Справа № 515/2120/18
Провадження № 2/515/295/19
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2019 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Тимошенка С.В.

за участю: секретаря судового засідання Коренчук О.Е.

представника позивачів - адвоката ОСОБА_1

представника відповідача (за довіреністю) ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Татарбунарської міської ради Одеської області

про визначення частки у спільній сумісній власності та

визначення частки померлого у спільному майні,

В С Т А Н О В И В:

22 грудня 2018 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в особі свого предста- вника пред'явили вказаний позов, посилаючись на наступні обставини.

Позивач ОСОБА_3 перебувала у шлюбі з ОСОБА_6 з 04 жовтня 1980 року до 17 ве- ресня 1987 року. За час перебування у шлюбі ними 28.07.1986 р. був придбаний житловий будинок АДРЕСА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер у м.Татарбунари Одеської області. Після його смерті позивачі ОСОБА_7 та ОСОБА_5 мають право успадкувати 1/2 частину зазначеного будинку як спад- коємці першої черги за законом, а ОСОБА_3 має право на 1/2 частину будинку, оскільки він був придбаний під час перебування у шлюбі та є спільною власністю подружжя. При зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини спадкоємці отримали відмову, мотивовану тим, що не визначена частка померлого у спільному майні подружжя. Оскільки частки спірного майна не визначені, а згідно чинного законодавства у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, визначення частки позивача у спільному житловому будинку, яка становить 1/2 його части- ни, захистить їх майнові права, та надасть можливість реалізувати свої спадкові права. Зважаючи на дані обставини, просили суд визначити, що частки ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4., та ОСОБА_3 у спільній сумісній власності - будинку по АДРЕСА_2 - складають по 1/2 частини.

Представник позивачів у судове засідання не з'явився, надав заяву, в який просив справу роз- глянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача також у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив справу розглянути без його участі, відзив до суду та позивачу не надіслав.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснюється.

Як передбачено ч.3 ст.200 ЦПК України, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження за наявними у справі доказами у зв'язку з визнанням позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для то- го законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позо- ву суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В силу ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або доб- ровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Як вбачається з копій: паспорту серії КК № 923874 та свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с.7,12,13) ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 р. у м.Темертау Карагандинсь- кої області. 04 жовтня 1980 року Татарбунарським відділом ЗАЦС було зареєстровано шлюб між нею та ОСОБА_6

З матеріалів справи, а саме: копій: паспортів серії НОМЕР_4, серії НОМЕР_5, свідо- цтв про народження серії НОМЕР_3, серії НОМЕР_6, виданих повторно, свідоцтв про шлюб та про розірвання шлюбу (а.с.4,5,10,11,14,15,16) видно, що ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 р., її ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7., обоє у м.Татарбунари Одеської області, їх ба- тьками зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_3 Після реєстрацій шлюбів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, були присвоєні шлюбні прізвища: «ОСОБА_10», «ОСОБА_11».

Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_7 (а.с.13) слідує, що шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюб зроблено актовий запис № 39 від 17.09.1987 р.

Копіями дублікатів договорів, посвідчених Татарбунарським державним нотаріусом держав- ної нотаріальної контори ОСОБА_8 (а.с.21-22), підтверджується, що 09.03.1983 р. ОСОБА_6 та ОСОБА_3 купили 2/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_3; 28.06.1986 р. ОСОБА_6 та ОСОБА_3 купили 1/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_4

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8, виданої повторно (а.с.17), ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Татарбунари Одеської області.

Із копії технічного паспорту, виготовленого Татарбунарським РБТІ за станом на 16.07.2015 р. (а.с.18-20), вбачається, що позивачами замовлено технічну документацію на житловий будинок по АДРЕСА_5

Відмова нотаріуса свідчить про неможливість позивачів отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_6 (спадкова справа № 1/2012 від 18.01.2012 р.) з причини відсутності державної реєстрації права власності на ім'я спадкодавця ОСОБА_6 част- ки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_6, власником якої він був на підставі договорів № 2-242 від 09.03.1983 р. та № 2-244 від 28. 06.1986 р. Крім того, частка спадкодавця у зазначеному майні не визначена (а.с.23).

Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлю- бу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подру- жжя.

За змістом ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користува- ння і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У відповідності до ст.ст.69, 70 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі по- ділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Судом встановлено, що будинок по АДРЕСА_7 придбано ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в період шлюбу, спочатку 09.03.1983 р. 2/3 частини зазначеного будинку, а 28.06.1986 р. - його решту - 1/3 частину. Отже ця нерухомість є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, що відповідає вимогам ст.60 СК України.

Згідно ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кож- ного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Як передбачено ст.ст.370, 372 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі част- ки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумі- сній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до абз.3 п.5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учас- ника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, звернення стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власнос- ті (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою частки визна- чається рівними.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не бу- ло встановлено договором між ними.

Згідно п.3.4. Узагальнення ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спад- кування» від 16.05.2013 р., у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спад- коємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутись з позовом про визначення ча- стки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

За таких обставин, суд вважає за необхідне визначити, що частки померлого ОСОБА_6 та позивача ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на будинок по АДРЕСА_8 складають по 1/2 частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76-81, 82, 200, 206, 211, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст.355, 368-370 ЦК України, ст.ст.60, 69,70 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_9 до Татарбунарської міської ради Одеської області про визначення ча- стки у спільній сумісній власності та визначення частки померлого у спільному майні - задоволь- нити.

Визначити, що ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Татарбу- нари Одеської області, належала 1/2 частина у спільній сумісній власності - у житловому будинку АДРЕСА_1

Визначити, за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифіка- ційний номер НОМЕР_1, 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасо-вано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тимошенко