Справа № 456/2927/18
Провадження № 2/456/278/2019
РІШЕННЯ

іменем України

09 квітня 2019 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Саса С. С. ,

при секретарі Карпин О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення ідеальної частки із загального майна співвласників та відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просить виділити їй частку 92,1 кв.м. загальної площі із спільного майна двох співвласників, оскільки дана частина належить їй на праві приватної власності з 2001 року, як спадкоємця після смерті її батька ОСОБА_3. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сторони проживають за спільною адресою, хоча позивачу належить частка розміром 92,1 кв.м., а за відповідачем 120 кв.м., згідно даних технічного паспорта. Будинок було збудовано батьками позивача: ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які померли. Загальна площа будинку становить 212,1 кв.м., з яких: частка позивача становить 92,1 кв.м., а відповідача 120 кв.м. Також, позивач зазначає про наявність земельної ділянки загальною площею 520,45 кв.м. Окрім цього, при зверненні в управління соціального захисту населення Моршинської міської ради для оформлення субсидії, позивачу було повідомлено, що будинок загальною площею 212,1 кв.м., тому отримання субсидії на свою частку є неможливим, оскільки будинок не розділений і не має окремого номера. Оскільки відповідач відмовився добровільно розділити будинок, внаслідок чого було завдано шкоду та позбавлено права на отримання субсидії. Також, даний розподіл будинку потрібен позивачу для отримання окремого номера, а тому позивач змушена звернутися до суду.

Позивачем також зазначено, що загальна сума витрат, яку позивач поніс на правову допомогу, становить 9000 грн.

Окрім цього, позивачем подано уточнення позовних вимог, поданих 12.11.2018 року, з яких вбачається, що позивач просить стягнути матеріальну шкоду в сумі 560,31 грн. переплату за комунальні послуги за 5 місяців 2018 року, моральну шкоду в сумі 3000 грн. та сплаченого судового збору. Обгрунтовує свої вимоги тим, що відповідач наніс матеріальну шкоду в розмірі 560,31 грн. за переплату за комунальні послуги, оскільки Управління соціального захисту населення Моршинської міської ради відмовило у наданні субсидії. Тому згідно наданого розрахунку за 5 місяців, позивач переплатила за комунальні послуги в розмірі 560,31 грн. Окрім цього, позивач оцінює моральну шкоду в розмірі 3000 грн., адже відповідач порушив її конституційні права. Також, позивач просить стягнути сплачений судовий збір.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задоволити.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що він згідний на роз'єднання номерів будинку, а позов в частині виплати матеріальної та моральної шкоди не визнає.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що у позові слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно рішення №138 від 18.11.1986 року виконавчого комітету Моршинської селищної ради народних депутатів Львівської області затверджено акт про закінчення будівництва і введення в експлуатацію будинку гр. ОСОБА_3 по вул. Лесі Українки, 21а в сел.Моршин, жила площа 39,26 кв.м., корисна площа 75,92 кв.м., визнано право власності на будинок по вул. Л.Українки, 21а в сел.Моршин за ОСОБА_3, дозволено Стрийському МБТІ зареєструвати право особистої власності на даний будинок.

Згідно рішення №197/13 від 23.12.1997 року виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області вбачається, що передано у приватну власність гр. ОСОБА_3 для обслуговування житлового будинку по вул. Л.Українки, 21а/1 в м.Моршин земельну ділянку загальною площею 520,45 кв.м.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-СГ № 200391, виданого Моршинською міською радою Стрийського району Львівської області ОСОБА_3 помер 17.04.2001 року, актовий запис №14.

Із копії свідоцтва про смерть серії І-СГ № 112284, виданого Моршинською міською радою Стрийського району Львівської області ОСОБА_4 померла 28.10.1998 року, актовий запис №42.

З копії технічного паспорта виготовленого Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 23.11.2017 року на замовлення ОСОБА_1 вбачається, що загальна площа будинку за адресою: м.Моршин, вул. Лесі Українки, 21а, становить 212,1 кв.м., з яких житлова площа 103,8 та 108,3 допоміжна площа. Всього квартир дві, згальна площа яких: 92,1 кв.м. та 120,00 кв.м. Окрім цього наявне самочинне будівництво із площею під час переобладнання 24,8 кв.м.

З копії технічного паспорта виготовленого Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 24.01.2019 року на замовлення ОСОБА_2 вбачається, що загальна площа по будинку за адресою: м.Моршин, вул. Лесі Українки, 21а становить 207,8 кв.м.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до Постанови Вищого адміністративного суду України від 18.02.2016 року справа № К/800/24520/15 вбачається, що документом, який підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси, може бути як рішення органу місцевого самоврядування, так і інший документ, незалежно від форми, виданий відповідним органом, який дає змогу встановити факт присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси, зокрема довідки, виписки.

З цього вбачається, що якщо фізична особа бажає отримати адресу для обєкта нерухомого майна, то звертається з відповідною заявою до виконавчого комітету місцевої ради. Порядок подання такої заяви та кількість документів, що до неї долучаються визначається відповідними положеннями, що регулюють присвоєння, чи/та зміну поштових адрес. У разі відсутності такого положення заява не може розглядатися пізніше терміну встановленого Законом України «Про звернення громадян». Результатом при поданні вищезгаданої заяви є рішення виконавчого комітету місцевої ради про присвоєння адреси обєкту чи рішення про відмову такого присвоєння. Відмова у присвоєнні адреси має містити чітке посилання на норми законодавства, що стали підставою для відмови.

Відтак, присвоєння поштової адреси законодавством віднесено до компетенції органів місцевого самоврядування.

Позивач не надала суду жодних доказів того, що вона зверталася із заявою про присвоєння окремої поштової адреси належної їй частини будинку до органу місцевого самоврядування і їй було відмовлено у цьому.

Крім цього, позивач не надала суду жодних доказів того, що вона зверталася до відповідача щодо надання ним згоди на присвоєння окремої поштової адреси та таким було їй відмовлено.

Також, суд враховує, що позовна вимога викладена наступним чином: виділити 92,1 кв.м. загальної площі із спільного майна двох співвласників для отримання окремого номера. Така позовна вимога не може бути виконана відповідачем, оскільки відповідач є фізичною особою та не має повноважень щодо присвоєння поштової адреси будинку.

Відтак, в ході розгляду справи, судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення з боку відповідача прав позивача, так як частки сторін у будинку за адресою: Львівська область, м.Моршин, вул. Лесі Українки, 21 а, визначені, доказів звернення позивача до органу місцевого самоврядування щодо присвоєння адреси та відмови відповідача у наданні згоди до матеріалів справи не долучено, присвоєння поштової адреси будинку не входить до компетенції суду.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позивач обрала спосіб захисту, який не грунтується на законі, присвоєння поштової адреси будинку є компетенцією органу місцевого самоврядування та присвоєння адреси судом буде втручанням у дискреційні повноваження органу місцевого самоврядування, а тому позовні вимоги в даній частині не підлягають задоволенню.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Судом встановлено, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження понесення витрат на правову допомогу, зокрема, відсутні акт приймання-передачі наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правничої допомоги, які оформлені у встановленому законом порядку.

Із долученої копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТзОВ «СТРОЙТРАНСТЕХКОМПАНІЯ» вбачаються дані про основний вид економічної діяльності є торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами, долучена неналежно завірена копія титульної сторінки статуту ТзОВ «СТРОЙТРАНСТЕХКОМПАНІЯ», а також договір про надання правової допомоги від 01.07.2018 року, який не завірений мокрою печаткою, не є підтвердженням факту надання правової допомоги. Окрім цього, підпис позивача відрізняється від підпису на позовній заяві та договору про надання правової допомоги, долученої копій довіреності, що викликає у суду сумніми щодо достовірності даних документів. Тому, долучені квитанції до касового ордера № 1,2,3,4,5,6,7, які скріплені печаткою ТзОВ «СТРОЙТРАНСТЕХКОМПАНІЯ» про сплату на загальну суму 7500 грн., хоча позивач просив стягнути 9000 грн., не є належним підтвердженням понесених витрат на правову допомогу, а тому у стягненні судових витрат на правову допомогу слід відмовити.

Окрім цього, позивач не надала суду жодних доказів того, що вона зверталася із заявою про призначення субсидії до Управління соціального захисту населення Моршинської міської ради і їй було відмовлено у цьому. Тому суд не приймає до уваги покликання позивача про стягнення матеріальної шкоди в сумі 560,31 грн. переплати за комунальні послуги за 5 місяців 2018 року та долучені копії квитанцій про оплату комунальних послуг.

Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди, то такі, на думку суду, не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до норми ч.1, п.3 ч. 2, ч.3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У пункті 5 вищевказаної постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Як зазначив позивач, моральна шкода полягає у порушенні його конституційних прав. Однак дані обставини не свідчать про наявність моральної шкоди. Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, суд приходить до переконання про безпідставність позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, в ході розгляду справи судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення з боку відповідача прав позивача, так як будинок вже фактично поділений між сторонами, технічна документація на даний будинок наявна в матеріалах справи, а присвоєння поштової адреси домоволодінню не входить до компетенції суду.Крім того, позивачем не надано суду доказів того, що їй було відмовлено відповідними органами, як і не надано доказів того, що відповідачем не було надано такої згоди. Окрім цього, посилання позивача на відшкодування матеріальної, моральної шкоди та витрат на правову допомогу, судом визнаються необґрунтованими, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору у розмірі 704,00 грн., не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення ідеальної частки із загального майна співвласників та відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_5