Справа № 199/3596/18
(2/199/1176/19)
15.01.2019 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.
за участю секретаря Гасанової М.Ю.
позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,-
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу за договорами позики.
03.01.2017 року ОСОБА_3 знову взяла в борг у ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 3500 доларів США, що становило на той період часу, по курсу НБУ 92 890 гривень. Вказаний борг остання зобовязалась повернути 04.02.2017 року, однак і цю суму вона також не повернула позивачу.
Таким чином, загальна сума боргу відповідачки перед позивачем ОСОБА_1 складає 5500 доларів США.
Отримання ОСОБА_3 вказаних коштів у борг від ОСОБА_1 підтверджуються наданими нею особисто та власноручно написаними розписками від 03.10.2016 року та 03.01.2017 року.
Поручителем другої позики від 03.01.2017 року, на суму 3500 доларів США, особисто виступив син ОСОБА_3 - ОСОБА_4, про що свідчить власноручно написана ним розписка від 04.02.2017 року, в якій зазначено, що ОСОБА_4 зобов'язався повернути вказану суму в разі непередбачуваних обставин.
04.03.2018 року позивачем направлено ОСОБА_3 вимогу щодо наявності боргу по сплаті грошових коштів. З вимогою вона погодилась та зобов'язалась повернути до 17.03.2018 року першу частину позики, що зазначено нею письмово на вимозі від 04.03.2018 року.
Незважаючи на визнання боргу, станом на теперішній час відповідачка ОСОБА_3 порушує взяті на себе зобов'язання за договорами позики та законні вимоги позивача ігнорує.
11.04.2018 року та 25.04.2018 року представником позивача ОСОБА_2 були направлені претензії про повернення боргу ОСОБА_3. Відповідачу ОСОБА_4 25.04.2018 року була також направлена претензія про повернення боргу, як поручителю. Вказані претензії отримані відповідачами, однак борг перед позивачем залишається не погашеним по теперішній час.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові, та просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Представник позивача ОСОБА_2 позов також підтримала. Надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та додатково зазначила, що вказана у розписці інформація щодо зобовязання ОСОБА_3 у випадку прострочення виплати за договором позики сплатити відсотки за користування 1% від суми на добу є неустойкою у розумінні ст.1050 ЦК України, де зазначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, і у даному випадку нарахована неустойка є штрафною санкцією.
Крім того, представник позивача зазначила, що неустойка нарахована лише за першою розпискою, оскільки за другою розпискою відповідачка на себе таких зобовязань не брала. Також представник позивача надала суду тлумачення терміну «непередбачувані обставини» зазначених у розписках, які, на її думку, відповідають обставинам справи. Зокрема, щодо першої розписки на 2000 доларів США термін «непередбачувані обставини» стосуються випадку смерті позивача, а стосовно другої розписки на 3500 доларів США термін «непередбачувані обставини» стосується випадку відсутності коштів у ОСОБА_3 для повернення боргу, тому через відсутність коштів у ОСОБА_3. борг має сплатити її син - відповідач по справі ОСОБА_4, що фактично є порукою за вказаною розпискою.
Також у судовому засідання був допитаний свідок ОСОБА_5, який зазначив, що ОСОБА_1 звернувся до нього із проханням бути свідком при передачі коштів у борг. Він був присутнім при передачі 2000 доларів США позивачем відповідачці, та бачив як вона передала йому розписку, яка була попередньо написана на копії паспорту, тексту розписки свідок не бачив.
В матеріалах справи наявні письмові пояснення іншого свідка ОСОБА_6 від 14.12.2018 року, які нотаріально посвідчені приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_7, де зазначено, що йому відомо, що ОСОБА_3М просила ОСОБА_1 надати їй позику під відсотки, обіцяла повернути кошти разом з відсоткам. ОСОБА_6 неодноразово вів переговори з нею та говорив ОСОБА_3 про необхідність повернути кошти. Вона йому пояснила, що знає про свій обовязок повернути кошти з відсотками та їй відомо про значну суму неустойки (а.с.112).
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідачі у судове засідання не з'явилися, причину неявки суду не повідомили, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надавали, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином через офіційний веб-сайт судової влади України, зі згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.
Вислухавши пояснення позивача, його представника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.
Судом встановлено, що 03 жовтня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір позики, згідно з яким ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 2000 доларів США, що підтверджується власноруч написаною ОСОБА_3 розпискою, у якій вона зазначила, що зобовязується повернути вищезазначену суму 03.12.2016 року, у випадку прострочення зобовязується виплатити відсотки у розмірі 1% від суми на добу. При непередбачуваних обставинах (яких саме у розписці не зазначено) вказану суму відповідачка зобовязувалася повернути сину позивача - ОСОБА_8 (оригінал розписки на а.с.113).
У вказаний строк відповідачка кошти не повернула, однак 03.01.2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 знову був укладений новий договір позики на суму 3500 доларів США, що підтверджується розпискою, написаною власноруч ОСОБА_3, у якій міститься запис від 04.02.2017 року та зазначено, що у випадку непередбачуваних обставин (яких саме у розписці не вказано) ОСОБА_4 зобовязується повернути вищезазначену суму, а також наявний його підпис (оригінал розписки на а.с.114).
04.03.2018 року позивач звернувся до відповідачки з досудовою вимогою повернути весь борг у десятиденний термін. Відповідачка з вимогою погодилася та зобовязалася повернути 2000 доларів США, про що свідчить її підпис від 17.03.2018 року на вказаній досудовій вимозі (а.с.12).
Крім того позивач через свого представника повторно звертався до відповідачки із вимогами повернути борг, однак станом на сьогоднішній день відповідачка свої зобовязання не виконала. Так, 11.04.2018 року та 25.04.2018 року представником позивача ОСОБА_2 були направлені претензії про повернення боргу ОСОБА_3. Відповідачу ОСОБА_4 25.04.2018 року була також направлена претензія про повернення боргу, як поручителю (а.с.15-20).
Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч.2 ст.509 ЦК України).
Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст.ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).
Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.
Згідно зі змістом ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК).
Як передбачено ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з вимогами ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно з правовими позиціями, викладеними в постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року по справі №6-63цс13, у спорі про стягнення боргу за договором позики, розписка за своєю суттю є документом, який підтверджує укладення договору позики, а також засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Доказами, які надано позивачем на підтвердження заявлених вимог, є розписки. Суд зауважує, що зміст розписок містить зазначення обставин, на які посилається позивач, та факт надання ним грошових коштів відповідачці.
Таким чином, надані позивачем розписки відповідають вимогам ч.2 ст.1047 ЦК України, оскільки посвідчують передання грошової суми позикодавцем позичальнику та підтверджують укладення договору позики і його умов.
Станом на теперішній час у звязку з невиконанням відповідачкою своїх зобовязань утворилася заборгованість у сумі 2000 доларів США (що в еквіваленті становить 52 540,00 гривень) та 3500 доларів США (що в еквіваленті становить 92 890,00 гривень), які підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1.
Представник позивача ОСОБА_9 надала до суду розрахунок неустойки станом на 21.05.2018 року, відповідно до якого сума боргу відповідачки складає 404 217,8 доларів США, що еквівалентно 10 542 000,23 грн..
Згідно зі ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч.1 ст.549 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
У даному випадку суд вважає, що нарахована представником позивача неустойка на суму 10 542 000,23 гривень по відношенню до суми боргу 52 540,00 гривень у період із грудня 2016 року по травень 2018 є завищеною, юридично не обґрунтованою, розрахована за її власною формулою, яка не відповідає умовам, зазначеним у розписці від 03.10.2016 року, тому, виходячи із принципу розумності та справедливості, суд вважає зменшити неустойку до розміру позики та стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 неустойку за договором позики від 03.10.2016 року в розмірі 52 540,00 гривень.
Також суд звертає увагу на те, що між позивачем та ОСОБА_3 був укладений договір позики 03.10.2016 на строк до 03.12.2016 року, у вказаний строк відповідачка кошти не повернула, та незважаючи на це, 03.01.2017 ОСОБА_1 знову надав відповідачці у борг ще більшу суму у розмірі 3500 доларів США, і лише 04.02.2017 року до розписки від 03.01.2017 року дописане зобовязання ОСОБА_4 про повернення ним боргу у разі непередбачуваних обставин. При цьому у судовому засіданні представник позивача по різному трактувала поняття «непередбачувані обставини», які зазначені у обох розписках, та вказала на те, що ОСОБА_4 мав на увазі повернення коштів позивачу, як поручитель, у разі відсутності коштів у його матері ОСОБА_3.
Стосовно стягнення заборгованості з ОСОБА_4 суд вважає відмовити з наступних підстав.
Згідно зі ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
Посилання представника позивача щодо того, що в другій розписці зазначення ОСОБА_4 у випадку непередбачуваних обставин повернути борг є фактично порукою за договором позики, суд вважає субєктивною думкою представника позивача, оскільки, як за першою так і за другою розпискою, термін «непередбачувані обставини» не конкретизований та не містить чіткого визначення даних обставин.
Додатково договір поруки між ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не укладався, тому суд вважає, що ОСОБА_4 не є поручителем за договором позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а тому у вимозі щодо стягнення боргу солідарно з відповідачів необхідно відмовити.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки також підлягає стягнення судового збору у розмірі 1979, 70 грн.
Враховуючи вищевикладене, та керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 224-226, 280-283 ЦПК України, ст. ст. 509, 526, 546, 549, 551, 553, 598, 598, 1047, 10491050 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, - задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) борг за договором позики від 03.10.2016 року в сумі 52 540,00 гривень, неустойку за договором позики від 03.10.2016 року в розмірі 52 540,00 гривень, борг за договором позики від 03.01.2017 року в сумі 92 890,00 гривень, а всього 197 970 (сто девяносто сім тисяч девятсот сімдесят)) гривень 00 копійок.
В іншій частині позову, - відмовити.
Стягнути із ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) 1 979 (одну тисячу девятсот сімдесят девять) гривень 70 копійок судового збору на користь держави.
Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, паспорт серія АК №945216 виданий 25.05.2000 року Ленінським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відповідачка: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, паспорт серії АМ 253245, виданий 08.02.2001 року Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, значилася зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.
Відповідач: ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_3, значився зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Суддя Л.Г.Якименко