ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року

м. Харків

Справа № 631/663/18

Провадження № 22-ц/818/772/19

Категорія: спори про спадкове право

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові

справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4

на рішення Валківського районного суду Харківської області від 17 жовтня 2018 року у складі судді Товстолужського О.В.

у цивільній справі № 631/663/18 за позовом ОСОБА_3 до Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, -

встановив:

15.06.2018 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області, в якому просила суд визнати за нею право в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_5, на земельну частку ( пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСМ «Путь Леніна» Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області розміром 5,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості.

В обґрунтування позову зазначає, що її мати, ОСОБА_5, померла ІНФОРМАЦІЯ_4. Її батько, ОСОБА_6, помер ІНФОРМАЦІЯ_5

ОСОБА_5, ОСОБА_6,постійно проживали та по дату смерті були зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 За цією ж адресою з 1988 року зареєстрована ОСОБА_3 та її донька ОСОБА_7

На підставі рішення Старовірівської сільської ради народних депутатів від 15 червня 1995 року КСП «Путь Леніна» видано державний акт на право колективної власності на землю від 14 березня 19996 року за НОМЕР_5

У додатку до державного акту на право колективної власності на землю, КСП «Путь Леніна», до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства під №220 внесена «ОСОБА_5».

В книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку ( пай) реформованого КСП «Путь Леніна» сертифікат не зареєстрований.

Розмір земельної частки ( паю) по вказаному підприємству становить 5,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості), вартість земельної частки ( паю) на час паювання складає 20352,00 грн.

Як донька спадкодавця ОСОБА_5, вона має право на спадкування, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, але у зв'язку з відсутністю у неї сертифікату на право на земельну частку ( пай), неможливо встановити склад спадкового майна, а отже і видати їй свідоцтво про право на спадщину.

Старовірівською селищною радою їй відмовлено у видачі сертифікату на земельну частку ( пай) в зв'язку з відсутністю реєстрації сертифікату на право на земельну частку ( пай) на ім'я ОСОБА_5 у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку ( пай) реформованого КСП «Путь Леніна».

У зв'язку з відсутністю у неї сертифіката на право на земельну частку ( пай), неможливо встановити склад спадкового майна, а отже видати їй свідоцтво про право на спадщину.

Як на підставу своїх позовних вимог посилається на Указ Президента України» Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 р. за № 720/95, на Закон України « Про порядок виділення в натурі( на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток ( паїв) та на судову практику, а саме Постанови Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» та Постанову Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року № 7 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ».

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 17 жовтня 2018 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неправомірно дійшов до висновку про недоведеність наявності права щодо спадкування за законом після смерті її матері на земельну частку ( пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Путь Леніна», незважаючи на те, що матеріалами справи містять докази , щодо родинного зв'язку між нею та спадкодавцем ОСОБА_5, фактичного прийняття спадщини та права ОСОБА_5 на земельну частку ( пай).

Також суд дійшов до неправильного висновку про відсутність доказів здійснення померлим ОСОБА_6 дій, передбачених ст. 549 ЦК України щодо прийняття чи неприйняття спадщини після смерті ОСОБА_5. При цьому судом не взято до уваги, що в матеріалах справи міститься довідка виконавчого комітету Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області від 15.03.2018 року, яка містить інформацію про фактичне прийняття нею спадщини як після смерті матері так і після смерті батька.

Зазначає, що у позивача наявні докази прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, однак судом вони не були витребувані для повного та всебічного з'ясування обставин справи, також під час розгляду справи не з'ясовувалася обставина стосовно наявності інших спадкоємців у померлого ОСОБА_6

До матеріалів апеляційної скарги додано копії витягів зі спадкового реєстру від 17.09.2018 року, довідки про наявність зведеної спадкової справи від 17.09.2018 року.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України передбачено,що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Представник позивача адвокат ОСОБА_4 підтримала апеляційну скаргу у повному обсязі, просила її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Відповідачі відзив на апеляційну скаргу не подали, в судове засідання їх представники не з'явилися, причину неявки не повідомили. Даних про наявність перешкод для розгляду справи за їх відсутністю матеріали справи не містять, а тому, з огляду на викладене та вимоги ст.ст.371,372 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за їх відсутністю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що 14 березня 1996 року відповідно до рішення Старовірівської сільської Ради народних депутатів від 15 червня 1995 року колективному сільськогосподарському підприємству «Путь Леніна» ( с. Старовірівка) видано державний акт на право колективної власності на землю серія НОМЕР_1, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 13 ( а.с. 15).

Додатком до Державного акту є список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, в якому за № 220 зазначено прізвище « ОСОБА_5 с. Староверовка» ( а.с. 8).

Також зазначена інформація, а також інформація щодо розміру земельної частки паю по КСП «Путь Леніна», вартості земельної частки ( паю), а також про те, що в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку ( пай) реформованого КСП «Путь Леніна» сертифікат на ім'я ОСОБА_5 не зареєстрований міститься в довідці відділу у Нововодолазькому районі Головного управління Дерргеокадастру у Харківській області від 19.01.2018 року ( а.с. 10) та у листі Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області від 13.04.2018 року ( а.с.14).

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 9 грудня 1958 року батьками ОСОБА_9 є ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ( а.с. 7)

Згідно свідоцтва про смерть ( повторне) серія НОМЕР_3 від 14 березня 2018 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ( а.с. 5).

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 від ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 ( а.с. 6).

Згідно довідки виконавчого комітету Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області від 15 березня 2018 року ОСОБА_5, постіно проживала та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 На момент її смерті за вказаною адресою проживали та були зареєстровані її чоловік ОСОБА_6, донька ОСОБА_3 та онука ОСОБА_7 ( а.с. 9).

Згідно листа приватного нотаріуса Нововодолазького районного нотаріального округу Крючкової Л.А. від 30.03.2018 року, ОСОБА_3 роз'яснено, що у зв'язку з відсутністю у неї сертифікату на право на земельну частку ( пай), неможливо встановити склад спадкового майна, а отже видати свідоцтво про право на спадщину, роз'яснено про необхідність звернення до суду ( а.с. 12).

З витягу зі Спадкового реєстру ( заповіти/ спадкові договори) від 17.09.2018 року вбачається, що параметри пошуку ОСОБА_5, інформація у Спадковому реєстрі відсутня ( а.с. 90).

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції прийшов до висновку про недоведеність позивачем права щодо спадкування за законом після смерті матері на земельну ділянку частку ( пай), обґрунтувавши його тим, що позивачем не надано доказів про те, чи прийняв ОСОБА_6 спадщину після смерті ОСОБА_5, а також не надано інформації про наявність інших спадкоємців у померлого ОСОБА_6.

Судова колегія в повному обсязі з таким висновком суду не може погодитися за таких підстав.

Відповідно до пунктів 1, 4, 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України , від 16.03.2003 року, цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року, положення зазначеного Кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до положень статті 534 ЦК Української РСР 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5 заповіту не залишала.

Частинами дев'ятою, десятою статті 5 ЗК України (в редакції від 22 червня 1993 року), кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств.

Згідно з вимогами частини першої статті 22 ЗК України ( в редакції від 22 червня 1993 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Водночас відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Згідно статті 9 ЦК Української РСР 1936 року, здатність мати цивільні права і обов'язки (цивільна правоздатність) визнається в однаковій мірі за всіма громадянами Української РСР та інших союзних республік.

Правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється зі смертю.

З матеріалів справи вбачається, що на момент видачі КСП «Путь Леніна» 14 березня 1996 року державного акта на право колективної власності на землю ОСОБА_5 померла.

Таким чином вона не могла набути право на відповідну частку земельної ділянки, незважаючи на наявність її прізвища у списку, що додавався до акта.

Факт внесення спадкодавця до списків громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства лише вказує на наміри щодо виділення цій особі земельної ділянки.

Аналізуючи правові підстави набуття такої земельної частки (паю) у приватну власність, колегія суддів зазначає про неможливість наділення особи цим правом після її смерті.

Судова колегія приходить до висновку, що право, яке позивач просить визнати за собою у порядку спадкування, її мати як спадкодавець не набула за життя, що є підставою для відмови у позові.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ)вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, № 63566/00Л).

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового про відмову задоволенні позову з інших підстав.

Враховуючи, що вимоги ОСОБА_3 залишено без задоволення судові витрати, у відповідності до вимог ст. 141, п.п. б, в п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 3,4 ст. 376, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Валківського районного суду Харківської області від 17 жовтня 2018 року скасувати.

У задоволені позову ОСОБА_3 до Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом відмовити з інших підстав.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 січня 2019 року

Головуючий: П.В. Кісь

Судді : І.В. Бурлака

В.Б. Яцина