Справа № 510/2324/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.01.19 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Бошков І.Д.;

-за участю секретаря Занфір О.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача Котловинської сільради позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності.

Позивачі на задоволенні позовних вимог наполягали, просили розглянути справи у їх відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч.3ст.200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися із відповідними вимогами та просили визнати за ними в порядку спадкування право власності на спадкове майно, зазначивши, що за життя їхній матері ОСОБА_3 належало право власності на :

-? частин житлового будинку із надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, Ренійський район, с. Котловина, вул. Набережна, № 37, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА №412888 від 28.11.2005р. та витягу про державну реєстрацію прав (Номер витягу: 30520484) від 06.07.2011р. Інша ? частка житлового будинку із надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, Ренійський район, с. Котловина, вул. Набережна, № 37 належить позивачці ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА №412888 від 28.11.2005р. та витягу про державну реєстрацію прав (Номер витягу: 30520484) від 06.07.2011р.

-земельну ділянку загальною площею 3,3599 га. (із кадастровим номером: :01:005:1149), яка розташована на території Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області, мас.№21, діл.№5, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (Номер витягу НВ-018) від 16.11.2018.

На випадок смерті ОСОБА_3 розпорядилась належним їй майном, 07.11.2017 року залишила заповіт на імя своїх дітей: сина ОСОБА_2 та доньки ОСОБА_1, позивачів у справі, 15.05.2018р. - померла. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на вищезазначене майно. У відповідний 6-місячний строк, після смерті спадкодавця, позивачі (як спадкоємці за заповітом) до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернулись, однак вони прийняли спадщину з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На час відкриття спадщини, позивачі постійно проживали разом із спадкодавцем, протягом строку встановленого для прийняття спадщини позивачі про відмову від спадщини не заявляли, а отже фактично прийняли спадщину, що залишилася після смерті спадкодавця в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вступом в управління та володіння спадковим майном. Враховуючі ці обставини, пізніше позивачі звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що нотаріусом винесено вмотивовану постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 07.12.2018 року. Після смерті ОСОБА_3, це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на вказані ? частки житлового будинку і земельну ділянку, як на обєкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивачі фактично прийняли спадщину, що залишилася після померлої ОСОБА_3 і вважають, що має всі законні підстави для визнання за ними права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці відсутні, представник відповідача не заперечував проти визнання за позивачем права власності на спадкове майно, після смерті спадкодавця.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, позивачі у справі є спадкоємцями за заповітом (ст. 1223 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачі прийняли спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, на момент смерті спадкодавця проживали разом із ним, не заявили про відмову від спадщини, пізніше подали заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, отже вважаються такими, що її прийняли.

Таким чином, позивачі прийняли спадщину в порядку ч.ч. 3,5 ст. 1268 ЦК України, однак, вони не можуть оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки за життя ОСОБА_3 були втрачені оригінали правовстановлюючих документів на спадковий будинок, також було втрачено оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку, а на підставі їх копій неможливо оформити спадщину, у звязку із тим, що закон повязує набуття права власності на нерухоме майно із відповідною державною реєстрацією цього права, а згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність, тобто здатність мати цивільні права та обовязки фізичної особи припиняється у момент її смерті, про що нотаріусом винесено вмотивовану постанову від 07.12.2018р. у звязку із чим в даний час позивачі вимушені звернутися до суду із позовом. У випадку смерті власника нерухомого майна, первинну реєстрацію права власності на яке не було проведено та правовстановлюючий документ на яке відсутній, питання про перехід права власності на це нерухоме майно до спадкоємця повинно вирішуватися у судовому порядку.

У відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно».

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України, одним із шляхів захисту прав громадян на землю є визнання прав.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивачі є субєктами набуття права власності на вищевказані ? частки житлового будинку і земельну ділянку з підстав прийняття спадщини за заповітом однак, з незалежних від них причин вони не можуть оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво про право власності на вищевказані обєкти спадкового майна, у звязку із чим були вимушені звернутися за захистом прав та інтересів до суду.

З урахуванням викладених позивачами та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити їх вимоги щодо визнання за ними права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1225, 1235, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст. ст. 126, 152 ЗК України, ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», суд -

В И Р І Ш И В :

1.Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 - задовольнити.

2.Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на:

-? частки житлового будинку із надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, Ренійський район, с. Котловина, вул. Набережна, № 37, що в цілому складається з: житлового будинку літ. А, житловою площею 62,30 кв.м., загальною площею 77,80 кв.м., літньої кухні літ. Б, літньої кухні літ. В, вбиральні літ. Г, сараю літ. Д, сараю літ. Е, гаражу літ. Ж, огорожі 1-2, споруди 3,

-земельну ділянку загальною площею 3,3599 га. (із кадастровим номером: :01:005:1149), яка розташована на території Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області, мас.№21, діл.№5, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (Номер витягу НВ-018) від 16.11.2018,

після смерті ОСОБА_3, померлої 15.05.2018 року.

3.Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом право власності на:

-2/4 частки житлового будинку із надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, Ренійський район, с. Котловина, вул. Набережна, № 37, що в цілому складається з: житлового будинку літ. А, житловою площею 62,30 кв.м., загальною площею 77,80 кв.м., літньої кухні літ. Б, літньої кухні літ. В, вбиральні літ. Г, сараю літ. Д, сараю літ. Е, гаражу літ. Ж, огорожі 1-2, споруди 3,

після смерті ОСОБА_3, померлої 15.05.2018 року.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя: І.Д. Бошков