КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 752/13715/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/824/2046/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Плахотнюк К.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

22 січня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Семенюк Т.А.

Суддів - Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Осінчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 5 травня 2018 року у справі за поданням старшого державного виконавця Голосіївського Відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про видачу дубліката виконавчого листа, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року старший державний виконавець Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві звернувся до суду із поданням про видачу дубліката виконавчого листа, посилаючись в обґрунтування на те, що на виконанні у Відділу надійшов виконавчий документ: виконавчий лист № 2-3315 від 14 грудня 2009 року, виданий Голосіївським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» боргу у розмірі 54 298,98 доларів США.

Зазначив, що виконавче провадження перебуває в стані примусового виконання, проте відсутній виконавчий лист у зв'язку з його втратою.

У зв'язку із викладеним, просив суд видати дублікат виконавчого листа № 2-3315 від 14 грудня 2009 року, виданий Голосіївським районним судом міста Києва про стягнення ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» боргу у розмірі 54 298,98 доларів США.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 5 травня 2018 року подання задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа № 2-3315 від 14 грудня 2009 року, виданого Голосіївським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» боргу у розмірі 54298,98 доларів США.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, постановити нову про відмову у задоволенні подання, вважаючи, що судом порушено норми процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 13 листопада 2009 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_3, Закритого акціонерного товариства «Трансроуд Груп» про стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет застави задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 та Закритого акціонерного товариства «Трансроуд Груп» на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість в сумі 54298 доларів США 98 центів солідарно.

Стягнуто з ОСОБА_3 та Закритого акціонерного товариства «Трансроуд Груп» на користь Публічного акціонерного товаристваакціонерний банк «Укргазбанк» пеню за несвоєчасне погашення процентів в сумі 86 грн. 08 коп. солідарно.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» штраф в сумі 22968 грн. 75 коп.

У рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором № 6/2006 від 9 березня 2006 року звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль "INFINITI" QX 56, кузов № НОМЕР_1, рік випуску 2006, реєстраційний № НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію серія НОМЕР_3, виданого 9 березня 2006 року МРЕВ-5 ДАІ ГУ МВС України в місті Києві, та переданий в заставу АБ «Укргазбанк», згідно договору застави № 6/2006 від 9 березня 2006 року.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

На виконання рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 13 листопада 2009 видано 7 виконавчих листів.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України визначено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Задовольняючи подання старшого державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що довідкою Голосіївського Відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві встановлено відсутність виконавчого листа № 2-3315 від 14 грудня 2009 року.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід'ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов'язання адміністративних органів виконувати рішення (пункт 41 рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов'язкове судове рішення залишалось невиконаним стосовно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід'ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 63 рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі проти Італії»).

У рішенні по справі «Бурдов проти Росії» від 07 травня 2002 року, Європейський суд з прав людини наголосив, що виконання рішення суду, яке ухвалене будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова судового розгляду. Виконання судового рішення є обов'язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинно відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

У пункті 28 рішення Європейського суду з прав людини від 11 грудня 2008 року в справі «Антонюк проти України» зазначено, що відповідальність держави за виконання судових рішень щодо приватних осіб зводиться до участі державних органів у виконавчому провадженні.

Конституцією України встановлено, що судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України (ст. 124 ч. 5 в редакції, що була чинною до 30.09.2016 року). Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, яка є чинною з 30.09.2016 року, судове рішення є обов'язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Отже, відповідно до статей 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, тому необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа є перепоною у завершенні судового провадження.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що державним виконавцем не дотримано вимог закону щодо заяви про видачу дубліката виконавчого листа, не надано доказів про втрату виконавчого документа, оскільки ці доводи спростовуються матеріалами справи.

Так, державний виконавець звернувся до суду із поданням про видачу дубліката виконавчого листа, який був втрачений у відділі ДВС, що підтверджується довідкою про втрату виконавчого листа.

Та обставина, що заявником звернення до суду оформлено у вигляді подання не впливає на правильність судового рішення і не може бути підставою для скасування ухвали суду.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, виконавчий лист № 2-3315/09 перебуває на виконанні у Голосіївському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, доказів щодо його виконання скаржником суду не надано.

Як пояснив в судовому засіданні представник стягувача, виконавчий лист на теперішній час не виконано, в добровільному порядку ОСОБА_3 також борг не погашав.

У зв'язку з наведеним колегія суддів вважає, що ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 5 травня 2018 року постановлена з дотриманням норм чинного законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 5 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлений 23 січня 2018 року.

Головуючий

Судді