КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/824/2795/2019 Головуючий в 1-й інстанції - Зінченко О.М.
372/2011/18 Доповідач Чобіток А.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 січня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів :

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2018 року та ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 31 жовтня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

у с т а н о в и в :

У липні 2018 року позивач пред'явив вказаний позов до відповідача та зазначав, що 14 квітня 2017 року, близько 19 години 30 хвилин, ОСОБА_2, перебуваючи на проїзній частині поблизу житлового будинку АДРЕСА_3, діючи умисно, усвідомлюючи характер свого протиправного діяння та ймовірні його наслідки, бажаючи настання наслідків у виді шкоди здоров'ю потерпілого, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин із ним, тримаючи в правій руці балончик зі сльозогінним газом Терен-1, розпилив весь його вміст у його бік, унаслідок чого дана речовина потрапила на обличчя позивача, спричинила сильну різку біль та тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку рогівки та кон'юнктиви обох очей 1-2 ступеню. Вироком Обухівського районного суду Київської області від 18 квітня 2018 року у справі № 372/171/18 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень. Унаслідок завданих йому тілесних ушкоджень за вказаних обставин у вигляді хімічного опіку рогівки та кон'юнктиви обох очей 1-2 ступеню останньому довелось лікуватись і придбавати ліки на лікування, що завдало йому певних фінансових втрат. Ним було придбано ліків на суму 409 (чотириста дев'ять) гривень 37 копійок. Крім матеріальної шкоди, унаслідок протиправних дій ОСОБА_2, йому також було завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни в його житті: негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; фіксованість уваги на проблемі одужання, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, побоювання щодо майбутнього стану здоров'я. Розмір майнової шкоди він визначає у розмірі 50 000 грн. Таким чином позивач просив стягнути з відповідача на його користь у відшкодування матеріальної шкоди 409 грн. 37 коп. та у відшкодування моральної шкоди 50000 гривень, а також судові витрати.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 31 жовтня 2018 року позов задоволено частково. Вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 409 грн. 37 коп. у відшкодування матеріальної шкоди та 1500 грн. у відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 31 жовтня 2018 року заяву представника позивача ОСОБА_3 про ухвалення додатково рішення про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення та ухвалу суду першої інстанції та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю. Зазначає, що суд формально з порушенням принципу змагальності сторін,не врахувавши доводів та міркувань позивача при визначенні розміру моральної шкоди,завданої йому злочинними діями відповідача. Не взято до уваги доводи позивача щодо тяжкості та обсягу його страждань внаслідок завданих умисними діями відповідача тілесних ушкоджень,а саме: отримання позивачем хімічного опіку рогівки та кон»юктиви 1-2 ступеню обох очей-міопатія середнього ступеня; шкода завдана чи не найголовнішому сенсорному його відчуттю - зору. Під час вчинення відповідачем кримінального правопорушення відносно нього він відчував нестерпний біль поєднаний із страхом за своє обличчя, зір та життя(очікував,що це хімічна речовина,кислота або інша небезпечна речовина,яка є небезпечною для життя),він був вимушений проходити стаціонарне лікування та переносити болючі медичні маніпуляції. Унаслідок пошкодження очей, неможливо встановити, які наслідки для нього можуть мати така шкода в подальшому та у похилому віці, необхідність суворого дотримання лікарських рекомендацій, обмежують його, він тимчасово втратив працездатність. Уважає, що суд, розглянувши таким чином даний спір, не врахував положення ЦК України та постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової)шкоди». Крім того суд безпідставно, в порушення норм процесуального права відмовив у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідачем не подавався відзив на апеляційну скаргу.

Колегія суддів,заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги,обставини справи приходить до наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судом першої інстанції установлено, що 14 квітня 2017 року, близько 19 години 30 хвилин, ОСОБА_2, перебуваючи на проїзній частині поблизу житлового будинку АДРЕСА_3, діючи умисно, усвідомлюючи характер свого протиправного діяння та ймовірні його наслідки, бажаючи настання наслідків у виді шкоди здоров'ю потерпілого, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин із позивачем, тримаючи в правій руці балончик зі сльозогінним газом Терен-1, розпилив весь його вміст в бік останнього, внаслідок чого дана речовина потрапила на обличчя позивача, спричинила сильну різку біль та тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку рогівки та кон'юнктиви обох очей 1-2 ступеню.

Вироком Обухівського районного суду Київської області від 18 квітня 2018 року у справі № 372/171/18 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з випискою з історії хвороби № 27521/1101915/518 позивач знаходився на лікуванні в офтальмологічному відділенні КОКЛ з 14.04.2017 року по 18.04.2017 року з діагнозом: хімічний опік рогівки та кон'юнктиви I-II ступеня обох очей, міопатія середнього ступеня обох очей.

Унаслідок завданих позивачу тілесних ушкоджень у вигляді хімічного опіку рогівки та кон'юнктиви I-II ступеня обох очей останньому довелось лікуватись та придбати ліки на суму 409 (чотириста дев'ять) гривень 37 копійок, що підтверджується чеком № 186402 від 14.04.2017 року.

За умовами пункту 1ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно із ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею ст.1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Урахувавши зазначені положення чинного законодавства, які регулюють даний вид правовідносин, суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку про наявність підстав для відшкодування понесених позивачем витрат на придбання ліків у розмірі 409 грн.37 коп..

Разом з тим колегія суддів вважає, що при визначенні розміру моральної шкоди,спричиненої позивачу кримінальним правопорушенням скоєним відповідачем умисним спричиненням йому тілесних ушкоджень,суд першої інстанції безпідставно мінімізував цей розмір,стягнувши з відповідача лише 1500 грн..

Відповідно до положень ст.ст. 23,1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. В даному випадку моральна шкода полягає у душевних стражданнях, які позивач зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою щодо до нього особисто. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року &qu03;Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди&q?ну;, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Урахувавши обставини, за яких відповідачем спричинені позивачу тілесні ушкодженні, які встановлені вироком Обухівського районного суду Київської області від 18 квітня 2018 року у справі № 372/171/18 і за яким ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України,які в силу ч.6 ст.82 ЦПК України є обов'язковими для суду, обсяг страждань позивача як під час злочинних дій відповідача так і в ході лікування хімічного опіку рогівки та кон»юктиви 1-2 ступеню обох очей, його побоювання за наслідки пошкодження зору, тимчасову непрацездатність позивача, колегія суддів уважає за необхідне визначити розмір відшкодування моральної шкоди, яку зазнав позивач унаслідок скоєного відповідачем кримінального правопорушення, у сумі 10 000 грн..

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частині визначеного розміру моральної шкоди та збільшити цей розмір до 10 000 грн..

Крім того, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції безпідставно залишив без задоволення заяву представника позивача про постановлення додаткового рішення в частині стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу,припустившись порушень ч.1 ст.246 ЦПК України.

Як убачається з матеріалів справи, то представник позивача в судовому засіданні 31 жовтня 2018 року до дебатів подав заяву про неможливість надати акт наданих правових послуг, відповідно до умов підписаного сторонами договору №1/04/07 від 04.07.2018 року,оскільки останні зможуть підписати даний акт лише після надання правової допомоги позивачу в повному об'ємі з урахуванням його участі як представника позивача в даному судовому засіданні.

Незважаючи на наявність вказаної заяви та подання вказаного акту протягом терміну, передбаченого ч.1 ст. 246 ЦПК України, суд першої інстанції постановив рішення про відмову у стягненні вказаних витрат, пославшись на відсутність акту наданих послуг правової допомоги до договору, а в подальшому в цей же день відмовив у постановленні додаткового рішення з цього питання при наявності вказаного акту.

Колегія суддів вважає, що аргументи апеляційних скарг представника позивача як на рішення так і на ухвалу суду першої інстанції з питання відшкодування витрат на правничу допомогу заслуговують на увагу, у зв'язку з чим підлягає скасуванню рішення суду в частині відмови у стягненні з відповідача понесених позивачем витрат на правничу допомогу та ухвала того ж суду про залишення без задоволення заяви про постановлення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 5000 грн. витрат,понесених позивачем на правничу допомогу.

З огляду на договір 1/04/07 про надання правової (правничої) допомоги від 04 липня 2018 року, додаткову угоду №1 до цього договору від 04 липня 2018 року, меморіальний ордер № @2РL242316 від 06.07.2018 року, акт від 31.10.2018 року наданих послуг правової (правничої) допомоги до договору1/04/07 про надання правової (правничої) допомоги від 04 липня 2018 року, колегія суддів уважає, що вимоги позивача в частині відшкодування витрат понесених ним на правничу підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв&q?у ;язок доказів у їх сукупності, колегія суддів уважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди необхідно змінити, збільшивши розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача до 10 000 грн., а рішення в частині відмови у відшкодуванні витрат понесених позивачем на правничу допомогу та ухвалу суду про залишення без задоволення заяви про постановлення додаткового рішення з цього питання належить скасувати та постановити нове рішення у означеній частині, яким стягнути з відповідача на користь позивача 5000 грн. понесених ним витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384,389 ЦПК України,суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 31 жовтня 2018 року в частині стягнення моральної шкоди змінити, збільшивши розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 (місце проживання : АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: невідомий) на користь ОСОБА_1 (місце проживання : АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) до 10 000 грн..

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 31 жовтня 2018 року в частині відмови у відшкодуванні витрат понесених ОСОБА_1 на правничу допомогу та ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 31 жовтня 2018 року суду про залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 про постановлення додаткового рішення скасувати та постановити нове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання : АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: невідомий) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) 5 000 грн. витрат на правничу допомогу.

У решті рішення залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на підставі ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий: А. О. Чобіток

Судді: О. В. Немировська

Т. І. Ящук