Справа № 523/2048/19
Провадження №2/523/2241/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2019 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді - Сувертак І.В.

за участю секретаря Круглікова О.О.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в місті Одесі,

цивільну справу за позовом, в порядку спрощеного провадження,

фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) про відшкодування збитків в порядку регресу,-

Установив:

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача, ОСОБА_2 матеріальних збитків спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та просив стягнути з відповідача суму завданої майнової шкоди у розмірі 89878 грн. 66 коп. в порядку регресу та сплачений судовий збір у розмірі 898 грн. 79 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 6000 гривень.

Свої вимоги мотивує тим, що 02 лютого 2017 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_2 (страхувальник) було укладено Поліс добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/2532201, згідно умов якого страховик прийняв під страховий захист майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Nissan», державний номерний знак « НОМЕР_1 ».

У відповідності до умов даного договору, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь потерпілого страхове відшкодування.

07.07.2017 року по у м. Одесі на перехресті вул. Торгова - вул. Щепкіна мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Nissan», державний номерний знак « НОМЕР_1 » під керуванням відповідача та автомобіля «Ауді», номерний знак « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_3 .

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, транспортному засобу «Ауді», номерний знак « НОМЕР_2 », було завдано механічних ушкоджень. ОСОБА_3 помер.

Виконуючи взяті на себе зобов`язання по договору страхування, на підставі страхового акту № 05102-24 від 05 червня 2018 року, ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило страхове відшкодування у розмірі 45288 грн. 66 коп., що підтверджується платіжним дорученням №12522 від 05 червня 2018 року.

Також, на підставі страхового акту № 05102-24 від 05 червня 2018 року, ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило страхове відшкодування, пов`язаної зі смертю ОСОБА_4 у розмірі 44590 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №12489 від 05 червня 2018 року.

Відповідно до Вироку Приморського районного суду м. Одеси від 30.11.2017 року, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення відповідачем, ОСОБА_2 ПДР України, чим останній скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України.

З огляду на вищезазначене, у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати завдані збитки в порядку регресу у розмірі сплаченого Страховиком страхового відшкодування.

25.10.2018 року між ПрАТ «СК «ВУСО» (первісний кредитор) та фізичною особою-підприємцем «Попов Вячеслав Євгенович», (новий кредитор) укладено Договір № 25/10/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом № АК/2532201 від 02 лютого 2017 року.

Таким чином, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу.

На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 89878 грн. 66 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 898 грн. 79 коп.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 07 березня 2019 року, було відкрито спрощене провадження по справі та надано відповідачу строк для надання відзиву на позов. (а.с. 64,65).

Позивач надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на задоволенні позову. (а.с. 76,77).

Відповідач в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином за адресою останнього відомого місця реєстрації, причин неявки суду не сповістив та з будь-якими заявами на адресу суду не звертався. (а.с.79,80). Окрім того, відповідача про розгляд справи неодноразово було сповіщено на офіційному веб-сайті суду. (а.с. 68, 78).

Відповідач в установлений судом строк відзив та будь-яких інших клопотань не надав.

Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача.

Згідно з ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Частиною 3 статті 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частина 2 статті 43 ЦПК встановлює, що учасники справи зобовязані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обовязковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Суд встановив наступні обставини.

02 лютого 2017 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_2 (страхувальник) було укладено Поліс добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/2532201, згідно умов якого страховик прийняв під страховий захист майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Nissan», державний номерний знак « НОМЕР_1 ». (а.с. 12).

У відповідності до умов даного договору, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь потерпілого страхове відшкодування.

07.07.2017 року по у м. Одесі на перехресті вул. Торгова-вул. Щепкіна мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Nissan», державний номерний знак « НОМЕР_1 » під керуванням відповідача та автомобіля «Ауді», номерний знак « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_3 .

Відповідно до Вироку Приморського районного суду м. Одеси від 30.11.2017 року, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення відповідачем, ОСОБА_2 ПДР України, чим останній скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України. (а.с. 13-15).

Відповідно ж до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто враховуючи вищевикладене, факт винуватості ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди від 03 квітня 20107 липня 2017 року, є встановленим і доказуванню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Крім того відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», від 27.03.1992 року № 6, джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Виконуючи взяті на себе зобов`язання по договору страхування, на підставі страхового акту № 05102-24 від 05 червня 2018 року, ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило страхове відшкодування у розмірі 45288 грн. 66 коп., що підтверджується платіжним дорученням №12522 від 05 червня 2018 року. (а.с. 53, на звороті).

Також, на підставі страхового акту № 05102-24 від 05 червня 2018 року, ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило страхове відшкодування, пов`язаної зі смертю ОСОБА_4 у розмірі 44590 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №12489 від 05 червня 2018 року. (а.с. 20,23, на звороті).

Відповідачу було направлено вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди, однак вимога осталась без уваги відповідача та грошові кошти в порядку регресу повернені не були.

25.10.2018 року між ПрАТ «СК «ВУСО» (первісний кредитор) та фізичною особою-підприємцем «Попов Вячеслав Євгенович», (новий кредитор) укладено Договір № 25/10/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом № АК/2532201 від 02 лютого 2017 року.

Таким чином, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу.

Відповідно до правового висновку Верховного суду України, який міститься у постанові від 13.02.2014 року неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову.

Частина 1 статті 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи вищевикладене, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі та стягує з відповідача суму завданої майнової шкоди в порядку регресу у розмірі 89878 грн. 66 коп. в порядку регресу та сплачений судовий збір у розмірі 898 грн. 78 коп.

Окрім того, позивачу відшкодовуються витрати на правову допомогу у розмірі 6000 гривень, оскільки останні підтверджені належними та допустимими доказами, квитанцію та актом здачі прийняття робіт. (а.с. 57, 58).

Керуючись ст.ст. 4-7,11-13,17-18,109,131,137, 141, 211, 223, 263-265, 268, 352,354 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) про відшкодування збитків в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_4 , на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (р/р НОМЕР_4 в ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 320649) завдані збитки в порядку регресу у загальному розмірі 89878 грн. 66 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_4 , на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (р/р НОМЕР_4 в ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 320649) судовий збір в сумі 898 грн. 78 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_4 , на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (р/р НОМЕР_4 в ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 320649) витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27 серпня 2019 року.

Суддя