Постанова

Іменем України

21 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 203/1644/17

провадження № 61-8742св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Литвиненко І. В., Петрова Є. В., Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Фаловської І. М.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Чечелівський відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2017 року в складі колегії суддів: Демченко Е. Л., Куценко Т. Р., Максюта Ж. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення, дії та бездіяльність державних виконавців Чечелівського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, заінтересована особа - ОСОБА_2

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2017 року залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи ОСОБА_3 .

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначав, що у квітні 2016 року судом було ухвалено рішення про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 грошових коштів. Згодом державним виконавцем Красногвардійського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (після перейменування - Чечелівський відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області) відкрите виконавче провадження, яке було закінчено з передачею провадження до Бабушкінського відділу державної виконавчої служби

м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (після перейменування - Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області). Закінчення та передача виконавчого провадження були здійснені без дотримання вимог закону.

Крім того, після прийняття Бабушкінським відділом державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області державний виконавець порушив приписи закону щодо правил прийняття провадження, направлення сторонам копій процесуальних документів, надання боржникові строку для добровільного виконання рішення тощо.

Викладені обставини стали причиною звернення боржника до суду зі скаргою (з урахуванням уточнень) про визнання неправомірною та скасування постанови від 03 жовтня 2016 року про закінчення виконавчого провадження, визнання неправомірними дій державного виконавця щодо направлення виконавчого провадження до Бабушкінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця щодо ненадіслання у встановленому порядку постанови від 03 жовтня 2016 року про закінчення виконавчого провадження сторонам виконавчого провадження, визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця щодо неухвалення після одержання матеріалів виконавчого провадження постанови про прийняття виконавчого провадження до виконання та ненадіслання її сторонам виконавчого провадження, визнання неправомірними дій державного виконавця щодо примусового виконання виконавчого листа без встановлення строку на самостійне його виконання та без направлення постанови про відкриття виконавчого провадження боржникові, визнання неправомірною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 04 жовтня 2016 року, визнання неправомірною та скасування постанов про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 04 жовтня 2016 року та від 27 квітня 2017 року, визнання неправомірною та скасування постанови про арешт майна боржника від 17 лютого 2017 року, скасування запису про обтяження об`єкта нерухомого майна (арешт).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2017 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Визнано неправомірними дії державного виконавця Красногвардійського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Графченка Р. А. щодо направлення виконавчого провадження № 52118882 до Бабушкінського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області без затвердження постанови від 03 жовтня

2016 року про закінчення виконавчого провадження № 52118882 начальником Красногвардійського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Красногвардійського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Графченка Р. А. щодо ненадіслання у встановленому порядку постанови від 03 жовтня 2016 року про закінчення виконавчого провадження № 52118882 сторонам виконавчого провадження.

Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Потапенко В. В. щодо неухвалення після одержання від Красногвардійського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області матеріалів виконавчого провадження № 52118882 постанови про прийняття виконавчого провадження до виконання та ненадіслання її сторонам виконавчого провадження.

Визнано неправомірними дії державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Потапенко В. В. щодо примусового виконання виконавчого листа від 13 квітня 2016 року № 203/4617/15, виданого Кіровським районним судом міста Дніпропетровська, без встановлення строку на самостійне його виконання ОСОБА_1 та без направлення постанови про відкриття виконавчого провадження боржникові (виконавче провадження

№ 52612799).

Визнано неправомірною та скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 04 жовтня 2016 року, ухвалену державним виконавцем Бабушкінського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Потапенко В. В. (виконавче провадження № 52612799).

Визнано неправомірною та скасовано постанову про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 від 04 жовтня 2016 року, ухвалену державним виконавцем Бабушкінського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Потапенко В. В. (виконавче провадження № 52612799).

Визнано неправомірною та скасовано постанову про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 від 27 квітня 2017 року, ухвалену старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Потапенко В. В. (виконавче провадження № 52612799).

Визнано неправомірною та скасовано постанову про арешт майна ОСОБА_1 від

17 лютого 2017 року, ухвалену старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Потапенко В. В. (виконавче провадження № 52612799).

Скасовано запис про обтяження об`єкту нерухомого майна (арешт) № 190070079 (спеціальний розділ), внесений старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Потапенко В. В. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі постанови від 17 лютого

2017 року про арешт майна боржника.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що під час виконання рішення суду державними виконавцями були порушені вимоги закону.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2017 року ухвалу суду першої інстанції скасовано, в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції і відмовляючи у задоволенні скарги

ОСОБА_1 , апеляційний суд виходив з того, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги та позиції інших учасників

У лютому 2018 року ОСОБА_3 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2017 року, в якій просить скасувати зазначене судове рішення, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що при розгляді апеляційної скарги Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, її, як учасника судового процесу, не було належним чином повідомлено про дату, час та місце судового засідання, а тому на підставі пункту 5 частини 1 статті 411 ЦПК України постанова апеляційного суду підлягає обов`язковому скасуванню із направленням справи на новий розгляд.

У лютому 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2017 року, в якій просить скасувати зазначене судове рішення і залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що при розгляді скарги апеляційним судом не в повній мірі досліджено докази, наявні в матеріалах справи, не застосовано до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, не спростовано висновки суду першої інстанції, а також постанова суду апеляційної інстанції не містить аналізу відповідності дій, бездіяльності та рішень державних виконавців приписам законодавства України. Крім того, постанова не відповідає позиції Європейського суду з прав людини, викладеній у рішенні по справі «Бендерський проти України».

У квітні 2018 року ОСОБА_2 подав відзив на касаційну скаргу ОСОБА_3 , в якому просив скаргу відхилити, оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалами Верховного Суду від 28 лютого 2018 року та 05 березня 2018 року відкрито касаційне провадження в зазначеній цивільній справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

У травні 2018 року на адресу Верховного Суду надійшли матеріали цивільної справи.

У зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Пророка В. В. проведено повторний автоматизований розподіл судової справи.

21 червня 2019 року касаційні скарги розподілено судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 07 серпня 2019 року справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність державних виконавців Чечелівського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, заінтересована особа - ОСОБА_2 , за касаційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2017 року призначено до розгляду колегією у складі п`яти суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції (частина третя статті 406 ЦК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційні скарги підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виклад фактичних обставин справи, встановлені судами

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 50 555,18 грн.

Рішення суду оскаржувалося в апеляційному порядку й набрало законної сили 13 квітня 2016 року.

На підставі вказаного рішення суду виданий виконавчий лист №203/4617/15.

08 вересня 2016 року державним виконавцем Красногвардійського ВДВС м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Графченком Р. А. відкрито виконавче провадження №52118882 з виконання рішення суду від 27 листопада 2015 року.

03 жовтня 2016 року державним виконавцем Графченком Р. А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з тим, що боржник ОСОБА_1 працює на території Бабушкінського району м. Дніпропетровська.

Того ж дня державний виконавець надіслав постанову про закінчення виконавчого провадження від 03 жовтня 2016 року до Бабушкінського ВДВС м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

04 жовтня 2016 року державним виконавцем Бабушкінського ВДВС м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Потапенко В. В. на підставі виконавчого листа від 13 квітня 2016 року №203/4617/15 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52612799.

В цей же день державний виконавець виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника, якою звернуто стягнення на усі види доходів ОСОБА_1 .

Постановою державного виконавця Бабушкінського ВДВС м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Потапенко В. В. накладений арешт на майно боржника, зокрема на нерухоме майно, розташоване по АДРЕСА_1 . На підставі цієї постанови до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесений запис про обтяження об`єкту нерухомого майна (арешт).

27 квітня 2017 року державний виконавець Потапенко В. В. виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника, якою звернуто стягнення на усі види доходів ОСОБА_1

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

При цьому, судовий контроль за виконанням судових рішень, зокрема, право сторони виконавчого провадження на звернення до суду зі скаргою на рішення, дію чи бездіяльністю державного виконавця регламентовано розділом VІІ ЦПК України в редакції, чинній на момент розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до статті 383 ЦПК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження»визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

При розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, за змістом вказаних норм закону, обов`язковою умовою для задоволення скарги сторони виконавчого провадження є встановлення факту порушення прав заявника.

У статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент вчинення державним виконавцем дій з примусового виконання судового рішення, наведено обов`язки і права виконавців, обов`язковість вимог виконавців.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент вчинення державним виконавцем дій з примусового виконання судового рішення, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами, (стаття 17 вказаного Закону).

Відповідно до статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

У разі якщо при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на майно та кошти боржника, боржник за погодженням з державним виконавцем має право у строк до початку примусового виконання рішення реалізувати належне йому майно чи передати кошти в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом. У разі продажу майна боржника покупець цього майна повинен внести кошти за придбане майно на рахунок органу державної виконавчої служби у строк до початку примусового виконання рішення. Після внесення покупцем коштів арешт з проданого майна боржника знімається за постановою державного виконавця.

Згідно із статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Враховуючи наведене, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги з тих підстав, що ОСОБА_1 не доведено порушення під час виконання рішення суду його прав, оскільки всі дії державного виконавця були направлені виключно на виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на правильність судового рішення апеляційного суду та по своїй суті зводяться до переоцінки доказів, що не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Аргументи касаційної скарги ОСОБА_3 про те, що при розгляді апеляційної скарги Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, її, як учасника судового процесу, не було належним чином повідомлено про дату, час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції, наслідком чого є порушення її прав, знайшли своє підтвердження в суді касаційної інстанції.

Водночас відповідно до частини другої статті 412 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни судового рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Крім того, за змістом частини другої статті 410 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Верховним Судом встановлено порушення апеляційним судом норм процесуального права, яке полягає в не повідомленні ОСОБА_3 , як учасника процесу про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, але яка не є стороною виконавчого провадження, не призвело до ухвалення незаконного рішення, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 406, 409, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: І. В. Литвиненко

Є. В. Петров

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська