КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/5390/2019 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І. Крижанівської Г.В.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка діє від імені та в інтересах Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», на рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 листопада 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживачів, стягнення коштів, вкладів, процентів та штрафних санкцій,-

в с т а н о в и в:

В серпні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») про захист прав споживачів, стягнення коштів, вкладів, процентів та штрафних санкцій. Зазначив, що 06 грудня 2018 року між ним та АТ КБ «Приватбанк» у Кримському відділенні був укладений депозитний договір № SАМDNWFD800, внесок «Стандарт на 12 міс.», зі строком на 366 днів до 06 грудня 2014 року включно, з нарахуванням 8% процентів річних. Сума вкладу становить 220 000 євро. Відповідно до договору АТ КБ «Приватбанк» відкрило йому особистий рахунок № НОМЕР_1. Договір щорічно переукладався на новий термін. 16 червня 2017 року він звернувся до АТ КБ «Приватбанк» із заявою про розірвання договору та повернення коштів, але кошти йому не повернули. ОСОБА_2 просив стягнути з АТ КБ «Приватбанк» суму вкладу за договором банківського вкладу у розмірі 220 000 євро, проценти за договором банківського вкладу у розмірі 79 802,74 євро, три проценти річних у розмірі 9 861,26 євро та пеню у розмірі 78 890,08 євро.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 листопада 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 суму вкладу у розмірі 220 000 євро, відсотки у розмірі 57 599,62 євро, три проценти річних у розмірі 9 810,14 євро, пеню у розмірі 528 євро, а всього 287 937,76 євро.

Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» в дохід держави судовий збір в розмірі 6 528,21 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені в розмірі 528 євро та стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на його користь пеню у розмірі 78 890,08 євро. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення, суд не врахував правових позицій, викладених Верховним Судом у постановах від 01 жовтня 2018 року у справі №761/42169/16-ц, від 19 вересня 2018 року у справі №761/46145/16-ц, від 04 квітня 2018 року у справі №6-37цс16, від 01 червня 2016 року у справі №2558цс15 та безпідставно стягнув неустойку в розмірі 528 євро.

Представник АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові ОСОБА_2 Вважає, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що позивач ОСОБА_2 не надав належних доказів на підтвердження того, що на його ім'я у Кримському відділенні банку відкривався банківський рахунок, на час розгляду справи на рахунку дійсно були наявні кошти і вони не були зняті до моменту припинення його діяльності на території Автономної республіки Крим. Відповідно до Положення про філію «Кримське регіональне управління АТ «КБ «Приватбанк», Кримська філія АТ КБ «Приватбанк» самостійно вела облік здійснюваних банківських та інших операцій, самостійно складала та подавала звітність, забезпечувала збереження відповідних документів. Відповідно до рішення правління АТ КБ «Приватбанк» від 15 травня 2014 року №18 було прийнято рішення про припинення діяльності усіх відокремлених підрозділів Кримської філії АТ КБ «Приватбанк» на території Автономної Республіки Крим. Суд безпідставно послався як на підтвердження невиконання АТ КБ «Приватбанк» умов договору на оригінал договору та оригінал квитанції, а також довідку Севастопольської Філії АТ КБ «Приватбанк» від 14 березні 2014 року щодо наявності рахунків у позивача та залишку коштів на них. Вказані документи не підтверджують наявність коштів на рахунках позивача на день розгляду справи. Звертає увагу на те, що довідка Севастопольської Філії АТ КБ «Приватбанк» була датована 14 березня 2014 року, рішення про припинення діяльності Філії було прийняте лише 15 травня 2014 року. До припинення діяльності Філії позивач мав можливість отримати свої кошти.

В апеляційній інстанції представники ОСОБА_2 та АТ КБ "Приватбанк" підтримали апеляційні скарги та просять її задовольнити.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 06 грудня 2018 року між ОСОБА_2 та АТ КБ «Приватбанк» у Кримському відділенні був укладений депозитний договір № SАМDNWFD800, внесок «Стандарт на 12 міс.», зі строком на 366 днів до 06 грудня 2014 року включно, з нарахуванням 8% процентів річних. Сума вкладу позивача становить 220 000 євро.

Відповідно до договору АТ КБ «Приватбанк» відкрило ОСОБА_2 рахунок № НОМЕР_1 (а.с. 11-12).

На виконання вказаного договору ОСОБА_2 вніс на рахунок банку 220 000 євро, що стверджується платіжним дорученням (а.с. 13).

Пунктом 7 договору банківського вкладу передбачена можливість його пролонгації на той же строк за відсутності заперечень сторін на попередніх умовах.

Згідно з п. 12 депозитного договору якщо клієнт вимагає розірвати договір за неповний строк вкладу відсотки виплачуються за зниженою в 2 рази процентною ставкою за фактичну кількість днів, що минули з дати оформлення вкладу або продовження його строку до дня розірвання договору.

16 червня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» із заявою про повернення коштів у повному обсязі (розірвання договору) (а.с. 18-19).

АТ КБ «Приватбанк» коштів ОСОБА_2 не виплатило.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи документи, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та стягнув з АТ КБ «Приватбанк» на користь позивача суму вкладу у розмірі 220 000 євро, відсотки у розмірі 57 599,62 євро, три проценти річних у розмірі 9 810,14 євро, та пеню у розмірі 528 євро.

Колегія суддів не убачає підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За змістом ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

За частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

За положеннями статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов'язання, яка, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов'язання, передбачає додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов'язання.

Відповідно до частини п'ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі.

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що вкладник за договором банківського вкладу (депозиту) є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем і несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п'ятою статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів", а саме сплату пені в розмірі 3 % вартості послуги за кожен день прострочення.

На підтвердження укладення договору банківського вкладу ОСОБА_2 надав суду копію договору № SАМDNWFD800, внесок «Стандарт на 12 міс.» від 06 грудня 2018 року, платіжне доручення № від 06 грудня 2013 року, довідку Севастопольської Філії АТ КБ «Приватбанк» від 14 березня 2014 року про відкриття йому рахунку на підставі зазначеного договору та залишок коштів на рахунку (а .с. 11-14).

16 червня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» із заявою про повернення коштів (а.с. 18-19).

ОСОБА_2 зазначав, що АТ КБ «Приватбанк» не виконало його вимогу щодо повернення коштів.

АТ КБ "Приватбанк" не заперечує факт укладання депозитного договору з ОСОБА_2 Заперечуючи проти позову, АТ КБ «Приватбанк» не надало доказів належного виконання умов договору - виплати ОСОБА_2 коштів за договором № SАМDNWFD800.

Суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 суми вкладу у розмірі 220 000 євро, відсотків за договором банківського вкладу за період з 6.12.2013 року по 6.12.2016 року з розрахунку 8% річних та за період з 6.12.2016 року по 21.06.2017 року з розрахунку 4% річних відповідно до умов договору у розмірі 9 810,14 євро, та пеню у розмірі 528 євро.

Колегія суддів відхиляє посилання представника АТ «КБ «Приватбанк» на ненадання ОСОБА_2 доказів на підтвердження того, що на момент припинення діяльності відділення на території Автономної республіки Крим на його рахунку були наявні кошти, а також на те, що ОСОБА_2 отримав кошти за договором після видачі йому довідки Севастопольської Філії АТ КБ «Приватбанк» від 14 березні 2014 року.

На підтвердження наявності коштів на рахунку ОСОБА_2 надав довідку Севастопольської Філії АТ КБ «Приватбанк» від 14 березні 2014 року (а .с. 14).

Обов'язок виконання зобов'язань за договором банківського вкладу покладається саме на АТ КБ «Приватбанк», а тому саме відповідач мав довести факт відсутності обов'язку повернути ОСОБА_2 грошові кошти.

Доказів виконання умов депозитного договору щодо повернення грошових коштів АТ КБ «Приватбанк» не надало.

Колегія суддів також враховує те, що у листах від 16 червня 2017 року і від 06 червня 2018 року на ім'я ОСОБА_2 АТ КБ "Приватбанк" обґрунтовувало відсутність підстав для повернення грошових коштів припиненням діяльності банку на території Автономної Республіки Крим у зв'язку з окупацією Автономної Республіки Крим та фактичною конфіскацією майна банку, а не належним виконанням взятих на себе зобов'язань за договором банківського вкладу.

Можливість отримання ОСОБА_2 коштів за договором до припинення діяльності Філії банку на території Автономної Республіки Крим є припущенням відповідача, а тому не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 на неправильність розрахунків суду в частині стягнення пені.

При розрахунку пені судом враховано роз'яснення, що були наведені в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року в справі № 759/13827/15-ц, згідно з якою за змістом вищенаведеної частини п'ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» вартість послуги за договором банківського вкладу - це розмір процентів, які банк має сплатити за користування коштами вкладника, і наведено формулу для розрахунку пені відповідно до вказаної норми, та обґрунтовано стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 пеню у розмірі 528 євро.

Колегія суддів відхиляє доводи скарги ОСОБА_2 на неврахування судом першої інстанції практики Верховного Суду.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції.

Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка діє від імені та в інтересах Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», залишити без задоволення, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 листопада 2018 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Крижанівська Г.В.