Справа № 372/4353/13-ц
Провадження 4-с-1/19
ухвала

Іменем України

18 січня 2019 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Потабенко Л.В.,

при секретарі Буртовій О.Є.,

розглянувши у приміщенні Обухівського районного суду в Київської області у відкритому судовому засіданні скаргу боржника ОСОБА_1 на постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу та акт про передачу майна стягувачу,

ВСТАНОВИВ:

В липня 2018 року до суду надійшла скарга боржника ОСОБА_1 на постанову та акт про передачу майна стягувачу.

В обґрунтування заявлених вимог заявником скарги зазначено, що на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області перебуває виконавче провадження ВП № 44497865 відкрите 16.02.2018 року з виконання виконавчого листа № 2-1578/13, виданого 25.02.2014 року Обухівським районним судом Київської області щодо стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь стягувача Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк». Про відкриття виконавчого провадження заявника (боржника) ОСОБА_1 не було повідомлено, документи йому не надсилались. 19.02.2018 року винесено постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, зі змісту якої вбачається, що «в ході провадження виконавчих дій, державним виконавцем передано на примусову реалізацію нерухоме майно, а саме: садовий будинок, загальною площею 70,4 кв.м. та земельна ділянка, загальною площею 0, 0528 га, кадастровий номер :02:002:0112, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Забуччя, с/т «Зоря», вул. Терешківська, 25 через систему електронних торгів арештованого майна (СЕТАМ)». Також вказується, що згідно протоколу Державного підприємства «СЕТАМ» М 313408 сформованого відносно лоту М 257945, перші електронні торги з примусової реалізації - садового будинку, загальною площею 70,4 кв.м. та земельної ділянки, загальною площею 0, 0528 га, кадастровий номер :02:002:0112, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Забуччя, с/т «Зоря», вул. Терешківська, 25, не відбулися на підставі відсутності допущених учасників торгів. На підставі викладеного державним виконавцем прийнято постанову про передачу мйна стягувачу у рахунок погашення боргу та оформлено ОСОБА_3 про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 19.02.2018 року. Скаржник вважає, що постанова про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 19.02.2018 року прийнята з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження» є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки відділом ДВС порушено процедуру передачі майна стягувачу, зокрема, проведено одні торги, замість трьох обов'язкових. Проте, рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки або виконавчого напису нотаріуса не існує і є лише заочне рішення Обухівського районного суду Київської області про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому державний виконавець зобов'язаний дотримуватися процедури, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження». Таким чином, передача майна стягувачу у рахунок погашення боргу на думку заявника (боржника) є незаконною, а постанова державного виконавця підлягає скасуванню.

Представник зявника скарги ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просить розглядати скаргу без участі заявника скарги та його представника, скаргу підтримав, просив її задовольнити в повному обсязі.

Представник стягувача (заінтересованої особи) ПАТ «Універсал Банк» ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, подав письмове заперечення на скаргу, в якому просив відмовити в задоволені скарги, посилаючись на законність постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, оскільки передане майно є іпотечним, а тому іпотекодержатель має право придбати предмет іпотеки вже з дня проведення перших прилюдних торгів та просив відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на підстави, наведені в письмовому запереченні на скаргу.

Представник Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, але на виконання ухвали суду 03.12.2018 року направив належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що скарга розглядається судом у десятиденний строк у судовому засіданні за участі стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються.

З огляду на вищевикладене, суд визнав за можливе розглянути скаргу без участі учасників по справі, які не зявились в судове засідання.

Вивчивши матеріали справи та виконавчого провадження, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, спрямованих на примусове виконання рішень судів.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області знаходиться виконавче провадження № 44497865 від 22.08.2014 року про стягнення в солідарному порядку на користь ПАТ «Укрсиббанк» з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 012-2900/756-0330 від 19.10.2007р. на суму 300 1112,05 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ складає 2 468 841 грн. 76 коп. та за Кредитним договором № 012-2902/756-0486 від 19.11.2007 року в сумі 81 872, 16 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ складає 676 476, 92 грн. та суму судового збору в розмірі 3 441, 00 грн.

22.08.2014 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Київській області ОСОБА_5 було винесено постанову про арешт всього майна боржника та оголошення заборони його відчуження.

Постановою від 02.06.2017 року було призначено субєкта оціночної діяльності Приватне підприємство «Центр незалежної оцінки та експертизи», яким 27.07.2017 року було складено Звіт про незалежну оцінку майна, в якому ринкова вартість нерухомого майна була визначена в розмірі 1 432 800,00 гривень. Вказані садовий будинок, загальною площею 70,4 кв.м. та земельна ділянка, загальною площею 0, 0528 га, кадастровий номер :02:002:0112, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Забуччя, с/т «Зоря», вул. Терешківська, 25 з 19.10.2007 року перебувають в іпотеці відповідно до договору іпотеки від 19.10.2007року укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсиббанк».

В ході провадження виконавчих дій, державним виконавцем передано на примусову реалізацію нерухоме майно, а саме: садовий будинок, загальною площею 70,4 кв.м. та земельна ділянка, загальною площею 0, 0528 га, кадастровий номер :02:002:0112, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Забуччя, с/т «Зоря», вул. Терешківська, 25 через систему електронних торгів арештованого майна (СЕТАМ)».

Згідно протоколу Державного підприємства «СЕТАМ» М 313408, сформованого відносно лоту М 257945, перші електронні торги з примусової реалізації - садового будинку, загальною площею 70,4 кв.м. та земельної ділянки, загальною площею 0, 0528 га, кадастровий номер :02:002:0112, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Забуччя, с/т «Зоря», вул. Терешківська, 25, не відбулися на підставі відсутності допущених учасників торгів.

19.02.2018 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Київській області ОСОБА_6 винесено постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу на підставі чого державним виконавцем оформлено ОСОБА_6 про передачу майно стягувачу у рахунок погашення боргу від 19.02.2018 року.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За положеннями частин першої і третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За змістом статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обовязки субєктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Главою 4 цього Закону визначається загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Серед іншого, відповідно до частини першої статті 52 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стаття 44 цього Закону передбачає черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою в першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна.

Положеннями статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» визначено особливості звернення стягнення на заставлене майно. Зокрема, згідно із частиною восьмою цієї статті примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Отже, за цієї норми підставою для застосування положень Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин є звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто його арешт, вилучення та примусова реалізація в розумінні частини першої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, норми цього Закону дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобовязань, за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку».

Аналогічна позиція міститься в Постанові Верховного Суду України від 14.12.2016 року №6-890цс16.

В постанові про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу, вказано, що протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку придбання предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися. Тобто, зроблено посилання на Закон України «Про іпотеку». Однак, норми вказаного Закону не підлягають застосуванню у даному випадку, оскільки відповідно до ст. 41 ЗУ «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса,проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог цього Закону. Проте будь-яке рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки або виконавчий напис нотаріуса не існує, заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області лише стягнуто заборгованість з відповідачів, а тому державний виконавець повинен був дотримуватись процедури стягнення на майно, що передбачена ЗУ «Про виконавче провадження».

Як вбачається з постанови про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу, перші електронні торги з примусової реалізації садового будинку, загальною площею 70,4 кв.м. та земельної ділянки, загальною площею 0, 0528 га, кадастровий номер :02:002:0112, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Забуччя, с/т «Зоря», вул. Терешківська, 25, не відбулися на підставі відсутності допущених учасників торгів. Тобто, нерухоме майно не було реалізовано.

Відповідно до ч. 5 ст. 61 ЗУ «Про виконавче провадження» нереалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

У разі повторної нереалізації майна нерухоме майно виставляється на треті електронні торги за ціною, що становить 70 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

Частиною 6 статті 61 цього ж Закону встановлено, що у разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

Відповідно до ч. 9 ст. 61 ЗУ «Про виконавче провадження», майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.

З вищевикладених встановлених судом обставин вбачається, що відділом примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Київській області порушено процедуру передачі майна стягувачу, а саме, проведено одні торги, замість трьох обов'язкових, передбачених ст. 61 ЗУ «Про виконавче провадження».

Доводи заявника скарги не були спростовані належними та допустити доказами, у розумінні ст.ст.76-81 ЦПК України.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимоги заявника скарги щодо визнання неправомірними та скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_7 від 19.02.2018 р. про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу та ОСОБА_6 про передачу майна стягувачуу у рахунок погашення боргу від 19.02.2018 року.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення вимог заявника скарги, які суд вважає обґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 447, 449, 451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу боржника ОСОБА_1 на постанову та акт про передачу майна стягувачу, задовольнити.

Визнати неправомірними та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_7 від 19.02.2018 р. про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу та акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 19.02.2018року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: