Справа № 185/8126/18
Провадження № 2/185/889/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 січня 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., з участю секретаря судового засідання Кривозуб А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді, у спрощеному позовному провадженні, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу

В С Т А Н О В И В

24 вересня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу, та в якому просила суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку в розмірі 323423,50 грн. та судових витрат по справі з ОСОБА_2 у розмірі 3234,24 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що 08 листопада 2017 року відповідач ОСОБА_2 згідно договору позики грошей взяв у неї в борг 38502,78 грн., які зобовязався повернути 22 листопада 2017 року. Але ОСОБА_2 суму позики їй не повертає, ухиляється від її повернення. Позика була оформлена ОСОБА_2 договором та розпискою. Крім того, між нею та ОСОБА_3 був укладений договір поруки від 08 листопада 2017 року, згідно якого предметом договору є надання поруки за виконання зобовязань з боку ОСОБА_2, за договором позики від 08 листопада 2017 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на суму 38502,78 грн. ОСОБА_2 не виконав належним чином умови договору і станом на 04.02.2018 року має заборгованість - 323423,50 грн., з яких:

38502,78 грн. - заборгованість за тілом позики;

284920,72 грн. - заборгованість за відсотками.

Тому, позивач просить стягнути з відповідача солідарно вищезазначену суму боргу за договором та судові витрати по справі з ОСОБА_2

Представник позивача ОСОБА_5 у судове засідання не зявився, проте надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з'явилися, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце слухання справи. Про причини неявки суд не повідомив. Письмовий відзив на позов не надав.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, проте на адресу суду від останнього надійшов відзив на позов, відповідно до якого він просить суд розглядати справу за його відсутності, та просить суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Дослідивши письмові матеріали справи, заяву позивача, письмовий відзив на позов, та аналізуючи все у своїй сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю за наступних підстав.

Відповідно до змісту ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору.

Відповідно до вимог ст.1047 ЦК договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів (ч.2 ст.1050 ЦК України).

Відповідно до ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

Судом при дослідженні матеріалів справи встановлено, що 08 листопада 2017 року між позичальником ОСОБА_2 та позикодавцем ОСОБА_4, яка змінила своє прізвище на ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу(арк.с.11), було укладено договір позики грошей (арк.с.5) за умовами якого позикодавець передав позичальнику грошові кошти в сумі 38502,78 грн., а позичальник зобов'язався повністю повернути позику за цим договором 22 листопада 2017 року, наведеного у пункті 4.1 договору позики грошей.

Пунктом 7.2 договору позики грошей - сторони підтвердили, що цей договір укладено ними добровільно, на них не було здійснено ніякого тиску, примусу чи насильства як морального так і фізичного. Позикодавець та Позичальник не знаходяться під впливом непереборних життєвих обставин, які б змушували їх погодитися на укладання та підписання цього договору.

08 листопада 2017 року ОСОБА_2 написав розписку, якою він підтвердив отримання від ОСОБА_4 грошей у сумі 38502,78 грн. (арк.с.6).

Зобовязання за вказаним договором забезпечено договором поруки, який було укладено 08 листопада 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (арк.с.7).

Згідно з ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Зі змісту наведеної норми випливає, що порука є угодою щодо прийняття перед третьою особою на себе обовязку поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобовязання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобовязання боржником шляхом відшкодування у грошовій формі того, що не було виконане боржником.

Відповідно до вимог ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином, порука є способом забезпечення виконання зобовязання; договір поруки не створює обовязків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором; в договорі поруки кредитор наділений лише правами, а поручитель обовязками; у разі невиконання боржником основного зобовязання, забезпеченого порукою, поручитель зобовязується виконати борг боржника замість останнього; обовязок поручителя полягає не лише у виконанні обовязку замість боржника, а у відшкодуванні збитків, завданих невиконанням обовязку боржником.

Як передбачено ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Однак на день звернення позивача з позовом до суду відповідач не здійснив жодного платежу за договором позики грошей.

Таким чином в частині стягнення боргу в сумі 38502,78 грн. позов підлягає задоволенню.

Пунктом 4.2 Договору позики грошей передбачено, що в разі неповернення грошей в строки, які вказані в договорі (п.4.1) позичальник сплачує проценти за користування позикою у розмірі 10 % процентів за кожен день користування позикою (3650 % річних або 3660 % річних, якщо на період користування позикою випадає високосний рік) від суми простроченої заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем.

Заборгованість по процентам за користування позикою за період з 23 листопада 2017 року по 04 лютого 2018 року нараховані позивачем відповідно до умов договору позики грошей складає 284920,72 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зазначеним у позові, і тому підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Суд ставиться критично до відзиву на позов, оскільки відповідач не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень зазначених у своєму відзиві на позов, а саме не надав доказів належного виконання ним умов договору позики (квитанцій, розписок, які б підтверджували повернення позики позикодавцю), окрім цього не надано своїх розрахунків заборгованості по цьому договору позики, які відмінні від розрахунку зазначеного позикодавцем у позові. Суд також ставиться критично до аргументів відповідача зазначених у відзиві на позов, стосовно того, що відповідач вважає, що даний договір позики повинен бути завірений нотаріально, оскільки нормами ЦК України не передбачена така обовязкова вимога до договорів позики, як нотаріальне завірення цих договорів, що також вбачається із положень ст. 1047 ЦК України, також нормами ЦК України не передбачене обовязкове нотаріальне завірення договору поруки, що стосується розписки, яка на думку відповідача повинна обовязково написана власноручно а не бути в печатному вигляді, та те, що у цій розписці відсутня дата складення, суд також ставиться критично, оскільки дослідивши розписку(арк.с.6), встановив, що дійсно ця розписка зроблена у печатному вигляді, окрім зроблених у письмовій формі прізвища, та інціал імя, та імя по батькові гр. ОСОБА_2 з його власноруч зробленим підписом під печатним текстом розписки, а також зазначеною письмово датою розписки, а тому суд робить висновок, що оскільки особа, яка є відповідачем підписала розписку зазначивши в ній своє прізвище та ініціали імя та імя по батькові, та дату розписки, погодилась із печатним текстом зазначеним у розписці. Суд також ставиться критично до аргументу відповідача зазначеному у відзиві на позов стосовно того, що копійки зазначені у договорі позики станом на теперішній час є такими, що виведені з обігу, оскільки відповідач не надав доказів на підтвердження того, що вони вийшли з обігу(нормативно-правовий акт НБУ, Кабміну, Верховної Ради України, Президента).

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 3234,24 грн., сплачений останньою при подачі позову, що підтверджується платіжним дорученням(а.с.1).

Керуючись ст. ст.263, 264, 265 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, 51400, м. Павлоград, вул. Донецька, 82, РНОКПП НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, 51400, м. Павлоград, вул. Іскровська, 1/68, РНОКПП НОМЕР_3) борг за договором позики грошей від 08 листопада 2017 року в розмірі 323423,50 грн., з яких:

38502,78 грн. - заборгованість за тілом позики;

284920,72 грн. - заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на судовий збір в сумі 3234,24 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційному суду.

Суддя: ОСОБА_6