КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5317/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Стащука Володимира Анатолійовича в інтересах ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 січня 2019 року у складі судді Юзькової О.Л.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Завод Маяк» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, грошової компенсації втрати частки заробітної плати у зв'язку із затримкою термінів її виплати,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до публічного акціонерного товариства «Завод Маяк» (надалі - ПАТ «Завод Маяк») про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, грошової компенсації втрати частки заробітної плати у зв'язку із затримкою термінів її виплати.

Зазначав, що 23 жовтня 2012 року на підставі наказу № 322к від 23 жовтня 2012 року був прийнятий на роботу до ПАТ «Завод Маяк» на посаду заступника начальника цеху, а 06 серпня 2018 року позивача було звільнено з посади відповідно до наказу № 270к на підставі ст. 38 КЗпП України - за власним бажанням.

Вказував, що при звільнені відповідач не виплатив працівнику нараховану заробітну плату в розмірі 61 575 грн. 38 коп., з яких 12 358 грн. 85 коп. відпускні, при тому, що сума боргу підтверджується розрахунковим листком за липень 2018 року.

Посилаючись на вказане, з урахуванням уточнень, ОСОБА_2 просив стягнути з ПАТ «Завод Маяк» на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 61 575 грн. 38 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення до ухвалення рішення, а також грошову компенсацію втрати частки заробітної плати у зв'язку з затримкою термінів її виплати з дня звільнення по день ухвалення рішення по справі та допустити негайне виконання рішення суду щодо стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 січня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Завод Маяк» на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі у розмірі 59 999 грн. 15 коп., грошову компенсацію втрати частки заробітної плати у зв'язку з затримкою термінів виплати у розмірі 1 332 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені у розмірі 52 142 грн. 44 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з відповідача в дохід держави судовий збір, у розмірі 1134 грн. 73 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування матеріального права, просить :

- рішення суду першої інстанції в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінити та стягнути з ПАТ «Завод Маяк» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 88 342 грн. 24 коп.;

- рішення районного суду в частині позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення витрат, яким в цій частині було відмовлено, скасувати, а в цій частині прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити та стягнути з ПАТ «Завод Маяк» на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну (правничу) допомогу адвокатом у розмірі 9 500 грн.;

- в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що матеріалами справи підтверджується, що з урахуванням положень п.п. 2, 4, 7 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100, середньоденна заробітна плата позивача становить 788 грн. 77 коп., а отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу складає 88 342 грн. 24 коп. без врахування податків і обов'язкових платежів, що мають справлятися при виплаті заробітної плати, проте суд першої інстанції на зазначені вимоги закону та обставини справи уваги не звернув, розрахував неправильно розмір середньої заробітної плати позивача за час вимушеного прогулу.

Посилаючись на вказане та те, що районним судом безпідставно не задоволено вимоги позивача в частині стягнення витрат за надання професійної правничої допомоги, скаржник просить апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення суду першої інстанції оскаржено в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення судових витрат, тому колегія суддів у відповідності до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення районного суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши представника ПАТ «Завод Маяк», який просив апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню частково.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 перебував із ПАТ «Завод Маяк» у трудових відносинах на посаді начальника цеху механічної обробки (а.с.11-12).

Встановлено, що 06 серпня 2018 року позивача було звільнено з посади відповідно до наказу № 270к на підставі ст. 38 КЗпП України - за власним бажанням. В день звільнення розрахунки з працівником не були проведені.

У матеріалах справи містяться надані ПАТ «Завод Маяк» належним чином оформлені довідки за № 1868 від 17 грудня 2018 року, відповідно до якої станом на 06 серпня 2018 року заборгованість перед позивачем по заробітній платі і становить 59 999 грн. 14 коп. та № 1887 від 19 грудня 2018 року, відповідно до якої сума нарахованої компенсації втрати частки заробітної плати у зв'язку із затримкою термінів її виплати становить 1332 грн. (а.с.46-47).

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України).

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в статті 117 КЗпП України відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який ухвалює рішення по суті спору.

Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, або в разі його відсутності в цей день - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не позбавляє його відповідальності.

Матеріалами справи доведено несвоєчасність виплати позивачу заробітної плати на день звільнення.

Пункт 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13 вказує на те, що при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінета Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (з наступними змінами і доповненнями). Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, та призначення пенсії.

Згідно із пп. л.) п. 1 розділу 1 цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується в інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

Виходячи із змісту абзаців 3 та 4 п. 2 розділу 2 вказаного Порядку у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

З урахуванням долучених до справи доказів про доходи позивача за квітень, травень 2018 року (а.с.16,17), його середньоденний заробіток становить 788 грн. 77 коп.

Разом з тим, звертаючись у суд з позовом, ОСОБА_2, з посиланням на положення п.п. 2,7 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, здійснено розрахунок середньоденної заробітної плати й визначено її у сумі 714 грн. 28 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 13 ЦПК України та межі заявлених по справі вимог й те, що ОСОБА_2 просив визначити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи із його середньоденного заробітку, в сумі 714 грн. 28 коп., колегія суддів вважає обґрунтованими висновки районного суду про нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, взявши за основу середньоденну заробітну плату, заявлену позивачем у позові.

З огляду на викладене, колегія суддів визнає необґрунтованими твердження апеляційної скарги проте, що судом першої інстанції середньоденний заробіток ОСОБА_2 визначено з порушенням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Саме позивач просив визначити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи із його середньоденного заробітку, в сумі 714 грн. 28 коп.

Між тим, з встановленим районним судом розміром середнього заробітку, що підлягає стягненню з ПАТ «Завод Маяк» на користь позивача, погодитися неможливо, враховуючи таке.

Звертаючись з позовом, з урахуванням уточнення позовних вимог, ОСОБА_2 просив стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення і до ухвалення рішення по справі (а.с.62).

Встановлено, що період прострочення боржником здійснення розрахунку з дати звільнення по день ухвалення рішення становить 111 робочих днів (серпень 2018 року - 18 р.д., вересень 2018 року - 20 р.д, жовтень 2018 року - 22 р.д., листопад 2018 року - 22 р.д., грудень 2018 року - 20 р.д. та січень 2019 року - 9 р.д.), а не 73 дні, як встановив районний суд.

Отже, з ПАТ «Завод Маяк» на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, у сумі 79 285 грн. 08 коп. (714 грн. 28 коп.*111 днів), а не 52 142 грн. 44 коп., як помилково встановив суд.

Крім того, визнавши доведеним наявність правових підстав до часткового задоволення позовних вимог, районним судом не надано належної оцінки наявним у справі доказам надання позивачу професійної правничої допомоги його представником, у зв'язку з чим безпідставно визнано доведеним відсутність підстав до стягнення витрат на таку допомогу.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами такої діяльності є надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Так, матеріали справи містять договір від 01 жовтня 2018 року про надання професійної (правничої) допомоги позивачу адвокатом Стащуком В.А., акт прийому-передачі послуг відповідно до якого адвокатом були надані позивачу наступні послуги, а саме: підготовлення позову з усіма розрахунками по виплаті усіх належних сум позивачу, збирання доказів, розрахунок судових витрат, надання правової допомоги (усних консультацій) вчинення інших дій поза судовим засіданням безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у даній справі (а.с.33-36).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов поспішних висновків про відсутність підстав до стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 витрат, понесених ним у зв'язку з отриманням професійної (правничої) допомоги.

Між тим, колегія суддів визнає неспівмірним та недоведеним розмір визначених адвокатом у акті прийому-передачі від 25 жовтня 2018 року розмір витрат у сумі 9500 грн. за надання ОСОБА_2 професійної (правничої) допомоги.

З урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторони, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав до стягнення з відповідача на відшкодування ОСОБА_2 витрат, понесених ним на професійну (правничу) допомогу, в сумі 5000 грн.

Враховуючи викладені обставин, рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та судових витрат на професійну (правничу) допомогу постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, підлягає скасуванню, а по справі слід в цій частині слід постановити нове рішення, яким стягнути з ПАТ «Завод Маяк» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, у сумі 79 285 грн. 08 коп., а також судові витрати на професійну (правничу) допомогу, у розмірі 5 000 грн.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Стащука ВолодимираАнатолійовича в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 січня 2019 року в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та судових витрат на професійну (правничу) допомогу скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з публічного акціонерного товариства «Завод Маяк» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, у сумі 79 285 грн. 08 коп.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Завод Маяк» на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну (правничу) допомогу, у розмірі 5 000 грн.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: