Справа №487/7626/18
Провадження №2/487/699/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2019 року м.Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Бобрової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Гладкої К.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу № 487/7626/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

14.11.2018 р. ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 15.08.2006 р. Палацом одруження м.Белгороду, за актовим записом №1331. Позовні вимоги мотивувала тим, що протягом певного часу поступово погіршили взаємовідносини між ним та дружиною, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з липня 2017 р. Від шлюбу мають малолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Збереження сім'ї вважає неможливим.

Ухвалою суду від 03.12.2018 р. відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Позивач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно належним чином. 25.01.2019 р. до канцелярії суду надійшла заява позивача, в якій вона просила розглянути справу за своєї відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно належним чином. 14.01.2019 р. до канцелярії суду надійшла заява відповідача, в якій він просив розглянути справу за своєї відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу.

Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони 15.08.2006 року уклали шлюб, про що Палацом одружень м. Белгорода було зроблено відповідний актовий запис №1331.

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії 1-ФП №080518 від 17.04.2008 р.),

Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сімя є первинним та основним осередком суспільства.

Відповідно до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з приписами ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують з липня 2017 р.

Встановлене свідчить, що подальше спільне життя сімї неможливе, отже збереження шлюбу суперечить інтересам обох із подружжя.

Крім того, згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Тому на підставі ст.112 Сімейного кодексу України слід постановити рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачем не було заявлено клопотання про відновлення дошлюбного прізвища, відтак суд вважає за можливе залишити їй прізвище «Шубіна».

Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 89,197,258,259, 263-265, 352,354, п.п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 15 серпня 2006 року Палацом одружень м. Берлогод, актовий запис №1331 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище ОСОБА_1.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5

Головуючий суддя І.В.Боброва