Справа №242/4644/18
Провадження №2/242/288/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Капітонова В.І., секретар судового засідання Нарижна О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Єлізавети Анатоліївни до територіальної громади Донецької міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, який надійшов на адресу суду шляхом поштового звязку, в якому зазначила, що 27.04.2017 року померла ОСОБА_2, після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді пенсії, яка їй належала, але не була нею отримана за життя і квартира, що розташована за адресою: м.Донецьк, вул.. Щорса, 15/8. Згідно з заповітом, посвідченого Державним нотаріусом Першої донецької державної нотаріальної контори 06.09.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за №3-3306, ОСОБА_2 заповідала все належне їй майно позивачу. Спадкоємцем після її смерті є лише позивач. Заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавала. Позивач вважає, що нею пропущено строк з поважних причин. Просить суд винести рішення, яким визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2, померлої 27.04.2017 року.

Позивач ОСОБА_1, належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, у судове засідання не з'явилася. Позивач через засоби електронного звязку надала заяву, в якій просила позов задовольнити та розглядати справу без її участі.

Представник відповідача територіальної громади Донецької міської ради, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, у судове засідання не з'явився.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 12.12.2018 року визнано явку позивача обовязковою, витребувано у позивача оригінали документів, а саме: свідоцтво про смерть І-ВЛ №643638, видане 03.08.2018 року, заповіт, посвідчений Державним нотаріусом Першої донецької державної нотаріальної контори 06.09.2002 року, реєстраційний напис, свідоцтво про право власності на квартиру №04187, видане 12.11.1993 року, рішення Краматорського міського суду Донецької області від 05.07.2018 року. Також запропоновано позивачу надати докази, що вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та постанову прийняту нотаріусом за результатами розгляду заяви.

Відповідно до вимог ст.. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі учасників справи.

Дослідивши надані докази, судом встановлено наступне.

Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України "Про нотаріат", "Про міжнародне приватне право", іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права.

Позивачем у якості доказів по справі надано не посвідчені належним чином копії паспорту, свідоцтва про смерть І-ВЛ №643638, виданого 03.08.2018 року, копію заповіту посвідченого Державним нотаріусом Першої донецької державної нотаріальної контори 06.09.2002 року, копію реєстраційного напису, копію свідоцтва про право власності на квартиру №04187, виданого 12.11.1993 року, копію рішення Краматорського міського суду Донецької області від 05.07.2018 року.

Згідно із свідоцтвом про смерть І-ВЛ №643638, виданого 03.08.2018 року Холодногірським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_2 померла 03.08.2018 року, актовий запис № 14. Дане свідоцтво про смерть видане на підставі рішення Краматорського міського суду Донецької області від 05.07.2018 року. Також дане свідоцтво про смерть має позначку «запис поновлено повторно».

ОСОБА_2, яка померла 03.08.2018 року, заповідала все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, в тому числі квартиру №8, що знаходиться за адресою: м.Донецьк, вул.. Щорса, б. 15, про що складено заповіт, посвідчений Державним нотаріусом Першої донецької державної нотаріальної контори 06.09.2002 року, зареєстрований в реєстрі за №3-3306.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України встановлено обов'язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Звертаючись до суду із даним позовом позивач зазначала, що заяв про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 вона не подавала, скільки на даний час позивач проживає у м.Донецьку на території де проводилась антитерористична операція, і м.Донецьк є тимчасово неконтрольованою територією України де не працюють органи нотаріату.

Також, матеріали справи не містять обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії.

Разом з тим, суд звертає увагу, що позивач у позові зазначала, що вона проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, рішення про встановлення факту смерті було прийнято Краматорським міським судом Донецької області 05.07.2018 року, свідоцтво про смерть видано Холодногірським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 03.08.2018 року.

Також, позивачем не надано належних та допустимих доказів підстави повторного поновлення запису про смерть ОСОБА_2, яка померла 27.04.2017 року.

Стаття 95 ЦПК України визначає поняття письмові докази, згідно з якою письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Зазначена стаття ЦПК України визначає, що учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Позивач надала суду копії документів не завірені належним чином і не повідомила суд про наявність у неї оригіналів зазначених документів, або що зазначені оригінали перебувають у іншої особи.

Відповідно до ст.. 95 ЦПК України якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

З огляду на викладене, суд відповідно до зазначеної статті ставить під сумнів надані позивачем копію паспорту на імя ОСОБА_1, свідоцтва про смерть І-ВЛ №643638, виданого 03.08.2018 року, копію заповіту посвідченого Державним нотаріусом Першої донецької державної нотаріальної контори 06.09.2002 року, копію реєстраційного напису, копію свідоцтва про право власності на квартиру №04187, виданого 12.11.1993 року, копію рішення Краматорського міського суду Донецької області від 05.07.2018 року, а тому не бере їх до уваги.

Крім іншого, при вирішенні справ даної категорії суд має встановити:

- місце відкриття спадщини;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України.

Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі відповідно ч. 1 ст. 229 ЦПК України. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Відповідно до ст.. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 4 зазначеної статті визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Ухвалою суду від 12.12.2018 року було визнано явку позивача обовязковою, але позивач не скористалась своїм правом, у судове засідання не зявилась і не заявила суду відповідно до ст.. 84 ЦПК України клопотання про витребування інформаційної довідки із Спадкового реєстру щодо наявності спадкової справи після смерті ОСОБА_2, яка померла 27.04.2017 року. Також, позивач не надала суду належних та допустимих доказів, що вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та нотаріусом прийнято вмотивовану постанову, що в свою чергу є підставою для звернення до суду, оскільки відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України позбавлений можливості розяснити учасникам судового процесу, зокрема позивачу, їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, оскільки розгляд справи здійснюється за наявними в матеріалах справи доказами і без його участі, оскільки позивачем надано відповідну заяву.

Суд враховує усі добуті у судовому засіданні докази та ті, що знаходяться в матеріалах справи та вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки вимоги щодо надання додаткового строку для прийняття спадщини є передчасними та позивачем не доведено той факт, що нотаріус відмовив їй у прийнятті заяви про прийняття спадщини через пропуск строку передбачений ст.. 1272 ЦК України, що свою чергу свідчить про те, що позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Керуючись ст. 1272 ЦК України, ст. ст. 198-200, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 Єлізавети Анатоліївни до територіальної громади Донецької міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після її функціонування, безпосередньо до Донецького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя