Постанова

Іменем України

29 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 130/1881/16-ц

провадження № 61-24262 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І.,

Кривцової Г. В.,

учасники справи:

позивач - департамент соціального захисту населення Сумської міської ради,

відповідач - ОСОБА_1 ,

представники відповідача - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради на рішення Апеляційного суду Вінницької області

від 05 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Колоса С. С., Стеблюк Л. П., Якименко М. М.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України

у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

16 серпня 2016 року департамент соціального захисту населення Сумської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому, уточнивши позовні вимоги, просив стягнути на свою користь 47 234,40 грн виплаченої тимчасової державної допомоги та вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що у зв`язку з ухиленням відповідача від сплати аліментів, на підставі заяви

ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), останній була призначена тимчасова допомога на дітей щомісячно з 01 лютого 2009 року по 31 липня 2009 року та з 01 лютого 2010 року по 30 червня 2015 року, так як відповідач рішення суду про сплату аліментів не виконував, ухилявся від сплати аліментів.

ОСОБА_1 з червня 2015 року почав сплачувати аліменти, відтак, виплату тимчасової допомоги було припинено.

З урахуванням вищевказаного департамент соціального захисту населення Сумської міської ради просив позов задовольнити.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Жмеринськогоміськрайонного суду Вінницької області

від 13 жовтня 2016 року позов департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 до Державного бюджету України

47 234,70 грн тимчасової державної допомоги та 1 378,00 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач був обізнаний щодо ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів на дітей і протягом 2009-2015 років не сплачував аліментів. Дані кошти перераховувалися дітям в порядку тимчасової державної допомоги департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради,

на підставі Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету міністрів України

від 22 лютого 2016 року № 189 (далі - Порядок)відтак, підлягають стягненню.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 05 грудня

2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Жмеринськогоміськрайонного суду Вінницької області

від 13 жовтня 2016 року змінено.

Зменшено розмір стягнутих коштів з 47 234,40 грн до 18 358,20 грн.

В іншій частині рішення залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права та не враховані підстави для застосування строку позовної давності до даних правовідносин, про що заявлялося клопотання стороною відповідача.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у січні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, департамент соціального захисту населення Сумської міської ради, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення Апеляційного суду Вінницької області від 05 грудня 2016 року скасувати та залишити в силі рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області

від 13 жовтня 2016 року.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 20 березня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, витребувано цивільну справу

№ 130/1881/16-ц із Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції не враховані положення Порядку.

Про факт сплати аліментів відповідачем заявнику стало відомо 14 вересня 2015 року і саме з цієї дати починається перебіг позовної давності.

Відзив на касаційну скаргу учасники процесу до суду не подали.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати

або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначений статтею 180 СК України.

Згідно з частиною восьмою статті 181 СК України якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім`ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Частиною десятою статті 181 СК України передбачено, що суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку.

Механізм надання вказаної тимчасової допомоги визначений Порядком. Відповідно до пункту 12 Порядку, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв`язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Стягнуті кошти зараховуються до державного бюджету.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 грудня 2000 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) аліменти на дітей в розмірі 1/3 частини доходу, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходу громадян щомісячно на кожну дитину (а. с. 5-6).

ОСОБА_4 періодично ухилявся від сплати аліментів, що підтверджується довідками про неотримання аліментів, виданими начальником відділу державної виконавчої служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, і які знаходяться в матеріалах справи.

За період з 1 лютого 2009 року по 30 червня 2015 року департамент соціального захисту населення Сумської міської ради на підставі Порядку призначив і виплачував на дітей тимчасову державну допомогу, внаслідок чого і виникла оспорювана сума, яку позивач намагався стягнути.

Встановлено, що з червня 2015 року відповідач почав погашувати заборгованість по аліментам та їх сплачувати (а. с. 53-56).

Змінюючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково апеляційну скаргу ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції виходив із того, що відповідач ухилявся від сплати аліментів, тому він має обов`язок відшкодувати державі суми наданої на дітей тимчасової державної допомоги.

Разом з цим, стягуючи кошти в сумі 47 234,40 грн судом невірно застосовано норми матеріального закону.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає такі висновки апеляційного суду правильними та обґрунтованими.

Відповідно до положень статті 256 ЦК Українипозовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу .

Згідно із статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).Наслідки спливу позовної давності визначені статтею 267 ЦК України.

Позов було подано у серпні 2016 року, однак кошти позивач просив стягнути за період з лютого 2009 року .Відповідач та його представник в судовому засіданні в суді першої інстанції заявляли клопотання про застосування строку позовної давності (а. с. 72-73).

Враховуючи вищевказане, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для застосування строку позовної давності, а сума, яка підлягала стягненню, правильно визначена апеляційним судом з урахуванням необхідності застосування статті 257 ЦК України.

Інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Вінницької області від 05 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова