Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/398/18
Провадження № 2/650/40/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.01.2019 р. Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого - судді Коваля В.О.

за участі секретаря - Пилипенко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Велика Олександрівка справу за позовом

ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості ,-

встановив:

19 березня 2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.04.2013 року у розмірі 74360,44 грн, яка складається: із заборгованості за кредитом в сумі 3610,33 грн; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 62699,99 грн.; заборгованості за пенею та комісією в сумі 4032,96 грн.; штрафи: 500,00 грн. (фіксована частина) та 3517,16 грн. (процентна складова).Судові витрати покласти на відповідача.

Позовна заява мотивована тим, що між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк» (далі - Банк, ПАТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_2 30.04.2013 року, у порядку частини першої статті 634 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-ІV (далі- ЦК України), шляхом укладення договору приєднання, укладено Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), який складає: заява останнього № б/н від 30.04.2013 року, «Умови та правила надання банківських послуг», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року (далі - Умови) та «Тарифи Банку» (далі - Тарифи), які викладені на банківському сайті, згідно з умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 3000 грн у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, попередню згоду на зміну якого Банком за власною ініціативою відповідач надав у відповідності до пунктів 2.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору.

При цьому обов'язок відслідковування витрат коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту покладений на відповідача, що передбачено пунктом 2.1.1.5.7 Договору.

Факт укладення між сторонами Договору підтверджується заявою позичальника в якій він своїм підписом погодився із всіма запропонованими умовами та фактом користування картковим рахунком та використанням кредитних коштів, для чого Банком були створені умови дистанційного отримання актуальної інформації та керування картковим рахунком за допомогою фінансового телефону та інших засобів.

Банк зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором (далі - Розрахунок), згідно з яким станом на 22.02.2018 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за кредитом в сумі 74360,44 грн, яка складається: із заборгованості за кредитом в сумі 3610,33 грн; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 62699,99 грн.; заборгованості за пенею та комісією в сумі 4032,96 грн.; штрафи: 500,00 грн. (фіксована частина) та 3517,16 грн. (процентна складова).

З огляду на те, що відповідач ухиляється від виконання вищезазначеного обов'язку за кредитними зобов'язаннями позивач вважає, що його порушене право може бути захищене шляхом стягнення на його користь визначеного розміру заборгованості.

Представник АТ КБ "ПриватБанк" в судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі просить їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві, на підтвердження яких надав відповідні пояснення у письмовій формі.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні надала суду пояснення вказавши, що ОСОБА_2 отримав картку «Універсальна» за якою у нього виник борг в сумі 272 грн., після чого картку «Універсальна» було переоформлено на картку «Голд» до 2017 року в якій було встановлено ліміт з 16.10.2013 року-2500 грн., але її клієнт відповідач по справі не був з цим ознайомлений, ним не було підписано умови користування вказаною карткою, вказала, що кредитний договір необхідно укладати в письмовій формі, але ніяких умов користування «Голд» ОСОБА_2 не підписував. Вказала, що остання дія за карткою 05.10.2013 року, а підтвердження того, що ОСОБА_2 отримав картку «Голд» позивач не надав, тому за пропуском строку позовної давності просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відзив на позов не подано.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази, перевіривши наведені сторонами обставини, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на таке.

30.04.2013 року позивачем було заповнено та підписано бланк Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, в якій він погодився із тим, що така заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, з якими він ознайомився, складають між ним та Банком Договір про надання банківських послуг.

При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 30.04.2013 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що ОСОБА_2 висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки "Універсальна" та особистим підписом засвідчив, що " Я згоден з тим, що ця заява, разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді".

Також до матеріалів позовної заяви долучено "Довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, Gold" з якої чітко вбачається, що Відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,30% (27,60% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо.

Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови.

Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку.

Приймаючи до уваги те, що за ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, то відсутність підпису Відповідача в Умовах, при наявності його письмового свідчення про те, що він ознайомлений у письмовому вигляді та згідний з Умовами та Тарифами, що Заява разом із Умовами та Тарифами складають договір про надання банківських послуг, не є підставою вважати, що Умови укладені поза межами договору та є не допустимими доказами.

Відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правилами надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг.

Позивач надав виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки.

З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором.

Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку Відповідача - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції).

Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі.

V Пунктом 21 Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснено, що Договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов'язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії.

Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача.

Згідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення кредитної заборгованості за договором.

Враховуючи норми закону та докази що містяться в матеріалах справи можна дійти висновку, що правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов'язання не виконані та кредитором не прийняті.

На момент укладення кредитного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами; правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, зокрема надання кредиту Позичальнику.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договорів, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. З ст. 6 ЦПК України, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Кредитний договір укладений із Відповідачем складається із: Заяви позичальника, Пам'ятки Клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів Банку.

Про згоду Відповідача на укладення договору саме в такій формі та ознайомлення Відповідача з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами свідчить підпис Відповідача в Заяві позичальника наступного змісту: "Я согласен (-на) с тем, что данное заявление вместе с Памяткой Клиента, Условиями и правилами предоставления банковских услуг, а также Тарифами составляют между мной и банком Договор о предоставлении банковских услуг. Я ознакомился (-ась) с договором о предоставлении банковских услуг до его заключения и согласен (-на) с его условиями. Экземпляр договора о предоставлении банковских услуг согласен (-на) получить путем распечатки с сайта http://privatbank.ua. Правила предоставления банковских услуг размещены на официальном сайте Приватбанка www.privatbank.ua. Я обязуюсь исполнять требования Правил предоставления банковских услуг, а также регулярно ознакамливаться с их изменениями на сайте Приватбанка www.pribatbank.ua".

Що саме й було встановлено та не спростовано Відповідачем.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту.

В заяві - анкеті клієнта, зазначено початкову суму кредитного ліміту, однак, умовами договору визначено (п. 2.1.1.2.3.), що Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт.

Пунктом 2.1.1.2.4. УіП встановлено, що підписання цього договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. встановлення певної суми кредитного ліміту не є фінансовою операцією, що вимагає документального підтвердження.

Відповідальність клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту - як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом введення ПІН-коду (в банкоматах) або підписанням чека (розрахунок через Р08-термінал торгової точки), саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальникові.

При проведенні претензійно-позовних заходів ключову роль відіграє заборгованість клієнта (сума фактично отриманих коштів та нарахована плата за користування ними), а не сума стартового кредитного ліміту по карті. Тому належним доказом зняття коштів з карткового рахунку клієнта є виписка.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.І ст. 259 ЦК України).

Необхідно звернути увагу, що даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях - ануітет, тощо.

Відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов'язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту.

Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки.

Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Верховний суд України неодноразово висловлювався відносно сроку виконання зобов'язань по кредитам, що надаються у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитні картки, а саме 19.03.2014 року справа № 6-14цс14 та 18.06.2014 року справа №661 цс 14 «Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору."

Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця.

Отже, строк випущеної картки до останнього дня 06.2017 року.

Позивач же звернувся до суду з позовом до Відповідача 06.03.2018 року - до спливу строку позовної давності.

У звязку з цим, обставини, на які Відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності Позивачем дотримано при зверненні до суду.

Також необхідно зауважати, що згідно виписки по рахунку, вбачається, що Відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобовязання за кредитом, що свідчить про те, що Відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобовязання за Договором. Тому посилання Відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги.

Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Правильність наданого позивачем розрахунку суми заборгованості за кредитом та по процентам за користування ним відповідач не заперечив.

Зміст позовних вимог, підстави позову та встановлені законом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли цивільні правовідносини з приводу виконання кредитного договору, які врегульовані Договором та положеннями нижченаведених статей Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-ІV (далі - ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до частини другої статті 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Тобто вказані правовідносини сторін унормовані вищезазначеним Договором та вимогами ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини другої статті 1052 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

На час розгляду справи суду не надано доказів виконання відповідачем обов'язку визначеного Договором щодо повернення суми кредиту та процентів за користування ним, а отже він є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Ураховуючи фундаментальні принци цивільного судочинства, а саме змагальність та диспозитивність, суд визнає обґрунтованим наданий позивачем Розрахунок заборгованості за договором, оскільки він відповідає обставинам справи.

Отже, наведені обставини свідчать про те, що права позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, порушені неправомірною поведінкою відповідача, який свідомо ухиляється від виконання взятих на себе договірних зобов'язань, внаслідок чого позивач позбавлений можливості отримати те на що він розраховував вступаючи у відповідні договірні відносини.

Завлений позивачем спосіб захисту відповідає змісту правовідносин та обумовлений умовами Договору, а отже є належним та виправданим.

Засади змагальності та диспозитивності встановлюють, що обов'язок доказування обставин, які мають значення для справи, покладається на сторону, яка заявляє про них, а ризик настання наслідків вчинення або невчинення відповідної процесуальної дії несе сторона (частини третя та четверта статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України).

Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, а доказування не може грунтуватись на припущеннях (частини перша та шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідач не надав доказів, які б спростували твердження позивача щодо дотримання строку позовної давності, заперечення на позов не надійшло.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки відповідач на час розгляду справи не виконав зобов'язань за кредитним договором, а відповідні вимоги заявлені позивачем в межах строку позовної давності.

У відповідності до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1762 грн слід покласти на відповідача у зв'язку з повним задоволення позову.

Керуючись статтями 12, 13, 141, 209, 259, 263 - 265 ЦПК України, Великоолександрівський районний суд Херсонської області

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість у розмірі 74 360 (сімдесят чотири тисячі триста шістдесят) грн. 44 коп. за кредитним договором № б/н від 30.04.13 року, яка складається з наступного:

-3610,33 грн. - заборгованість за кредитом;

-62 699,99 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

-4032,96 грн. - заборгованість за пенею та комісією;

-штрафи: 500,00 грн. (фіксована частина) та 3517,16 грн. (процентна складова).

Стягнути із ОСОБА_2 на користь АТ КБ "Приватбанк" 1762.00 грн. судового збору.

Повний текст рішення виготовлено 22.01.2019 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з моменту виготовлення повного тексту рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.О. Коваль