Справа № 495/1443/18
№ провадження 2/495/1318/2018
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

25 січня 2019 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Бучка І.В.,

справа № 495/1443/18,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Білгород Дністровському Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів банківських послуг,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України», про захист прав споживачів банківських послуг, уточнивши 26.09.2018 року свої позовні вимоги, остаточно просить суд: визнати припиненим основне фінансове зобовязання ОСОБА_1 за договором кредитної лінії № 175 від 07.12.2007 року; припинити чинність іпотеки нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1, встановлену на підставі договору іпотеки, укладеного 07.12.2007 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Державний ощадний банк України» за реєстровим №5285, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_2 у звязку з припиненням основного зобовязання ; вилучити з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку квартири АДРЕСА_1, внесений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_2 07.12.2007 року, у звязку із посвідченням нею договору іпотеки від 07.12.2007 року №5285, запис в реєстрі №6182037; припинити чинність обтяження та вилучити з Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна запис про заборону відчуження квартири АДРЕСА_1, внесений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_2 07.12.2007 року, у звязку із посвідченням нею договору іпотеки від 07.12.2007 року №5285, запис в реєстрі №6182037.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07.12.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір відновлювальної кредитної лінії № 175, за умовами якого ВАТ «Державний ощадний банк України» зобовязався надати позичальнику ОСОБА_1 на умовах договору кредит в сумі 175 000 грн, а позичальник зобовязалась отримувати, належним чином використовувати та повернути кредит в сумі 175000 грн., сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 16,5% річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки визначені договором.

В якості забезпечення виконання зобовязань за договором відновлювальної кредитної лінії між ОСОБА_1 та ВАТ «Державний ощадний банк» 07.12.2007 року було укладено нотаріально посвідчений іпотечний договір за реєстровим № 5285, згідно якого передано в іпотеку нерухоме майно позивача, а саме двокімнатну квартиру № 26, розташовану по вул. Перемоги, 7 в м. Білгород-Дністровський Одеської області.

25.04.2010 року Білгород-Дністровська міжрайонна прокуратура в інтересах ВАТ «Державний ощадний Банк Україна» звернулась до Білгород - Дністровського міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 208 840,04 грн.

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.12.2011 року було задоволено вищевказану позовну заяву та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк» в особі ТВБВ № 10015/0339 філії Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» 208840,04 грн; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави державне мито у розмірі 1700 грн. та витрати ІТЗ у розмірі 120 грн.

Зазначене рішення суду нею було виконане в повному обсязі, шляхом особистого перерахування на рахунок ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості, визначеної судовим рішенням, що підтверджує квитанціями.

Загальна сума сплачених коштів на погашення заборгованості суду склала 210866,11 грн. 26.01.2017 року було закінчено виконавче провадження відносно стягнення з позивача суми боргу на користь АТ «Ощадбанк».

Після цього банк не предявляв до ОСОБА_1 жодних претензій.

Таким чином, вважає, що нею виконані усі фінансові зобовязання перед ПАТ «Державний ощадний банк України» в повному обсязі.

Однак досі не припинено дію іпотечного договору від 07.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_2 у відношенні її майна, що було запорукою взятих на себе зобовязань.

Вона неодноразово зверталась до відповідача з заявою щодо надання їй довідки про відсутність заборгованості за основним зобовязанням та наданням банком заяви про припинення іпотечного договору щодо предмета іпотеки, однак, жодної відповіді від Банку не отримала. Таким чином, вичерпавши всі можливі механізми досудового регулювання спору, вона вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Представник позивача у судове засідання не зявився, надавши клопотання, згідно якого позовні вимоги підтримує, та просить їх задовольнити з підстав, наведених в уточненому позові.

Відповідач у судове засідання не зявився, в матеріалах справи наявні заяви та відзив представника АТ «Ощадбанк», за якими банк заперечує проти задоволення позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» 12.04.2018 року надав до суду відзив на позовну заяву про захист прав споживачів банківських послуг, у якому свою позицію заперечення мотивував тим , що дійсно позивач ОСОБА_1 після винесення судом рішення від 12.12.2011 року проводила погашення заборгованості, однак добровільно погашала поточну заборгованість, а не добровільно виконувала рішення суду від 12.12.2011 року.

Наявність рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення нарахування відсотків за кредитним договором.

Таким чином, окрім заборгованості, встановленої рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.12.2011 року існує і інша заборгованість за кредитним договором, нарахована після винесення вказаного рішення суду, котра і погашалась ОСОБА_1

Стверджує, що заборгованість за кредитним договором погашена не в повному обсязі, відповідно до розрахунків заборгованості станом на 14.12.2016 року загальна заборгованість за кредитним договором складає 429 851,48 грн.

Також, представник відповідача акцентував увагу суду на те, що згідно виписок по кредитним рахункам сплата боргу відбувалась внесенням готівки через банк, проте виконання рішення суду, котре примусово виконується, проводиться шляхом сплати грошових коштів безпосередньо на рахунки органу державної виконавчої служби, що відповідає положенням ст. 45 ЗУ «Про виконавче провадження».

Оскільки ОСОБА_1 вказаний порядок не було дотримано, ствердження про виконання в повному обсязі рішення суду необґрунтоване.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що дійсно 07.12.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 був укладений договір відновлювальної кредитної лінії № 175, згідно з умовами якого Банк зобовязався надавати позичальнику на умовах цього договору Кредит в сумі 175 000 грн., а позичальник зобовязався отримувати, належним чином використовувати та повернути кредит в сумі 175 000 грн., сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 16,5 % річних, комісійні винагороди та інші платежі в прядку, на умовах та строки, визначені цим Договором.

Того ж дня, між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 був укладений Іпотечний договір, відповідно до п.1.2. якого предметом іпотеки виступало наступне нерухоме майно: двокімнатна квартира під № 26, розташована в Одеській області в м. Білгород-Дністровський, вул. Перемоги № 7.

Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, та зареєстрований в реєстрі за № 5285.

З матеріалів справи вбачається, що 12.12.2011 року заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі № 2-695/11, позовну заяву Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі ВАТ Державний Ощадний банк України його територіально відокремленого без балансового відділення № 10015/0339 філії Одеського обласного управління ВАТ Ощадбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі ТВБВ № 10015/0339 філії-Одеського обласного управління ВАТ "Ощадбанк" 208 840 грн.04 коп., рах. № 3391, МФО 328845, код 09328601. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави державне мито у розмірі 1 700 грн. та витрати на ІТЗ у розмірі 120 грн.

Позивач у своєму позові стверджує, що рішення суду нею було виконано в повному обсязі, а саме сплачено ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний Ощадний банк України» шляхом особистого перерахування на рахунок ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості, визначеної судовим рішенням.

В якості обґрунтування своїх вимог приєднала до матеріалів справи копії квитанцій.

Постановою державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_3 від 26.01.2017 року, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-695/2011 виданого 18.12.2012 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Ощадбанк» боргу у сумі 208840,04 грн. закінчено. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовані інші заходи примусового виконання рішення суду, а саме: припинено чинність арешту, накладеного на все майно боржника ОСОБА_1.

06.09.2017 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до Філії Одеське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» про надання довідки про відсутність заборгованості за основним зобовязанням та наданням заяви на припинення іпотечного договору за реєстровим № 5285, згідно якого передано в іпотеку двокімнатну квартиру № 26, розташовану по вул.. Перемоги, 7 в м. Білгород-Дністровський Одеської області.

Проте, вказує позивач, відповіді на вказану вимогу їй банком надано не було.

Тому, 29.11.2017 року вона знову звернулась до Філії Одеське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» із заявою про закриття банківської справи щодо ОСОБА_1, у звязку із погашенням боргу.

Проте, відповідного реагування на вказану вимогу відповідачем здійснено не було.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 53632677 є чинною іпотека квартири за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ст. 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна із сторін у зобовязанні має право вимагати доказів того, що обовязок виконується належним чином боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непредявлення такої вимоги.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За кредитним договором банк зобов'язується передати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти ( ч.1 ст.1054 ЦК України).

Для забезпечення виконання сторонами зобов'язань за кредитним договором застосовуються будь-які види забезпечення, передбачені главою 49 ЦК України. Найбільш ефективним серед видів забезпечення виконання зобов'язань вважається застава, зокрема, іпотека, яка характеризується тим, що виконує забезпечувальну функцію; передбачає встановлення додаткового (акцесорного) зобов'язання, яким забезпечується основне зобов'язання; передбачає настання певних майнових наслідків у випадку неспроможності боржника.

Іпотека є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч.1 ст.575 ЦК України).

За юридичною природою іпотека як вид застави є речовим зобов'язанням.

Іпотека регулюється Законом України «Про іпотеку». Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні та користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому законом (ст.1 Закону «Про іпотеку»).

Згідно статті 7 Закону України «Про іпотеку» та загальних правил, визначених статтею 572 ЦК України, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

За приписами положень ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Іпотека припиняється, окрім іншого у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Основне зобов'язання - зобов'язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов'язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою (ст. 1 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Обґрунтовуючи свої заперечення відповідач приєднав до матеріалів справи розрахунки заборгованості та виписки за договором № 175 від 17.12.2007 року ОСОБА_1 станом на 14.12.2016 року.

Не погодившись з наданим відповідачем відзивом, представник позивача надав до суду 19.07.2018 року відповідь на відзив, у якому зазначив, що відповідач своїм відзивом перекручує факти по справі та навмисно вводить суд в оману щодо реального перебігу обставин справи.

Так, вказує, що відповідач посилається на існування у позивача, окрім визначеної у рішенні суду від 12.12.2011 року і іншої заборгованості (відсотки, пеня) за договором відновлювальної кредитної лінії № 175, яку начебто погашала позивач.

В якості переконливості своїх доводів відповідач надав розрахунки заборгованості.

Проте, вказує позивач, за цими ново нарахованими штрафними санкціями банк окремого позову до ОСОБА_1 не подавав, про ці нарахування, окрім посилання на них при розгляді справи в суді, позивачу теж не повідомляв.

Посилаючись на ч. 4 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» вказує, що сторони зобовязані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

Тобто вказана норма закону підтверджує можливість сплати боргу боржником безпосередньо стягувачу.

Представник позивача стверджує, що дійсно в силу ст. 43 Закону, органи ДВС мають рахунки, однак їх наявність, в силу особливостей процедури примусового виконання рішення суду, необхідні не виключно для обовязкового зарахування усіх коштів за виконавчим провадженням, а для зарахування коштів, що надходять від реалізації арештованого майна, списаних грошових коштів у відкритих банківських установах розрахункових рахунків боржника, тощо.

Суд погоджується повністю з доводами позивача про те, що дійсно погашення заборгованості відбувалось саме у звязку з виконанням рішення суду.

Про вказане свідчить заява ОСОБА_1 від 05.08.2016 року до Білгород-Дністровського МРВ ДВС ГТУЮ, згідно якої вона вказує, що сплатила самостійно безпосередньо на користь банку борг у сумі 82 000 грн. В подальшому зобовязалась виконувати рішення суду систематично частковими оплатами боргу.

Згідно довідки про стан заборгованості, виданої ПАТ «Державний ощадний банк» ТВБВ № 10015/0339 філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 21.06.2012 року повідомлено, що згідно кредитної угоди № 175 від 07.12.2007 року заборгованість по кредиту складає:

-за основним боргом 175 000 грн;

-за відсотками 34 893, 73 грн.

Вказана довідка спростовує наявність іншої заборгованості (відсотки, пеня).

Окрім того, у даній довідці зазначено, що арешт накладений банком буде знято після повного погашення зазначеної суми відповідно до умов додаткової угоди № 3 від 21.06.2012 року.

Матеріалами справи встановлено, що Постановою про закінчення виконавчого провадження від 26.01.2017 року ВП № 47183816, було припинено чинність арешту, накладеного на все майно боржника ОСОБА_1, постановою серії ВП № 35878732 від 17.01.2013 року та поставною серії ВП № 47183816 від 10.04.2015 року відділу державної виконавчої служби Білгород - Дністровського МУЮ Одеської області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Таким чином суд вважає, що в даному випадку необхідно застосувати до даних правовідносин правову позицію Верховного суду, викладену в постанові від 14.02.2018 року, провадження № 61-2404св18, а саме: «Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» в частині стягнення з ОСОБА_6 заборгованості за відсотками та підвищеними відсотками в сумі 17 000,86 доларів США, суд першої інстанції правильно виходив із того, що після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором.

Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з прийняттям судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, є безпідставними, оскільки наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України»

Таким чином, судом не береться до уваги нарахована Банком заборгованість /відсотки, пеня/ після винесення рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.12.2011 року, оскільки наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, про нарахування яких відсутні відомості у наданих розрахунках.

Таким чином, вірним є ствердження позивача про сплату ним коштів саме у рахунок виконання основного зобовязання за рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.12.2011 року.

Враховуючи усе вищевикладене, на основі повно та всебічно досліджених доказів, у сенсі правового регулювання вимог чинного законодавства, враховуючи те, що позивач повністю виконала основне зобовязання за договором відновлювальної кредитної лінії № 175 від 07.12.2007 року, що підтверджується відповідними квитанціями, наявними в матеріалах справи, враховуючи недоведеність представником відповідача не повного виконання зобовязання за кредитним договором та рішення суду від 12.12.2011 року, є усі підстави для задоволення вимог про визнання припиненим основного фінансового зобовязання ОСОБА_1 за договором відновлювальної кредитної лінії №175 від 07.12.2007 року.

Відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозвязку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Таким чином, оскільки основне зобовязання за договором відновлювальної кредитної лінії №175 від 07.12.2007 року виконане належним чином, то враховуючи похідний характер іпотеки, та вимоги щодо її припинення, передбачені зокрема положеннями ст. 33 Закону України «Про іпотеку», їх правомірно застосувати до даних правовідносин, а отже позовні вимоги в частині припинення чинності іпотеки нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1, встановлену на підставі договору іпотеки, укладеного 07.12.2007 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Державний ощадний банк України» за реєстровим №5285, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_2 у звязку з припиненням основного зобовязання.

Вимоги позивача щодо вилучення з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку квартири АДРЕСА_1, внесений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_2 07.12.2007 року, у звязку із посвідченням нею договору іпотеки від 07.12.2007 року №5285, запис в реєстрі № 6182037 та припинення чинності обтяження та вилучення з Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна запис про заборону відчуження квартири АДРЕСА_1, внесений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_2 07.12.2007 року, у звязку із посвідченням нею договору іпотеки від 07.12.2007 року №5285, запис в реєстрі №6182037 є похідними від основної частини позову, а тому підлягають задоволенню у разі задоволення основної частини позову.

Керуючись ст. ст. 3, 33 ЗУ «Про іпотеку», ч. 4 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 526,527,530,575 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265, 354 ЦПК України , суд, -

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів банківських послуг задовольнити.

Визнати основне фінансове зобовязання ОСОБА_1 за договором відновлювальної кредитної лінії № 175 від 07.12.2007 року - припиненим.

Припинити чинність іпотеки нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1, встановлену на підставі договору іпотеки, укладеного 07.12.2007 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Державний ощадний банк України» за реєстровим №5285, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_2 у звязку з припиненням основного зобовязання .

Вилучити з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку квартири АДРЕСА_1, внесений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_2 07.12.2007 року, у звязку із посвідченням нею договору іпотеки від 07.12.2007 року №5285, запис в реєстрі №6182037.

Припинити чинність обтяження та вилучити з Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна запис про заборону відчуження квартири АДРЕСА_1, внесений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_2 07.12.2007 року, у звязку із посвідченням нею договору іпотеки від 07.12.2007 року №5285, запис в реєстрі №6182037.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1, яка проживає: ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КМ 715322, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України», адреса: 65014, м. Одеса, вул. Базарна, 17.

С У Д Д Я :