне державне утримання.

Відповідно до листа Служби у справах дітей Горохівської районної державної адміністрації Волинської області №01-08/2-17 від 05 вересня 2017 року, за час вибуття ОСОБА_2 з Чернігівської виправної колонії №44 (з 15 березня 2017 року) та по даний час жінка жодного разу не звернулась до служби у справах дітей щодо питання можливого повернення доньки у власну родину.

Відповідно до листа Горохівського ВП ГУНП у Волинській області №9555/50/03-17 від 09 листопада 2017 року, ОСОБА_2 після звільнення з місць позбавлення волі для постановки на профілактичний облік у Горохівський ВП ГУНП у Волинській області не прибула. Пошуковими заходами встановити її місцеперебування на виявилося можливим. При спілкуванні із місцевими жителями села Печихвости Горохівського району Волинської області встановлено, що ОСОБА_2 за час проживання у вищевказаному населеному пункті вела асоціальний спосіб життя, зловживала спиртними напоями та схильна до бродяжництва.

Відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини Сокальської районної державної адміністрації №131 від 11 грудня 2017 року та висновку органу опіки та піклування Сокальської районної державної адміністрації №2148/01-11 від 18 грудня 2017 року, ОСОБА_2 доцільно позбавити батьківських прав відносно її неповнолітньої дочки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Із змісту статті 150 СК України слідує, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини.

Частиною 1 ст.164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав.

Передбачене пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Пленум Верховного Суду України в абзаці 2 пункту 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до роз'яснень пункту 15 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Для встановлення таких обставин суду потрібно ретельно перевіряти докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та з'ясовувати позицію й обґрунтування відповідача.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» зазначається «що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини».

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд неодноразово в своїх рішеннях акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини.

Вирішуючи спір, суд враховує, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько вважатиметься таким, що ухиляється від обов'язку по вихованню дочки, якщо він ні усно, ні письмово не спілкується з нею, не проявляє про неї щонайменшої батьківської турботи, хоча має таку можливість.

З аналізу вищезазначених норм слідує, що для позбавлення батьківських прав мало упевнитися в невиконанні обов'язків щодо виховання дитини, необхідно також установити, що батько свідомо ухиляється від їх виконання, адже ухилення від виконання обов'язку по вихованню неповнолітньої дитини завжди є актом свідомої винної поведінки, коли особа має реальну можливість виконати покладені на неї обов'язки, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити, а це значить, що батько наполегливо, систематично, незважаючи на всі заходи попередження, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки; чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

А згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлені судом обставини справи вказують на те, що відповідач ОСОБА_2 не турбується про належне виховання та утримання своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_1 та не піклується про неї, не проявляє відносно неї належної материнської уваги та турботи, матеріально її не забезпечує, не піклується про стан здоров'я, духовний та моральний розвиток, не цікавиться її потребами. Суд вважає, що позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно її неповнолітньої дочки є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов'язками, хоча має реальну можливість їх виконувати, так як є працездатною особою, то її слід позбавити батьківських прав відносно цієї дитини, так як для цього є законні підстави.

Разом з тим, суд роз'яснює право на поновлення батьківських прав, передбачене ст.169 Сімейного Кодексу України в разі стійкої зміни поведінки відповідача та відношення до сина.

Крім того, відповідно до ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Згідно з ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жительки АДРЕСА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1), слід стягувати в користь неповнолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (розрахунковий рахунок НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_1 відкритий у Львівському обласному управлінні АТ «Ощадбанк» Городоцький район, смт.Великий Любінь ТВБВ №10013/040, МФО банку 325796), аліменти на її утримання в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12 березня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, згідно з ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути у доход держави судовий збір в сумі 704,80 гривень, так як позивач звільнений від сплати судового збору у відповідності до ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 19, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 280-282 ЦПК України, ст.ст.141, 150, 155, 164, 166, 180, 182, 184 СК України, Закону України «Про охорону дитинства», п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жительку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1), батьківських прав відносно її неповнолітньої дочки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жительки АДРЕСА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1), слід стягувати в користь неповнолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (розрахунковий рахунок НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_1 відкритий у Львівському обласному управлінні АТ «Ощадбанк» Городоцький район, смт.Великий Любінь ТВБВ №10013/040, МФО банку 325796), аліменти на її утримання в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12 березня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жительки АДРЕСА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) в користь держави 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п.1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий /підпис/

Згідно з оригіналом:

Голова Горохівського районного суду Адамчук Г.М.