Справа № 310/3329/19
РІШЕННЯ

Іменем України

04 вересня 2019 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі головуючого судді Богомолової Л.В.,

при секретарі Олейнік Н.М.

за участю представників Бердянської ради Калініченко Ю.В., Забаріна А.Ф., Замета Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Бердянської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа КП «Житлосервіс -2а» БМР про визнання особи такою, що втратила право користування приміщенням гуртожитку, -

В С Т А Н О В И В :

В травні 2019 року Бердянська міська рада звернулася до Бердянського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа КП «Житлосервіс -2а» БМР про визнання особи такою, що втратила право користування приміщенням гуртожитку вказуючи, що у відповідності до довідки балансоутримувача будинку КП «Житлосервіс - 2а» від 28.03.2019 року № 642 в кімнаті АДРЕСА_1 зареєстровано місце постійного проживання ОСОБА_1

05.12.2017 року, 25.06.2018 року та 28.01.2019 року комісією були проведені обстеження кімнати на предмет проживання відповідача та було встановлено що ОСОБА_1 за місцем реєстрації не проживає більше двох років.

Оскільки відповідач більше двох років не проживає у кімнаті гуртожитку, житловою площею не цікавиться, не оплачує комунальні послуги, позивач вимушений звернутись до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням гуртожитку.

Представник позивача Замета Н.О. надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, справу просить розглянути в її відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про причини неявки до суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив не надав, хоча повідомлений в установленому порядку про місце та час розгляду справи, у судове засідання викликався судовими повістками з повідомленням.

Третя особа КП «Житлосервис 2А» в судове засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив не надав, хоча повідомлений в установленому порядку про місце та час розгляду справи, у судове засідання викликався судовими повістками з повідомленням.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що будинок гуртожитку по АДРЕСА_1 перебуває у власності територіальної громади міста Бердянська в особі Бердянської міської ради на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.07.2003 року, виданого на підставі рішення Бердянської міської ради № 342 від 19.06.2003 року ( а.с.11-12).

Відповідно до довідки балансоутримувача будинку КП «Житлосервіс - 2а» від 28.03.2019 року № 642, в кімнаті АДРЕСА_1 зареєстровано місце постійного проживання ОСОБА_1

ОСОБА_1 , будучи зареєстрованим за адресою місцезнаходження кімнати гуртожитку, в ній не проживає більше двох років, житловою площею не цікавиться, не оплачує комунальні послуги, що підтверджується актами про не проживання від 05.12.2017 року, 25.06.2018 року та 28.01.2019 року ( а.с.6-8).

Як вбачається з довідки № 642 від 28.03.2019 року ( а.с.9) у кімнаті АДРЕСА_1 зареєстрована одна особа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як показала суду свідок ОСОБА_3 , вона мешкає в гуртожитку з 1986 року в кімнаті АДРЕСА_2 та знає відповідача ОСОБА_1 , який у кімнаті №13 цього гуртожитку не проживає більш, ніж три роки, у зв`язку з чим в нього відключено світло. Хтось казав, що він проживає у дружини, але вона точно не знає, оскільки останній раз бачила його три роки тому.

ОСОБА_1 комунальні послуги не сплачує, має заборгованості за комунальні послуги, а саме: за квартплату станом на 01.03.2019 року в сумі 2785 грн.21 коп. відповідно до довідки Жилосервиса-2А від 27.03.2019 року ( а.с.10), за теплопостачання станом на 01.03.2019 року в сумі 10835,35 грн. відповідно до довідки Бердянського підприємства теплових мереж № 1061 від 04.04.2019 року ( а.с.13), за водопостачання станом на 01.04.2019 року в сумі 635,41 грн. відповідно до довідки № 202 від 09.04.2019 року ( а.с.14-16),

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися для захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції.

За змістом ст. 9 ЖК України, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в, зокрема, будинках державного чи громадського житлового фонду. Громадяни мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад. Ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян.

Як вбачається із ст. 130 ЖК України, порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується КМ України.

Ч. 1 ст. 61 ЖК України передбачено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно із ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку.

В судовому засіданні встановлено, що вказаний вище гуртожиток знаходиться у комунальній власності та відповідач є наймачем житлової площі у цьому гуртожитку.

Відповідно до абз. 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Відповідач є зареєстрованим у гуртожитку за вказаною позивачем адресою, однак так як він там фактично не проживає більше 6 місяців без причин, що могли б бути оцінені і визнані судом як поважні, будь - які правові підстави для перебування на реєстраційному обліку за адресою реєстрації у вказаному вище гуртожитку у відповідача відсутні; він втратив право користування житловим приміщенням у гуртожитку.

Своїм перебуванням на теперішній час на реєстраційному обліку за адресою вказаного вище гуртожитку у кімнаті (квартирі), де на законних підставах зареєстрований проживаючим позивач, відповідач порушує права позивача не тільки неприйняттям участі у оплаті нарахованих комунальних послуг та плати за обслуговування гуртожитку, а й створює перешкоди у реалізації позивачем у повному обсязі прав та охоронюваних законом інтересів як наймача житлової площі у зазначеному вище житловому приміщенні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим позов задовольнити, оскільки позовні вимоги обґрунтовані.

Даних про те, що маються будь - які перешкоди для фактичного проживання відповідача у зазначеній вище квартирі гуртожитку, немає.

Таким чином, у судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача у тій їх частині, що відповідач більше півроку не проживає у вказаній вище квартирі (кімнаті) без причин, які можна було б оцінити як поважні.

З відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у виді суми судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 80 - 82, 89, 141, 209, 223, 263 265, п. 9 ст. 1 розд. ХIII «Прикінцеві положення» ЦПК України, ст. ст. 9, 130, 71, 72, ч. 1 ст. 61 ЖК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов Бердянської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа КП «Житлосервіс -2а» БМР про визнання особи такою, що втратила право користування приміщенням гуртожитку - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь Бердянської міської ради р/р 2434 код 02140805 код банку №813015 ГУДКСУ у Запорізькій області судові витрати в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривна 00 копійок.

Копію рішення надіслати сторонам в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, надавши в Запорізький апеляційний суд апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5, п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області Л. В. Богомолова