Справа № 346/3994/18
Провадження № 2/346/212/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі:

головуючого судді: П»ятковського В.І.

за участі секретаря: Іванишин Х.І.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коломия цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

представник позивача, звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 05 серпня 2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Протягом строку дії договору відповідач систематично порушував його умови, в зв»язку з чим станом на 03 липня 2018 року виникла заборгованість у розмірі 14863,01 грн., з яких 4024,61 грн. нараховані відсотки за користування кредитом, 12020, 92 грн. нарахована пеня, а також штрафи відповідно Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн. штраф (фіксована частина), 695,86 грн. штраф (процентна складова).

Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь банку борг за кредитним договором та судові витрати.

Представник позивача у судове засідання не з"явився, подав суду письмову заяву про розгляд справи бе його участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково мотивуючи тим, що справді отримав вказаний кредит, однак із зазначеною сумою нарахованої заборгованості по кредиту не погоджується. Також посилається на вимоги статті 549 ЦК України якою встановлено, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Просить стягнення даних сум задовольнити частково.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що на підставі «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою» та «Тарифів Банку», відповідач 05 серпня 2008 року отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Банк свої зобовязання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором.

Натомість відповідач протягом дії кредитного договору порушував його умови, внаслідок чого станом на 03 липня 2018 року виникла заборгованість по кредитному договору у розмірі 14863,01 грн., з яких 4024,61 грн. нараховані відсотки за користування кредитом, 12020,92 грн. нарахована пеня, а також штрафи відповідно Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн. штраф (фіксована частина), 695,86 грн. штраф (процентна складова ).

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

В силу ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положеннями ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Пунктом 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк.

Згідно п. 2.1.1.12.6.1 Договору, у разі виникнення прострочених зобов»язань, клієнт сплачує Банку пеню відповідно встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банкінському сайті.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов»язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 250 грн. + 5 % від суми позову.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як вбачається із висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Рішення Верховного Суду України є обов'язковими для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України (ст. 360-7 ЦПК України).

Отже, зважаючи на те, що позивачем заявлено вимогу про одночасне стягнення штрафів та пені, суд вважає, що стягненню підлягає лише одна із зазначених сум, оскільки це суперечитиме забороні подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Разом з тим, у відповідності до ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Із заявленим розміром пені, що позивач просить стягнути з відповідача, суд не може погодитись, оскільки даний розмір пені значно перевищує прострочену заборгованість з оплати кредиту, тим самим перевищує розмір збитків, і є неспівмірним із розміром боргу за кредитом.

Таким чином, суд вважає за доцільне зменшити розмір пені в сумі 12020, 92 грн. гривень до розміру в 1000 гривень.

Також, суд вважає за необхідне стягнути із відповідачки судові витрати, що сплачені позивачем при зверненні до суду, оскільки вони викликані захистом порушеного права.

На підставі наведеного та ст.ст. 526, 551, 599, 610, 612, 1050 ЦК України, керуючись ст.ст.264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - 4024, 61 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 1000 грн. заборгованості за пенею та комісією, а також 1762, грн. судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення судуможе бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Суддя П'ятковський В. І.