Справа №639/7539/18
Провадження №4-с/639/13/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Баркової Н.В.,

за участю секретаря Кузнецової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 на дії та рішення старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

28.12.2018 року представник стягувача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою, зазначивши заінтересованою особою боржника ОСОБА_2, на дії та рішення старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 У своїй скарзі представник скаржника просить суд визнати неправомірною та скасувати постанову від 08.11.2018 року старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 про повернення виконавчого документа стягувачу, якою повернуто виконавчий лист №639/2165/17, виданий 04.08.2017 року Жовтневим районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 91 893,07 грн.

В обґрунтування своїх вимог представник стягувача посилається на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.06.2017 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково. На виконання вказаного рішення суду 04.08.2017 року видано виконавчий лист № 639/2165/17 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики від 07.11.2016 року у розмірі 90 983,24 грн. та судового збору в розмірі 909,83 грн., який був предявлений стягувачем до виконання до МВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області. 05.09.2017 року на підставі вказаного виконавчого листа державним виконавцем МВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_5 відкрито виконавче провадження №54598613. 08.11.2018 року старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 прийнята постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, якою повернуто виконавчий лист № 639/2165/17, виданий 04.08.2017 року Жовтневим районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 91 893,07 грн. Оскаржувана постанова була отримана 18.12.2018 року, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 у матеріалах виконавчого провадження. Сторона стягувача вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою, а також такою, що порушує права та свободи сторони стягувача. В зазначеній постанові державний виконавець Ростовський Р.В. зазначає, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Зазначені обставини не відповідають дійсності. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Боржнику на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, на яке може бути звернуто стягнення, державний виконавець не мав у своєму розпорядженні даних, які б свідчили про неможливість звернення стягнення на зазначене майно. Також, під час здійснення виконавчих дій у квартирі АДРЕСА_1 державний виконавець не здійснив якісний та всебічний огляд майна, на яке може бути звернуто стягнення, про що скаржник зазначив у своїх зауваження, у наслідок чого державний виконавець допустив необґрунтований висновок про відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення. Таким чином, висновок державного виконавця, зроблений ним у оскаржуваній постанові, стягувач вважає необґрунтованим і незаконним.

У звязку з викладеним, стягувач вимушений звернутися до суду з даною скаргою.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.12.2019 року скарга прийнята до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі. Призначено судове засідання.

09.01.2019 року на адресу Жовтневого районного суду м. Харкова за вх. №483 надійшли заперечення від боржника ОСОБА_2, в яких останній зазначив, що з доводами скарги він не згоден, вважає їх необґрунтованими, а постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 08.11.2018 року у ВП № 5459861 законною з наступних підстав. У відповідності до ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Представник стягувача посилається, що у нього наявне майно, на яке може бути накладене стягнення, однак державним виконавцем правильно враховані наступні обставини: боржнику дійсно на праві власності належить квартира АДРЕСА_2. Однак, по-перше, ця квартира придбавалась у шлюбі, а тому йому належить лише 1/2 квартири, і боржник є лише титульним власником. По-друге, дана квартира знаходиться в обтяженні за договором іпотеки, про що наявна інформація в матеріалах виконавчого провадження. У відповідності до ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо під час розподілу грошових сум у випадку, передбаченому пунктом 3 частини першої статті 45 цього Закону, стягнутої суми недостатньо для задоволення вимог стягувачів за виконавчими документами, кошти розподіляються виконавцем між стягувачами в такій черговості: у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна. Таким чином, звернення стягнення на предмет іпотеки неможливо поки не вирішено питання про задоволення вимог іпотекодержателя. Разом з тим, представник стягувача зазначає, що державний виконавець не здійснив якісний та всебічний огляд майна в квартирі АДРЕСА_2. Однак представник стягувача ОСОБА_4 був присутнім під час огляду в квартирі майна, на яке може бути звернуте стягнення. В квартирі наявне лише майно, на яке не може бути звернено стягнення, згідно з додатком до Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII «Перелік майна, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами». Тому ОСОБА_2 вважає, що старший державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобоварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 обґрунтовано дійшов висновку про відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення. Оскільки боржник вказує, що ніде не працює, не має депозитних коштів, не має майна, на яке може бути звернуто стягнення, то державний виконавець правильно дійшов висновку про наявність підстав для повернення виконавчого листа стягувачу. У звязку з викладеним, боржник ОСОБА_2 просить суд відмовити у задоволенні скарги стягувача та розглянути вказану справу у його відсутність.

Разом з тим, 09.01.2019 року на адресу Жовтневого районного суду м. Харкова за вх. №449 надійшли заперечення від старшого державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_3, в яких останній зазначив, що на примусовому виконанні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебувало виконавче провадження №54598613 з виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова по справі №639/2165/17 від 04.08.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики у розмірі 90983,24 грн. та судового збору у розмірі 909,83 грн. 05.09.2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №54598613. 18.09.2017 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника №54598613. В ході примусового виконання рішення державним виконавцем встановлено, що згідно відповіді Державної фіскальної служби України боржник ОСОБА_2 доходу не отримує, рахунки у банківських установах відсутні. Згідно відповіді Пенсійного Фонду України боржник пенсію не отримує, на підставі трудових та цивільно-правових договорів не працює. Згідно довідки БД «НАІС» транспортні засоби за боржником не зареєстровано. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, боржнику ОСОБА_2, РНОКПП: НОМЕР_1 на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина двокімнатної квартири, загальною площею 49,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3. Разом з тим, ж вбачається із Державного речових прав на нерухоме майно, вищевказана квартира є предметом іпотеки згідно Договору іпотеки №1843, від 12.05.2016 року, який посвідчив ПН ХМНО ОСОБА_6, іпотекодержателем є ОСОБА_7, розмір основного зобов'язання 470935,36 грн., строк виконання 12.11.2016 року. ОСОБА_3 вважає за необхідне повідомити та звернути увагу суду на те, що ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено перелік підстав, за наявності яких можливо здійснити стягнення до заставлене майно боржника. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; наявна письмова згода заставодержателю. Як вбачається із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, іпотекодержатель ОСОБА_7 мешкає за адресою: 94206, АДРЕСА_4. 18.10.2018 року державним виконавцем на адресу Харківського Главпоштампу направлено вимогу з метою надання інформації щодо можливості відправлення рекомендованої кореспонденції за адресою: 94206, АДРЕСА_5. Як вбачається із отриманої відповіді ПАТ «Укрпошта», відповідно до Указу Президента України від 14.11.2014 року №875/2014 «Про рішення ради національної безпеки і оборони України» від 04.11.2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» та відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» (зі змінами) ПАТ «Укрпошта» не здійснює пересилання пошти до населених пунктів Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в тому числі й до міста Алчевськ Луганської області. Таким чином, враховуючи вказані обставини згоду іпотекодержателя ОСОБА_7 щодо звернення стягнення на заставлене майно не надано. Крім того, 14 грудня 2017 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа задоволено. Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа громадянина України ОСОБА_2 до виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, а саме відповідно до виконавчого листа №639/2165/17, виданого 04.08.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики від 07.11.2016 року у розмірі 90983,24 грн. та судового збору в розмірі 909,83 грн. на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.06.2017 року. Згідно повідомлення Адміністрації Державної прикордонної служби України, на виконання Ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова по справі №639/2165/17 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 введено до відповідної бази даних Адміністрації Державної прикордонної служби України. Також в ході примусового виконання рішення державним виконавцем здійснено вихід за адресою, вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_6, в ході якого перевірити майновий стан боржника не вдалося можливим оскільки дверні ніхто не відчини, про що складено акт державного виконавця від 05.07.2018 року. 03.10.2018 року державним виконавцем здійснено повторний вихід за адресою, вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_6 в ході якого встановлено відсутність майна боржника за вказаною адресою, про що складено акт державного виконавця від 03.10.2018 року. 25.10.2018 року державним виконавцем здійснено повторний вихід за адресою, вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_6 у присутності представника стягувача - адвоката ОСОБА_4, в ході якого встановлено відсутність ліквідного майна, яке належить боржнику та на яке можливо звернути стягнення відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Вказана обставина була встановлена державним виконавцем у присутності представника стягувача - адвоката ОСОБА_4, у присутності боржника ОСОБА_2, а також у присутності понятих, про що є відповідні підписи в акті державного виконавця від 25.10.2018 року. Виконуючим обов'язки начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області 12.11.2018 року була проведена перевірка законності виконавчого провадження №54598613, про що винесено відповідну постанову. Згідно вказаної постанови, постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу від 08.11.2018 року не скасована. Тому доводи заявника про те, що постанова державного виконавця від 08.11.2018 року незаконна - є необґрунтованими. Таким чином державним виконавцем вжито відповідних заходів примусового виконання рішень, однак стягнути грошові кошти на користь стягувача не вбачається можливим через незалежні від волі державного виконавця причини, оскільки у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення. У звязку з викладеним, державний виконавець просить відмовити у задоволенні вказаної скарги та розглянути вказану скаргу у його відсутність.

В судовому засіданні 04.05.2019 року представник стягувача - адвокат ОСОБА_8 скаргу підтримала, просила задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини. Інші учасники справи надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що на примусовому виконанні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебувало виконавче провадження №54598613 з виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова по справі №639/2165/17 від 04.08.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики у розмірі 90983,24 грн. та судового збору у розмірі 909,83 грн.

В ході примусового виконання рішення державним виконавцем встановлено, що згідно відповіді Державної фіскальної служби України боржник ОСОБА_2 доходу не отримує, рахунки у банківських установах відсутні (а.с.25-26).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, боржнику ОСОБА_2, РНОКПП: НОМЕР_1 на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина двокімнатної квартири, загальною площею 49,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3. Крім того, вищевказана квартира є предметом іпотеки згідно Договору іпотеки №1843, від 12.05.2016 року, який посвідчив ПН ХМНО ОСОБА_6, іпотекодержателем є ОСОБА_7, розмір основного зобов'язання 470935,36 грн., строк виконання 12.11.2016 року. (а.с.33-37).

Іпотекодержатель ОСОБА_7 мешкає за адресою: 94206, АДРЕСА_5 (а.с.29).

Як вбачається із отриманої відповіді ПАТ «Укрпошта» від 23.10.2018 року, відповідно до Указу Президента України від 14.11.2014 року №875/2014 «Про рішення ради національної безпеки і оборони України» від 04.11.2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» та відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» (зі змінами) ПАТ «Укрпошта» не здійснює пересилання пошти до населених пунктів Донецької та Луганської областей на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в тому числі й до міста Алчевськ Луганської області (а.с.30-31).

Відповідно до повідомлення Адміністрації Державної прикордонної служби України від 14.03.2018 року, на виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова по справі №639/2165/17 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 введено до відповідної бази даних Адміністрації Державної прикордонної служби України (а.с.32).

Крім того, в ході примусового виконання рішення державним виконавцем здійснено вихід за адресою, вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_6, в ході якого перевірити майновий стан боржника не вдалося можливим оскільки двері ніхто не відчини, про що складено акт державного виконавця від 05.07.2018 року (а.с.27).

03.10.2018 року державним виконавцем здійснено повторний вихід за адресою, вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_6 в ході якого встановлено відсутність майна боржника, що підлягає опису, за вказаною адресою, про що складено акт державного виконавця від 03.10.2018 року (а.с.28).

08.11.2018 року старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, якою повернуто виконавчий лист № 639/2165/17, виданий 04.08.2017 року Жовтневим районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 91 893,07 грн. В якості підстав вказано п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначеною постановою встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними (а.с.7-8).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на момент винесення постанови) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно з ч. 5 ст. 37 цього Закону повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, не позбавляє його права повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України, яка кореспондується зі ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Згідно з ч.2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Відповідно до ч.3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом розяснень, що містяться у п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обовязку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на викладене, враховуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що постанова від 08.11.2018 року старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 про повернення виконавчого документа стягувачу, якою повернуто виконавчий лист №639/2165/17, виданий 04.08.2017 року Жовтневим районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 91 893,07 грн., постановлена державним виконавцем в межах його повноважень, в результаті комплексу проведених виконавчих дій по розшуку майна боржника та на підставах, встановлених Законом України «Про виконавче провадження», при цьому права стягувача не порушені, оскільки останній не позбавлений права повторно предявити до виконання виконавчий документ, а строки для його предявлення не сплинули. Таким чином суд не знаходить передбачених законом підстав для задоволення вказаної скарги.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 260, 261, 447, 449, 451 ЦПК України, Конституцією України, ст.ст. 1, 11, 12, 18, 19, 37, 47, 74 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 на дії та рішення старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 - відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 09.04.2019 року.

Суддя Н.В. Баркова