Справа №464/2071/19
пр № 2-з/464/24/19
У Х В А Л А

10 квітня 2019 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду міста Львова Мичка Б.Р., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, поданоїдо подання позовної заяви,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони директору Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» або особі, яка виконує його обов'язки, а також іншим посадовим особам Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення трудових правовідносин між Львівським комунальним підприємством «Львівелектротранс» та ОСОБА_1, начальником юридичного відділу ЛКП «Львівелекротранс» або на переведення ОСОБА_1, начальника юридичного відділу ЛКП «Львівелектротранс», на іншу посаду до вирішення спору (справи) по суті. В обгрунтування заяви покликається на те, що 21.06.2016 почав працювати у Львівському комунальному підприємстві «Львівелектротранс» на посаді юрисконсульта 1 категорії, а з 11.04.2018 призначений начальником юридичного відділу ЛКП «Львівелектротранс». 27.11.2018 в зв'язку із звільненням директора відповідача ОСОБА_2 з 28.11.2018 виконання обов'язків директора наказом Управління транспорту Департаменту ЖГІ ЛМР за № 93-к покладено на заступника директора з економіки ОСОБА_3 з 29.11.2018. В подальшому 15.01.2019 наказом Управління транспорту Департаменту ЖГІ ЛМР за № 4-к ОСОБА_3 призначено на посаду директора ЛКП «Львівелектротранс» з 16.01.2019 терміном на 1 (один) місяць. На щотижневих нарадах за участі керівників всіх структурних підрозділів підприємства директор ОСОБА_3 неодноразово заявляв про неприйнятність для нього пропозицій будь-яких скорочень, поки він обіймає свою посаду. 15.02.2019 наказом Управління транспорту Департаменту ЖГІ ЛМР за № 10-к ОСОБА_3 продовжено термін дії контракту директора ЛКП «Львівелектротранс» ще на 1 (один) місяць з 16.02.2019 до 15.03.2019 року включно. В той ж самий день за підписом директора відповідача ОСОБА_3 було подано лист від 15.02.2019 за № 13/256 на ім'я заступника директора департаменту ЖГІ ЛМР ОСОБА_4 та виконуючого обов'язки начальника управління транспорту ОСОБА_5, в якому міститься прохання погодити зміни до штатного розпису та структуру підприємства згідно поданих додатків, які передбачають скорочення штатної одиниці - посади начальника юридичного відділу ЛКП «Львівелектротранс». 26.02.2019 директором відповідача ОСОБА_3 було прийнято наказ за № 58 «Про попередження про скорочення штату та переведення працівників», який передбачає скорочення штатної одиниці - посади начальника юридичного відділу ЛКП «Львівелектротрнас» з 01.05.2019 та попередження такого про наступне вивільнення. Вказує, що 05.03.2019 дізнався про існування листа директора ЛКП «Львівелектротранс» ОСОБА_3 «Голові профкому ЛКП «Львівелектротранс»» ОСОБА_6 від 01.02.2019 року № 09/171-1, в якому адресата даного листа було поінформовано про скорочення штату ЛКП «Львівелектротранс», що тягне за собою скорочення посади начальника юридичного відділу з 01.05.2019. В листі містилось посилання на додаток 1 до даного листа - копію наказу № 38а від 01.02.2019 року «Про реорганізацію юридичного відділу». Адресатом даного листа зроблено відмітку про його отримання 01.02.2019. Зазначає, що копія даного листа була надана йому референтом (юрисконсультом) ОСОБА_7, яка є відповідальною за ведення реєстрації кореспонденції, особисто, вийнявши копію листа з папки вихідних листів відповідача. Стверджує, що 05.03.2019 мав змогу ознайомитись в присутності працівника відділу кадрів із журналом реєстрації загальних наказів ЛКП «Львівелектротранс», в якому запис про реєстрацію наказу під № 38а від 01.02.2019 року було забілено ретушером. В подальшому 07.03.2019 провів розмову з головою профкому Первинної профспілкової організації ЛКП «Львівелектротранс» ОСОБА_6, який повідомив, що чергове засідання профкому відбудеться 27-28 березня 2019 року та на вимогу Позивача надав копію листа за підписом директора ОСОБА_3 від 01.02.2019р. № 09/171-1, тобто під тим же номером і датою, як і вищезазначений лист, в якому йшлось про скорочення посади начальника юридичного відділу, однак вже без посилання на наказ № 38а від 01.02.2019 року. Вказує, що 15.03.2019 року ОСОБА_3 було звільнено з посади директора ЛКП «Львівелектротранс», а натомість виконання обов'язків директора наказом Управління транспорту Департаменту ЖГІ ЛМР за № 19-к від 15.03.2019 року покладено на головного інженера підприємства ОСОБА_8, який в розмові з ним заявив, що нічого міняти у його статусі не буде, тобто підтвердив інформацію про наступне вивільнення відповідно до п. 1 ч. 1 ст.40 КЗпП України. 19.03.2019 на ім'я в.о. начальника Управління транспорту Департаменту ЖГІ ЛМР ОСОБА_9 було скеровано адвокатський запит адвоката ОСОБА_10 за № 1/03/19 в його інтересах, на який отримана відповідь від 25.03.2019 року № 2503-587, зі змісту якої слідує, що підставою для погодження Управлінням транспорту змін до штатного розпису ЛКП «Львівелектротранс», що передбачають скорочення посади начальника юридичного відділу, є лист директора ЛКП «Львівелектротранс» ОСОБА_3 від 15.02.2019року № 13/256, а не наказ самого Управління транспорту, як це передбачено Положенням про управління транспорту департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, затвердженим рішенням виконавчого комітету ЛМР від 18.11.2016р. № 1062 в редакції рішення виконавчого комітету ЛМР від 10.08.2018р. № 902 або ж наказ ЛКП «Львівелектротранс» щодо змін в організації виробництва і праці, які передбачають скорочення штату, якого немає. Зазначає, що фальсифікація відповідачем листа-повідомлення профспілкового органу про наступне скорочення посади та вивільнення позивача, а також відсутність належної підстави у формі наказу для затвердження й погодження змін до штатного розпису відповідача свідчать про порушення процедури вивільнення працівника за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, тобто йдеться про цілеспрямоване намагання посадових осіб відповідача, а також Управління транспорту та Департаменту житлово-комунальної інфраструктури Львівської міської ради, звільнити з роботи конкретного працівника - позивача, що суперечить вимогам законодавства про працю. Зазначає, що предметом позову буде визнання протиправним та скасування наказу Відповідача від 26.02.2019р. № 58 «Про попередження про скорочення штату та переведення працівників». Вказує, що прийняття спірного наказу відповідачем жодним чином не пов'язане із змінами в організації виробництва і праці, як це передбачено законодавством про працю, а спрямоване лише на незаконне звільнення працівника з мотивів дискримінації позивача через його принципову позицію та переконання щодо необхідності захисту прав інших працівників відповідача, а також відстоювання інтересів відповідача в роботі тендерного комітету, що не подобалось окремим посадовим особам відповідача, які постійно чинили тиск на Позивача з метою зміни його думки й переконань. Зазначає, що у зв'язку з тим, що Львівським комунальним підприємством «Львівелектротранс» як роботодавцем може бути прийняте рішення про звільнення з роботи Позивача у зв'язку із скороченням посади начальника юридичного відділу, що ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу роботодавця № 58 від 26.02.2019, відтак просить застосувати заходи забезпечення позову. Разом із тим вказує, що в позовній заяві, що ним готується, він оскаржує наказ відповідача, що передує та створює умови і підстави для вчинення посадовими особами відповідача дій, які можуть привести до прийняття рішень про звільнення позивача, а не сам наказ (рішення) про звільнення. При цьому позивач не ставить питання про зупинення дії оскаржуваного наказу в цілому чи окремих його пунктів, а, відтак, заявлені заходи забезпечення позову не є тотожними позовним вимогам. З урахуванням викладеного, просить заяву про забезпечення позову задовольнити задовольнити.

У відповідності до ч.1 ст.153 ЦПК України в судове засідання сторони не викликались.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку з огляду на таке.

Згідно з наказом директора Львівського комунального підприємства "Львівелектротранс" №58 "Про попередження про скорочення штату та переведення працівників" від 26.02.2019 у відповідності до затвердженого штатного розпису та структури підприємства, що вступають в дію з 01.05.2019, з метою оптимізації структури та економії фонду оплати праці ЛКП "Львівелектротранс" наказано, зокрема, провести скорочення штатної одиниці - посади начальника юридичного відділу з 01.05.2019; ОСОБА_11, начальнику відділу кадрів, попередити ОСОБА_1 - начальника юридичного відділу про скорочення посади начальника юридичного відділу з 01.05.2019 та з метою подальшого працевлаштування запропонувати працівнику вакантні посади на підприємстві станом на 26.02.2019.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову, поданої до пред'явлення такого, ОСОБА_1 має намір звернутися до суду з позовною заявою про визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 26.02.2019 №58 «Про попередження про скорочення штату та переведення працівників».

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У відповідності до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» встановлено, що у справах про захист трудових чи корпоративних прав не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення про звільнення позивача з роботи та зобов'язання відповідача й інших осіб не чинити перешкод позивачеві у виконанні ним своїх попередніх трудових обов'язків, оскільки таким чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

З огляду на викладене, враховуючи наведені обставини, вид забезпечення позову, який просить застосувати позивач, а також те, що в разі зобов'язання відповідача та інших осіб не чинити перешкод позивачеві у виконанні ним своїх попередніх трудових обов'язків, судом наперед буде надано правову оцінку оспорюваному наказу без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову, відтак суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Крім того, позивач не довів, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, в той час як забезпечення позову здійснюється лише з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149, 150, 152, 258-260, 261, 353 ЦПК України

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, поданої до подання позовної заяви відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів відповідно до вимог ст.ст. 351-356 Цивільного процесуального кодексуУкраїни з урахуванням Перехідних положень цього ж Кодексу.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченомуст.261 Цивільного процесуального кодексуУкраїни.

Суддя Б.Р. Мичка