ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2019 року

м. Харків

Справа № 629/4598/17

Провадження № 22ц/818/350/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Піддубного Р.М.

при секретарі - Дашковської Н.К.

учасники справи:

позивач:

ОСОБА_1,

представник ОСОБА_2,

відповідач:

ОСОБА_3,

представник ОСОБА_4,

треті особи:

представник служби у справах дітей Лозівської районної державної адміністрації Харківської області Кара Яна Вікторівна,

представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області ОСОБА_6,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу № 629/4598/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей Лозівської районної державної адміністрації Харківської області про відібрання та повернення дитини, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи орган опіки та піклування виконавчого комітету Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області, Служба у справах дітей Лозівської районної державної адміністрації Харківської області про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком та стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06 вересня 2018 року, ухвалене суддею Поповим О.Г., -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей Лозівської районної державної адміністрації Харківської області про відібрання та повернення дитини.

В обгрунтування позову зазначає, що з 20 листопада 2009 року по 13 вересня 2011 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 вересня 2011 року місце проживання дитини визначено з нею. 30 квітня 2016 року її колишній чоловік ОСОБА_3, коли вона перебувала на роботі, з її дозволу прийшов до Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла - садок) №142» Харківської міської ради і забрав дитину, пообіцявши її повернути 10 травня 2016 року. Після 10 травня 2016 року ОСОБА_3 дитину їй не повернув та без її згоди утримує доньку у себе вдома.

Просить постановити рішення про відібрання доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, від відповідача ОСОБА_3 і повернення дитини їй; стягнути з відповідача на її користь судові витрати; допустити негайне виконання рішення суду у частині відібрання дитини і повернення їй.

У березні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом, в обгрунтування якого зазначає, що вважає в інтересах доньки проживати саме з ним, а не з її матір'ю, виходячи з наступного. Він забезпечений житлом, має у особистій приватній власності домоволодіння, у якому облаштована дитяча кімната з урахуванням побажань доньки, в якій є всі необхідні меблі та речі для виконання шкільних занять для відпочинку, спорту, розвитку. Навесні, влітку та восени Влада дуже багато часу проводить на свіжому повітрі на дворі домоволодіння. Він являється фізичною особою-підприємцем, його робочий день триває 7-8 один, а інколи він має змогу залишатись вдома, керуючи своїми справа дистанційно, а тому має час відвозити доньку до школи, до різних секцій та гуртків, займатися з нею вечорами, гуляти та іншим чином піклуватися про неї. Він має стабільний дохід, яким може у повному обсязі створити доньці необхідні умови для проживання. Відповідач не має достатнього постійного доходу для матеріального забезпечення умов проживання ОСОБА_7 Донька проживає з ним майже два роки, вона відвідує середній навчальний заклад, гуртки, секції, де в неї вже склались якісь усталені стосунки з педагогами, однокласниками, іншими дітками. Вилучення дитини з даного середовища може спровокувати для неї сильний стрес. Відповідач протягом двох років не приймала ніякої участі у житті доньки, не цікавилась її здоров'ям, життям. Проживання доньки разом з ним відповідає її інтересам. Також зазначає, що не буде чинити жодних перешкод для спілкування відповідача з донькою.

Просить визначити місце проживання доньки ОСОБА_7 з ним за адресою: АДРЕСА_2; стягнути з ОСОБА_1 аліменти на його користь на утримання доньки у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати від дня пред'явлення заяви до суду і до досягнення донькою повноліття.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06 вересня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1- відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 - задоволено.

Визначено місце проживання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки міста Харків, з її батьком - ОСОБА_3, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання доньки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 14 березня 2018 року і до досягнення донькою повноліття.

Рішення мотивовано тим, що з урахуванням ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини та участь батьків у її вихованні, наявність належних матеріально-побутових умов для проживання дитини у батька, відсутність належних заперечень матері щодо місця проживання дитини з батьком, з метою забезпечення інтересів дитини, проживання дитини ОСОБА_7 слід визначити з батьком.

Оскільки батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, вимога про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини також підлягає задоволенню.

Враховуючи обґрунтованість вимог зустрічного позову, первісний позов задоволенню не підлягає.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати і ухвалити нове про задоволення її первісного позову, а в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що встановлення місяця проживання дитини з нею не підлягало доказування, оскільки рішенням від 13 вересня 2011 року вже було встановлено місце проживання дитини з нею. Це рішення відповідачем не оспорювалось.

Встановлення місця проживання дитини з нею підтверджується також висновком Служби у справах дітей Лозівської РДА Харківської області, який ОСОБА_3 не оспорював.

Дитини з дня народження протягом 6 років мешкала з нею; вони мали постійне місце проживання у м. Харкові; дочка спостерігалася фахівцями КЗОЗ «ХМДКЛ №19».

Факт належного утримання та виховання нею дочки підтверджується також довідкою з дитячого садочку, який дитина відвідувала, в якому зазначено, що лише вона приводить та забирає дитину з садочку, відвідує батьківські збори, сплачує за нього.

До першого класу доньку готувала та відводила лише вона.

З приводу неповернення ОСОБА_3 дитини вона зверталася до відповідних органів, якими їй з цього приводу було рекомендовано звернутися до суду.

Що стосується стягнення з неї аліментів, то судом з цього приводу навіть не досліджувався її матеріальний стан.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що з 20 листопада 2009 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 вересня 2011 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано; місце проживання доньки визначено разом з матір'ю.

Відповідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. 3, ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР №789- ХІІ від 27 лютого 1991 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до положень ст.ст.141, 150, 155, 160, 161, 162 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу.

Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується учасниками справи, з часу народження по 30 квітня 2016 року ОСОБА_7 постійно проживала разом із матір'ю ОСОБА_1

30 квітня 2016 року ОСОБА_3 забрав дочку до свого місця проживання зі згоди матері з обов'язком повернути її всередині травня 2016 року, однак, до теперішнього часу дочка проживає разом з батьком.

З приводу неповернення дитини ОСОБА_1 зверталася із заявами до Лозівської РДА, Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області, Лозівського ВП ГУ НП України в Харківській області; за результатами розгляду цих звернень їй рекомендовано звернутися до суду.

Таким чином, ОСОБА_3 самочинно, без згоди матері, з якою на законних підставах проживала малолітня дитина, змінив її місце проживання, а тому дитина підлягає поверненню до матері.

Що стосується зустрічних позовних вимог ОСОБА_3, то колегія зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно 2 ст.162 СК України дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам.

Як вбачається з акту обстеження житлового приміщення, ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1. Разом з нею проживають: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7 - власник квартири та її чоловік та син - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Квартира має загальну площу 52кв.м, житлова 30,6кв.м. Зроблений сучасний ремонт, квартира обладнана всією необхідною побутовою технікою, меблями. В квартирі створені умови для комфортного проживання та навчання дітей. Одна із кімнат облаштована письмовим столом, книжковими полицями, спальними місцями, є зона для гри та відпочинку дітей. Квартира відповідає всім необхідним вимогам для комфортного проживання та відпочинку дітей, в ній створені всі умови для занять та відпочинку старшої доньки ОСОБА_1 - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Доказів відсутності належних умов для проживання та навчання дитини у матері і т.і. ОСОБА_3 не надано.

ОСОБА_1 на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває; перебуває у зареєстрованому шлюбі, має сина, 2017р.н.; по догляду за яким не працює.

Будь-яких негативних характеристик на неї не надає.

Згідно положень ч.1, 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Згідно пояснень малолітньої ОСОБА_7 наданих у суді апеляційної інстанції, остання бажає проживати разом з матір'ю, проте, бажає закінчити навчання у тому навчальному закладі, в якому на теперішній час вона навчається.

Стосовно тривалого проживання ОСОБА_7 з батьком, то колегія враховує і висновки лікаря-психолога, якому ОСОБА_7 зазначала щодо складних відносин з дітьми в класі і бажання самої дитини, незважаючи на проживання з батьком більше 2- років, все ж таки проживати саме з матір'ю; будь-які негативні спогади у дитини відносно матері вісутні.

Колегія суддів встановивши, що місце проживання дитини визначено рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 вересня 2011 року, враховуючи вік дитини, провідною умовою забезпечення найкращих інтересів якої є забезпечення щоденного емоційного контакту з матір'ю, та відсутність підстав, які б перешкоджали поверненню дитини до матері, вважає за необхідним в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовити та задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про відібрання доньки від батька ОСОБА_3 та передати її матері ОСОБА_1

Разом з тим, враховуючи думку ОСОБА_7 колегія суддів вважає за необхідне відстрочити виконання рішення в частині відібрання дитини до закінчення навчання ОСОБА_7 навчального 2018-2019 року, оскільки до закінчення навчання залишилось 4 місяці і зривати дитину зі школи у такий час нагальної потреби немає. Як зазначила класний керівник ОСОБА_7 закінчує третій клас, тобто, початкову школу.

За таких обставин, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 та часткове задоволення первісного позову ОСОБА_1

Згідно п.п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч.ч.1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06 вересня 2018 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей Лозівської районної державної адміністрації Харківської області про відібрання та повернення дитини - задовольнити частково.

Відібрати малолітню ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 від батька ОСОБА_3 та передати її матері ОСОБА_1.

Виконання рішення в частині відібрання дитини відстрочити до закінчення навчання ОСОБА_7 навчального 2018-2019 року.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи орган опіки та піклування виконавчого комітету Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області, Служба у справах дітей Лозівської районної державної адміністрації Харківської області про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком та стягнення аліментів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3(ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1(ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_3) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 960(дев'ятсот шістдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 640(шістсот сорок ) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 23 січня 2019 року.

Головуючий Овсяннікова А.І.

Судді Коваленко І.П.

Піддубний Р.М.