Справа № 497/402/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.19 р. м. Рені

Ренійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Дудник В.І.,

за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід судді, -

встановив:

У провадженні Ренійського районного суду Одеської області (суддя Гончарова-Парфьонова О.О.) перебуває цивільна справа №497/402/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,завданої ДТП.

Провадження по зазначеній справі відкрито 26.06.2019 року, призначено проведення підготовчого судового засідання.

16.08.2019р. відповідач звернувся до суду із заявою про відвід судді, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що при розгляді справи у Болградському районному суді Одеської області ним було заявлено клопотання про передачу справи на розгляд до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, однак, справу було передано на розгляд до Ренійського районного суду Одеської області.

В якості підстав для відводу судді відповідач вказує на обставини, які начебто викликають сумніви у неупередженості та об`єктивності судді Ренійського районного суду Одеської області, які, на думку відповідача, полягають у неможливості його прибуття із с. Кубей Болградського району Одеської області (де він мешкає) до м. Рені (до міста розташування суду) прямим автобусним сполученням, крім того, зазначає, що у зв`язку із його суспільною громадською діяльністю та зайнятістю, в нього «немає часу роз`їжджати без прямого сполучення за 200 км. до м. Рені, йому було б зручніше, якщо б справа розглядалася у м. Ізмаїлі». З урахуванням вищенаведених підстав, відповідач вважає, що в нього є «всі підстави» для відводу судді Ренійського районного суду, оскільки він «прямо у результаті розгляду справи».

В ухвалі Ренійського районного суду від 28 серпня 2019 року суддя Гончарова-Парфьонова О.О. зазначила, що дійшла висновку про необґрунтованість поданої відповідачем заяви про відвід. Заяву відповідача - ОСОБА_1 про відвід передано на розгляд іншому судді відповідно до вимог ст.33 ЦПК України. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 29 серпня 2019 року заява про відвід передана до провадження судді Дудник В.І.

Згідно із ст.40 ЦПК України питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді. При цьому, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Також відповідно до ч.4 ст.36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У своїй заяві відповідач не посилається на конкретний пункт ч. 1 ст. 36 ЦПК України, однак, вказує на обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді (п. 5 ч.1 ст.36 ЦПК України).

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02) зазначив, що «безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР), має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі».

Аналогічна правова позиція закріплена також в п.п. 49, 52 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 р. (заява № 33949/02).

При розгляді питань про відвід судді суд повинен ретельно перевірять підстави для відводу судді, які можуть, з одного боку, давати змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників.

Обґрунтовуючи підстави для відводу, відповідач вказує на особисту незручність у прибутті до суддів (чи то Болградського, чи то Ренійського) з його точки зору, вказує на особисту зайнятість у суспільному громадському житті (у зв`язку із цим нестачею вільного часу), визначаючи тим самим своє особисте життя та задоволення власних амбіцій, життєвих потреб переважними, нехтуючи обов`язками учасника цивільного провадження та положеннями щодо неприпустимості зловживання процесуальними правами. Таким чином, відповідач, як особа, вказана позивачем порушником прав та інтересів у правовідносинах, неправомірно намагається нав`язати «свій» (зручний для нього) порядок розгляду цивільної справи, порушуючи тим самим принципи цивільного судочинства. Таке ставлення до суду є неправомірним і недопустимим, призводить до затягування судового розгляду справи, відволікає від задач правосуддя.

Аналізуючи все вищенаведене, вивчивши доводи відповідача, викладені у його заяві про відвід, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 у своїй заяві не довів існування обставин, передбачених нормами ст. 36 ЦПК України. Сумнів у безсторонності та неупередженості судді не може ґрунтуватися на зручності або незручності прибуття до місця розгляду справи, на залежності від суспільної діяльності заявника, адже в даному випадку він може брати участь у судовому засідання в режимі відеоконференції у встановленому законом порядку.

Враховуючи викладене, заява відповідача про відвід судді Гончаровій-Парфьоновій О.О. є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 36-40 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви відповідача - ОСОБА_1 по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,завданої ДТП, - про відвід судді Гончаровій-Парфьоновій О.О. у справі № 497/402/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту їх підписання суддею та окремому від остаточного рішення у справі оскарженню не підлягає.

Суддя В.І.Дудник