Справа №366/227/19;
Пр.№2/366/266/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28 серпня 2019 року Іванківський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Тетервак Н.А.,

при секретарі - Німченко Н.Ю.,

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивач - ОСОБА_2 ,

відповідачка-не з`явилася,

представника третьої особи Іванківської РДА- Циганенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків справу за позовом ОСОБА_1 ,представник ОСОБА_2 ,до ОСОБА_3 ,третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Іванківської районної державної адміністрації Київської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 ,через представника ОСОБА_2 , звернулася в суд з позовом до відповідачки ОСОБА_3 ,третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Іванківської районної державної адміністрації Київської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Позивачка ОСОБА_1 посилається на те,що у неї є дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була зареєстрована та проживала в будинку АДРЕСА_1 що належав ОСОБА_4 , нині покійному.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_5 народилась дочка - ОСОБА_1 . Батьком дитини записаний ОСОБА_6 ( зі слів ОСОБА_3 ), але вони не були і не знаходяться в шлюбі. Місце проживання та знаходження ОСОБА_6 ,батька ОСОБА_7 , невідомо, ніякої допомоги дитині він не надає.

ОСОБА_3 у грудні 2015 році виїхала з постійного місця проживання до Закарпаття, де і проживає до цього часу. Точна адреса її нового місця проживання їй невідома, але із довідки Жміївської сільської ради від 18.12.2018 р. можна бачити її можливе місце перебування.

На протязі трьох останніх років ОСОБА_8 Магдалена з нами не спілкується, жодного разу не приїжджала до неї та дочки.

Опіку над неповнолітньою дитиною - ОСОБА_1 - фактично здійснює вона сама.

Починаючи з січня 2016 року, моя рідна онука постійно проживає разом зі нею, знаходиться на її утриманні та вихованні.

Відповідачка зовсім не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не слідкує за її життям та інтересами, не забезпечує необхідним харчуванням медичним доглядом та лікуванням, не спілкується з дочкою та взагалі не проявляє інтересу до своєї дитини.

Вказані факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як злісне ухилення від виховання дитини матір`ю, без поважних на те причин, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків.

Дитина не має до своєї матері ніяких родинних почуттів, вже забула її і не бажає з нею спілкуватися у майбутньому,що можуть підтвердити свідки.

Зараз вона ніде не працює, не маю достатніх коштів на бажаний і необхідний рівень утримання ОСОБА_9 , і тому вважаю за потрібне стягнути аліменти на її утримання із відповідача. Її доходи на місяць складають біля 5500 грн. ( отримує державну соціальну допомогу на дітей).

Вважаю, що відповідач повинна і має можливість сплачувати аліменти на ОСОБА_1 в твердій грошовій сумі - 2 000 грн. на місяць - до її повноліття. ОСОБА_3 напевно не має офіційної роботи, і тому розмір аліментів вона визначила у вказаній сумі, яка може бути достатня для належного розвитку дитини та її навчання ( підготовки до вступу до школи в цьому році).

Згідно зі ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Названі дії - тобто ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей - є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо ОСОБА_1 ( у відповідності до ч.1,3 ст.164 СК України ).

З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів своєї племінниці я вважаю за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав.

Оригінали письмових доказів, копії яких додаються до позовної заяви, знаходяться у позивача по справі.

Звертаюсь із вказаним позовом до суду як особа, в сім`ї якої проживає моя рідна онука - ОСОБА_1 ( згідно ст.165 Сімейного кодексу України).

Служба у справах дітей та сім`ї Іванківської районної державної адміністрації Київської області 28.11.2018 р. на її заяву від 05.11.2018 р. надала витяг з протоколу №12 засідання Комісії з питань захисту прав дитини, за яким відмовила їй в позбавленні батьківських прав ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - по причині "недоцільності" - так як " вилучення з сім`ї малолітньої ОСОБА_10 є недоцільним та таким, що не відповідає інтересам дитини ".

З цим висновком вона повністю не згодна, буде його спростовувати у судовому засіданні та доводити необхідність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав. Я та моя родина не хоче, щоб ОСОБА_3 - з метою експлуатації дівчинки та залучення її до бродяжництва, жебрацтва та іншого негативного способу життя - у будь-який час могла забрати її та вивезти у невідомому напрямку із втратою всіх зв`язків зі нею. Дитині треба вчитися, мати надійне місце проживання та підтримку і це буде повністю відповідати інтересам дитини.

Впевнена, що ОСОБА_3 не може забезпечити їй гідне життя та бути їй доброю матір`ю. Це підтверджено її поведінкою та відсутністю материнських почуттів щодо своєї дочки.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала. Пояснила,що вона проживає в с.Сидоровичі Іванківського району Київської області, з співмешканцем та трьома дітьми. Їй сорок років, вона не працює,отримує пенсію. Так як не грамотна,тобто,не вміє читати і писати, то не знає, скільки років її дітям. Скільки років її дочці, яку вона хоче позбавити батьківських прав, вона також не знає. Дочці було 15 чи 17 років, коли вона родила ОСОБА_11 (внучку). Потім дочка вийшла заміж і чоловік не захотів,щоб вона забирала дочку. Магдалена живе в Закарпатській області, але адреси її вона не знає,так як вони не спілкуються. Вона хоче,щоб внучка залишилася на її вихованні.

Представник позивачки позов підтримав,дав пояснення згідно позовної заяви.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася. Повістка повернулася за закінченням строку зберігання.

Згідно довідки Жміївської сільської ради від 18.12. 2018 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрована з 07.12. 2006 року по даний час в селі Жміївка Іванківського району Київської області(.а.с. 15).

Отже, відповідно до ст. 128 ЦПК України, відповідачка повідомлена належним чином.

Представник третьої особи-Служби у справах дітей та сім`ї Іванківської РДА ОСОБА_12 Н.В. позов визнала. Пояснила,що дитина, ОСОБА_13 , вже значний час проживає без батьківського піклування,тому її матір, ОСОБА_3 слід позбавити батьківських прав. Що ж до встановлення над дитиною опіки,то дане питання буде вирішуватися органом опіки та піклування.

Вислухавши позивачку,представника позивачки,третю особу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_14 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Жміївка Іванківського району Київської області. Її батьком є- ОСОБА_6 ,мати- ОСОБА_3 .

Отже, дитина неповнолітня.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України,батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей,любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини,її фізичний,духовний та моральний розвиток.

Батьки зобов`язані забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя

Батьки зобов`язані поважати дитину.

Забороняється будь-які види експлуатації батькам своєї дитини(батьки тримають дітей впроголодь,що спонукає дітей збирати метал,красти). Так поставили виховання,що діти зобов`язані збирати метал,щоб для лінивих,непрацюючих батьків здобувать гроші як на продукти, так і на спиртне,або ж розраховуватися за їх борги). Забороняється фізичне покарання дитини батьками,а також застосування інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,ратифікованої Україною 17.07. 1997р.(далі Європейська Конвенція з прав людини) слідує,що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність,поводженню або покаранню.

Права дитини захищаються також Конвенцією ООН про права дитини.

Право особи,в тім числі і дитини, на сім`ю закріплено у статті 4 СК України,а саме:кожна особа має право на проживання в сім`ї. Особа може бути примусово ізольована від сім`ї лише у випадках і в порядку,встановленому законом.( ч.3 ст. 4 СК).

Кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя( ч.4. ст. 4 СК України).

Така ж норма закріплена в ст. 111 Закону України «Про охорону дитинства»,в якій сказано,що`кожна дитина має право на проживання в сім`ї з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків».

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини( сть.112 ЗУ`Про охорону дитинства»).

Відповідно до ст. 5 СК України ,держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї.

Держава створює людині умови для материнства та батьківства,забезпечує охорону прав матері та батька,материнство і морально заохочує материнство та батьківство.

Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини( ч.3 ст.5 СК).

Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя,крім випадків, встановлених Конституцією.

Відповідно до ст. 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ст. 51 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повнолітня. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Сім`я,дитинство,материнство і батьківство охороняється державою.

Відповідно до ст.114 ЗУ`Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі,за винятком випадків,коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду,що набрало законної сили».

Будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідується за законом( ч.1 ст.52 Конституції України).

Отже, сім`я, яка є первинним осередком суспільства,як вказано в ст. 3 СК України,охороняється законом.

І все ж,держава може втручатися в сімейне життя, як це також підтверджено ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,коли це втручання здійснюється для захисту порав та свобод інших людей.

Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Отже, ОСОБА_1 вправі звернутися в суд з позовом про позбавлення батьківських прав батьків неповнолітньої ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати,батько можуть бути позбавлені батьківських прав,якщо вони:

1)не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування;

2)ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини;

3)жорстокого поводження з дитиною;

4)є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5)вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини,примушують її до жебракування та бродяжництва;

6)засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Отже, ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України (далі СК України) дає вичерпний перелік підстав для позбавлення матері, батька батьківських прав та вказує,що батьки можуть бути позбавлені батьківських прав,тобто, можу бути і не позбавлені . Крім того, обов`язковою умовою позбавлення батьківських прав має бути умисна поведінка батьків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст.164 СК України підставою ж для позбавлення батьківських прав може слугувати,як ухилення від виконання батьками своїх обов`язків(батьки неналежно піклуються про дітей), так і жорстоке поводження з дитиною,чи якщо батьки вдаються до будь-яких видів експлуатації, як окремо,так і в сукупності.

Позивачка вказує,що відповідачка є поганою матір`ю,не піклується про розвиток дитини, не спілкується з нею і взагалі не проявляє до дитини ніякого інтересу,і дитина не має до неї родинних почуттів. Вона боїться,що відповідачка в любий час може забрати свою дочку з метою експлуатації, примусить дитину жебракувати, а вона бажає дати дитині освіту.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, відповідно до ст. 43 ЦПК України, учасники справи повинні подавати усі наявні у них докази в порядку та строки,встановлені законом або судом. Не приховувати докази.

Позивачка у підготовчому судовому засіданні стверджувала, що відповідача(її дочка) вийшла заміж, має іншого чоловіка та дітей,а судовому засіданні позивачка пояснила,що вона взагалі нічого не знає про відповідачку, з нею не спілкується, а отже, стверджувати,що відповідач умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, позивач не може, якщо вона навіть не знає, чи відповідач навіть жива,здорова чи хвора. На незручні для себе запитання позивач не відповідала,говорила,що не розуміє,не грамотна, і інше. Тобто, встановити дійсне місце проживання відповідачки, істинне відношення матері до дитини,якісь її характеристики, неможливо.

Суд вважає,що позивач необґрунтовано звинувачує відповідача у бажанні залучити дитину до жебракування,так як такі твердження ні на чому не грунтуються.

З матеріалів справи дійсно вбачається,що неповнолітня дитина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 тривалий час проживає в сім`ї позивачки,яка,як слідує з довідки сільської ради, є її бабусею.

Про батька дитини позивачка давала плутані відомості:не то він є, не то він помер.

З матеріалів справи слідує,що позивачка проживає з трьома неповнолітніми дітьми та співмешканцем. ОСОБА_15 (позивач та її співмешканець) не працюють, домашнього господарства не ведуть,город не обробляють, і як вказує позивачка в позові-всі живуть за кошти, які позивачка отримує на дітей.

Відповідно до ч.ч.5,6 ст.19 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Позивач не надали суду Висновок орану опіки та піклування. Витяг з Протоколу №12 засідання Комісії з питань захисту прав дитини Іванківської районної державної адміністрації від 28.11. 2018 року не є Висновком органу опіки та піклування в тому розумінні,що вказано в ст.19 Сімейного кодексу,оскільки не дає обґрунтування чому комісія вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 у відношенні її дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Орган опіки та піклування не дійшов єдиної думки,оскільки представник третьої особи Служба у справах дітей та сім`ї Іванківської РДА ОСОБА_12 Н.В. позов підтримала.

Отже, позивач не довела, що відповідачка умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не надала суду Висновок органу опіки та піклування щодо даного питання,тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, ст.ст.5, 19,150,164 Сімейного кодексу України,Закону України »Про охорону дитинства», керуючись ст.ст. 12, 13,43,81,141,258,259,263,264,265, 354 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_1 ,представник ОСОБА_2 ,в позові до ОСОБА_3 ,третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Іванківської районної державної адміністрації Київської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд протягом 30 днів з часу виготовлення мотивованого рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 06 вересня 2019 року.

Суддя: Н.А. Тетервак