Ухвала

16 січня 2019 року

м. Київ

справа № 317/1655/16-ц

провадження № 61-18270св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1,

представник відповідача - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1, подану представником - ОСОБА_2, на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 06 грудня 2016 року у складі судді Громової І. Б. та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 09 березня 2017 року у складі колегії суддів: Бєлки В. Ю., Онищенко Е. А., Воробйової І. А.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 31 жовтня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 15 тис. грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_1 свої зобов'язання за кредитним договором своєчасно та належним чином не виконує, у результаті чого станом на 29 лютого

2016 року утворилась заборгованість у розмірі 42 717,43 грн, яка складається з: 14 140,00 грн - заборгованість за кредитом; 25 184,71 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 882,37 грн - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн - штраф (фіксована частина), 2 010,35 грн - штраф (процентна складова).

Посилаючись на зазначені обставини, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 42 717,43 грн та понесені судові витрати по справі.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 06 грудня 2016 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з

ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 31 жовтня 2011 року у розмірі 42 717,43 грн. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 належним чином не виконав умови кредитного договору, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 09 березня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилено. Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 06 грудня

2016 року залишено без змін.

Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, виходив із того, що ОСОБА_1 належним чином не виконував умови зазначеного кредитного договору, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову та стягнення з нього на користь позивача заборгованості за договором кредиту. При цьому апеляційний суд не прийняв до уваги доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності, оскільки картка діє до останнього дня червня 2017 року, отже, строк позовної давності на момент звернення до суду не сплив.

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не встановили належним чином обставини справи, не звернули уваги та не перевірили його доводи про те, що кредитний договір від 31 жовтня

2011 року він не підписував, кредитні кошти за вказаним договором не отримував. Також зазначив про безпідставну відмову суду про застосування строку позовної давності, оскільки платіжну картку йому було видано 31 жовтня 2011 року на один рік, тому строк позовної давності сплив 31 жовтня 2015 року. Крім того, при ухваленні рішення суд апеляційної інстанції не врахував позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 11 березня 2015 року № 6-16цс15 відповідно до якої якщо Умови та Правила не містять підпису, то такі Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

18 квітня 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати (об'єднаної палати), передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія або палата (об'єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України.

Судами встановлено, що 31 жовтня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 15 тис. грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку, складає між ним та банком договір.

Кредитна картка ОСОБА_1 була активована за допомогою його мобільного телефону шляхом відправки коду авторизації. Номер телефону вказував особисто ОСОБА_1 і авторизацію здійснював особисто він.

Банк надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, видав платіжну карту та відкрив картковий рахунок.

Згідно з пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг кредитний ліміт на платіжну картку встановлюється за рішенням банку, клієнт надає право банку у будь-який момент змінювати кредитний ліміт.

Відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифами, встановлено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому грошовому зобов'язанню більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн та 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Згідно із пунктом 2.1.2.12 Умов та Правил надання банківських послуг, по закінченню строку дії картки, банк подовжує її строк (шляхом надання клієнту Карти з новим строком дії) за зверненням клієнта до банку згідно діючих тарифів.

Відповідно до пункту 1.1.7.31 Умов та Правил строк позовної давності стосовно вимог банку по поверненню кредиту, сплати процентів за кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів складає 50 років.

Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором

від 31 жовтня 2011 року, станом на 29 лютого 2016 року, ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 42 717,43 грн, яка складається з наступного:

14 140 грн - заборгованість за кредитом; 25 184,71 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 882,37 грн - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн - штраф (фіксована частина), 2 010,35 грн - штраф (процентна складова).

Ухвалою Верховного Суду від 12 вересня 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 61-5918сво18 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк»до ОСОБА_4про стягнення заборгованостіза кредитним договором, оскільки колегія суддів вирішила відступити від висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-144цс14, зокрема, що Умови надання кредиту фізичним особам існували при укладенні договору, й у заяві позичальника, яку він власноручно підписав, зазначено, що він ознайомлений з такими Умовами та згодний з ними; Умови є складовою кредитного договору, оскільки разом із заявою позичальника та Тарифами банку визначають умови кредитного договору.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 317/1655/16 до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 754/13763/15-ц.

Керуючись статтями 252, 253, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором зупинити до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 754/13763/15-ц.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді О. В. Білоконь

Б.І. Гулько

Є.В. Синельников

С.Ф. Хопта