ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

03 вересня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/3403/19

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1218/19

Суд у складі судді Євстафіїва О.К., розглянувши апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради про стягнення 3 % річних, інфляційних втрат,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі міститься клопотання про звільнення Державної казначейської служби України від сплати судового збору за подання апеляційної скарги або відстрочення його сплати до ухвалення судового рішення. Клопотання обґрунтоване тим, що Державна казначейська служба України є представником держави Україна у справі, а держава не є платником судового збору. Також Державна казначейська служба України вказує, що оскільки позивачем при поданні позовної заяви судовий збір не сплачувався, то не підлягає сплаті судовий збір і при поданні апеляційної скарги; маються підстави для звільнення її від сплати судового збору відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір».

Вирішуючи вказане клопотання, суд виходить з наступного.

Статтею 129 Конституції України визначено як одну із засад судочинства рівність перед законом і судом усіх учасників судового процесу, в тому числі й органів державної влади. Отже не є підставою для звільнення Державної казначейської служби України від сплати судового збору лише те, що вона здійснює цивільні права та обов`язки держави.

Посилання Державної казначейської служби України на те, що держава Україна не є платником судового збору, є хибним. Так, згідно з ч. 2 ст. 2, ч. 1 ст. 167, ч. 1 ст.170 ЦК України, держава Україна є учасником цивільних відносин. Держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин; держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Отже на правовідносини, у яких відповідачем є держава Україна, повністю поширюються всі норми права, що регулюють процедуру справляння судового збору.

Відповідно до ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, або звільнити його сплати. Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено вичерпний перелік випадків та підстав, за яких можливе відстрочення або звільнення від сплати судового збору. Жоден з цих випадків та жодна з цих підстав у справі не мають місця.

З зазначених в апеляційній скарзі відомостей випливає, що Державна казначейська служба України є юридичною особою (арк. 131), а тому згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про судовий збір» вона є платником судового збору.

Необґрунтованим є посилання Державної казначейської служби України як на підставу задоволення клопотання, що розглядається, на висновки, які містяться у постановах Верховного Суду від 18.06.2018 року у справі № 804/927/17 і від 20.06.2018 у справі № 914/1748/17, оскільки висновки у цих постановах мотивовано обставинами, які не є наявними у цій справі.

ОСОБА_1 обґрунтовував свої позовні вимоги частиною 2 ст. 625 ЦК України і саме на цій нормі права ґрунтується оскаржуване Державною казначейською службою України рішення про задоволення його вимог. Тож пункт 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», на який Державна казначейська служба України посилається як на одну з підстав для звільнення її від сплати судового збору, на спірні правовідносини не поширюється.

За викладених обставин клопотання Державної казначейської служби України про звільнення від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги задоволенню не підлягає.

Відповідно до підп. 6 п. 1 ч. 2, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», розмір судового збору за подання апеляційної скарги становить 1152 грн 60 коп., виходячи з наступного: ціна позову - 4511 грн 12 коп. х 1% = 45грн 11 коп., але мінімальна ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру на дату подання позову - 768 грн 40 коп. х 150 % = 1152 грн 60 коп.

Отже апеляційну скаргу належить залишити без руху з наданням строку для усунення цього недоліку.

Керуючись ч. 2 ст. 357 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу залишити без руху.

Запропонувати Державній казначейській службі України в десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали надати суду оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору у сумі 1152 грн 60 коп. за наступними реквізитами: рахунок отримувача № 0032 (код бюджетної класифікації 22030101), отримувач - УК у м. Чернігові/ м. Чернігів/ 22030101, , банк одержувача - Казначейство України (ЕАП), МФО 899998.

Роз`яснити, що в разі невиконання вимог цієї ухвали апеляційна скарга буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя О.К. Євстафіїв