РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/507/18
Провадження № 2/327/11/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.01.2019 року смт. Розівка

Розівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Завіновської А.П.,

за участю секретаря судового засідання Пригінської О.В.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина,

в с т а н о в и в:

26.10.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із наведеним вище позовом, який в подальшому уточнила, в обґрунтування якого зазначала наступне.

04.05.2018 року у Розівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області, під актовим записом № 12, вона та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб.

Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюб між сторонами не розірвано, але фактично сторони проживають окремо. Дитина проживає разом з позивачкою. Позивачка не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення останньою трьох років. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання як дружини, з якою проживає дитина не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює в ТОВ «Прогрес» та має стабільний дохід.

З огляду на вказане, позивачка просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її утримання як дружини, з якою проживає дитина, в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 гривень, щомісячно, починаючи з моменту подачі позовної заяви і до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Розівського районного суду Запорізької області від 13.11.2018 року у вказаній справі було відкрито провадження та її призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 04.12.2018 року, і відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. В подальшому в судовому засіданні було оголошено перерву до 21.01.2019 року.

В судовому засідання позивачка підтримала позов з урахуванням уточнень до нього і пояснила, що вона та відповідач перебувають у шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Фактично шлюбні відносини між ними припинені, оскільки відповідач проживає з іншою жінкою. Вона не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, у звязку з чим, потребує матеріальної допомоги відповідача як дружина, з якою проживає дитина. На підставі викладеного, позивачка просила її позов з урахуванням уточнень до нього, задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засідання позов не визнав, водночас відзив не подав, та пояснив, що дійсно від шлюбу з позивачкою вони мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_3, на утримання якої він сплачує аліменти. Шлюб з позивачкою не розірвано офіційно, хоча фактично вони проживають окремо. На даний час він проживає з колишньою дружиною, від шлюбу з якою вони мають двох неповнолітніх дітей, на утримання яких він також сплачує аліменти. Крім того, за місцем його офіційного працевлаштування ТОВ «Прогрес» з його заробітної плати здійснюються відрахування за договором позики від 01.08.2018 року, яка йому надавалась на придбання будинку, в якому фактично проживає позивачка. Тому посилаючись на відсутність фінансової можливості сплачувати аліменти на утримання позивачки, просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні в них докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 04.05.2018 року у Розівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, під актовим записом № 12 (а.с. 5).

Від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Виходячи з довідки від 26.10.2018 року за № 2629 про склад сім'ї та довідки про реєстрації місця проживання особи від 02.07.2018 року за № 185, виданих виконавчим комітетом Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області, дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована та проживає разом з матірю ОСОБА_1 (а.с. 7, 8).

Частиною 2 статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно з частиною 4 зазначеної статті, право на утримання, зокрема має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі ч. 1 ст. 80 СК України.

В судовому засіданні встановлено, що дитина проживає з позивачкою, водночас остання не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дружини не надає, хоча має таку можливість, оскільки офіційно працевлаштований.

Таким чином, виходячи з установленого в ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного чинним законодавством мінімального розміру аліментів (50 % прожиткового мінімуму), та матеріального положення відповідача, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 в розмірі 920 грн. 50 коп.

Виходячи з норм, викладених в ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

З урахуванням наведеного, суд частково задовольняє позовні вимоги та стягує з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання як дружини, з якою проживає дитина, в твердій грошовій сумі в розмірі 920 гривень 50 копійок щомісячно, починаючи з 26.10.2018 року і до досягнення їх спільною дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, віку трьох років.

При цьому суд відхиляє аргументи відповідача про неможливість сплати аліментів на дружину через відсутність такої матеріальної можливості, оскільки сплачує аліменти на трьох дітей, зокрема на двох дітей від попереднього шлюбу, а також має зобовязання фінансового характеру за договором позики від 01.08.2018 року з наступних підстав.

Як зазначав сам відповідач в судовому засіданні він сплачує аліменти на користь колишньої дружини ОСОБА_4, з якою проживає, на утримання двох їх спільних неповнолітніх дітей, а тому ці кошти фактично залишаються в розпорядженні цієї сім'ї.

Стосовно ж наявності у відповідача фінансових зобовязань за договором позики від 01.08.2018 року, наданої йому на підприємстві де він працює, на придбання будинку, в якому проживає позивачка, то як зазначали сторони, та як вбачається з наданих останніми доказів, зокрема з розписки, сторони домовились про сплату позивачкою на користь відповідача коштів за вказаний будинок в сумі 2 500 гривень щомісячно, що відповідає розміру, визначеному у п. 5.1 вказаного договору про надання останньому позики (а.с. 27-28, 48).

Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 75, 77, 79, 80, 84 СК України, ст. ст. 12, 13, 19, 76, 81, 141, 211, 247, 259, 263-265, 273, 274, 430 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, фактично проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії ВК 116773, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 (зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, НОМЕР_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3) аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 920 гривень 50 копійок щомісячно, починаючи з 26.10.2018 року і до досягнення їх спільною дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, віку трьох років.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 704 грн. 80 коп.

Рішення допускається до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції, Розівський районний суд Запорізької області шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подано протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне текст рішення складено 25.01.2019 року.

Суддя: А.П. Завіновська