справа №176/2181/18
провадження №2/176/65/19
РІШЕННЯ

Іменем України

18 січня 2019 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Гусейнова К.А.,

секретаря с/з ОСОБА_1,

за участю позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовті Води позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому просить усунути перешкоди у користуванні квартирою, шляхом визнання відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою №19 в будинку №1 по вул. Франка в м. Жовті Води, Дніпропетровської області.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що їй на підставі договору дарування, належить квартира АДРЕСА_1. 06 червня 2016 року за домовленістю сторін відповідач подарував їй свою частину квартири, але з реєстрації місця проживання у цій квартирі не знявся та фактично не проживає в цій квартирі з 22 березня 2013 року, витрат по утриманню квартири та сплаті комунальних послуг не несе. В свою чергу, реєстрація відповідача у квартирі створює їй перешкоди у її користуванні, оскільки вона позбавлена можливості оформити житлову субсидію, на яку має право, так як при обчисленні субсидії враховуються доходи всіх зареєстрованих на житловій площі осіб, а відсутність відповідача позбавляє її можливості надати інформацію про доходи, що змусило її звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позов підтримала просила його задовольнити та пояснила, що відповідач ОСОБА_3 є її колишнім чоловіком. Спочатку квартира АДРЕСА_2 їм на праві спільної часткової власності відповідно до договору дарування від 27.12.2012 року. Потім, у 2015 році шлюб між ними було розірвано і в 2016 році колишній чоловік подарував їй свою частку квартири, але з реєстрації місця проживання у цій квартирі не знявся, та зараз не бажає зніматись, оскільки боїться приводу у воєнкомат. Фактично у квартирі АДРЕСА_3 він не проживає з 22 березня 2013 року. У звязку з тим, що на даний час відповідач зареєстрований проживаючим у її квартирі, вона не має змоги оформити житлову субсидію, так як він не надає довідку про свої доходи.

Відповідач ОСОБА_3 у судові засідання не зявляється, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву до суду не надходило.

Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про слухання справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає, що є передбачені ст.ст. 280,281 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 27.12.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Жовтоводського міського нотаріального округу ОСОБА_2 належала Ѕ частка квартири АДРЕСА_4 інша Ѕ частка даної квартири належала ОСОБА_3. /а.с.5/

Відповідно до договору дарування від 06.06.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом, ОСОБА_3 подарував ОСОБА_2 належну йому Ѕ частку квартири АДРЕСА_4. /а.с.7/

Як вбачається з довідки про склад сімї виданої відділом ведення реєстру територіальної громади №1/4-1210 від 24.07.2018 року у квартирі, окрім позивачки ОСОБА_4, зареєстровані проживаючими ОСОБА_3 колишній чоловік та діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 /а.с.11/

Із пояснень позивачки у судовому засіданні вбачається, що відповідач не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 із 22 березня 2013 року, добровільно знятись із реєстрації місця проживання по даній квартирі не бажає, що створює їй перешкоди в користуванні власністю.Позивач, ставлячи питання про визнання відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою №19 у будинку №1 по вул. Франка в м. Жовті Води Дніпропетровської області, посилається на те, що відповідач в спірній квартирі не мешкає, а вона, в свою чергу, змушена оплачувати комунальні послуги за особу, яка фактично не проживає і не користується житлом, також позивач позбавлена можливості оформити субсидію, так як при її обчисленні враховуються доходи всіх зареєстрованих на житловій площі осіб, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище.

Дані пояснення підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_7Т, та ОСОБА_8, які вони дали суду.

Так, свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що колишнього чоловіка ОСОБА_2 вже не бачила років 6-7. В будинку №1 по вул. Франка проживає з 1972 року та буває у квартирі позивачки, речей чоловіка в квартирі немає, перешкод у користуванні квартирою ОСОБА_2 йому не чинила.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2004 року та останній раз бачив сусіда ОСОБА_3 років 5-6 тому. У квартирі 19 позивачка проживає сама разом із дітьми. Кілька раз він заходив у квартиру позивачки, але речей її колишнього чоловіка він там не бачив.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.

Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У відповідності до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ст. 72 ЖК України дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.

Із роз'яснень, викладених в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» слідує, що відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це.

Оскільки відповідач, не проживає і не користується даним житловим приміщенням, що є приватною власністю, не виявив наміру проживати у квартирі вчиненням відповідних дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2. є обґрунтованими і підлягають задоволенню і ОСОБА_3 слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою №19 у будинку №1 по вул. Франка в м. Жовті Води Дніпропетровської області.

При цьому, суд враховує, що обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачу в користуванні квартирою, та/або що з цього питання відповідач звертався до суду або до правоохоронних органів (до звернення позивачів до суду із даним позовом) судом не встановлено.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Також, в силу ст.141 ЦПК України, на користь позивачки з відповідача має бути стягнуто судовий збір у розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 131, 141, 247, 263-265, 273, 280-282, 287, 288, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_5.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 704 грн. 80 коп.

Повне найменування сторін.

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Жовтоводський міський суд.

Повний текст судового рішення складено 25.01.2019 року.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_9