ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2019 року м. Київ

справа № 359/285/19

провадження № 22-ц/824/10410/19

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Іванової І.В. (суддя-доповідач), Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2019 року про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини з особливими потребами ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

встановив:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції адвокат Сацик Р.В., який діє в інтересах відповідача ОСОБА_3 , заявив клопотання про зупинення провадження у справі, у зв`язку з тим, що в провадженні цього ж суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Бориспільського ВДРАЦС ГТУЮ у Київській області, третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження. Обґрунтовуючи клопотання представник відповідача вказав, що у разі задоволення позовних вимог у справі про оспорення батьківства, відпаде необхідність в задоволенні позову у даній справі.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2019 року провадження у справі № 359/285/19 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням в справі № 359/6402/17.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вищевказану ухвалу через порушення норм процесуального права та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги позивач зазначає, що обов`язок відповідача сплачувати аліменти підтверджується чинним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2017 року по справі № 359/8413/16, а сума заборгованості по аліментам підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості, виданою державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України. Отже, на думку, ОСОБА_1 , зазначені докази в повній мірі дозволяли суду першої інстанції встановити та оцінити обставини, які є предметом судового розгляду по даній справі.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача ОСОБА_3 до суду не надходив.

Згідно вимог ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про зупинення провадження у справі розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, прийшов до наступного висновку.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам ухвала суду не відповідає.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Визначаючи наявність підстав, передбачених п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Підставою для зупинення провадження у справі став факт розгляду Бориспільським міськрайонним судом цивільної справи № 359/6402/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Бориспільського ВДРАЦС ГТУЮ у Київській області, третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження, провадження у якій відкрито ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 04 вересня 2017 року (а.с. 17).

Проте, суд, в порушення вимог п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, не проаналізував предмети спорів у справах і не вказав обставин, які б давали підстави дійти до висновку про те, що наявність спору у справі про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, виключає можливість на підставі наявних доказів встановити при розгляді даної справи обставини, якими позивач ОСОБА_1 обґрунтовувала свої вимоги.

Разом з тим, посилаючись на вказану статтю, представник відповідача в своєму клопотанні не вказав, а суд першої інстанції в ухвалі не зазначив які саме об`єктивні обставини унеможливлюють розгляд цієї справи до вирішення справи № 359/6402/17.

Судом першої інстанції не було враховано, що не можна посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Отже обов`язкових підстав, як то визначено ст. 251 ЦПК України, для зупинення провадження у справі у суду першої інстанції не було.

Суд наведених обставин не врахував і зупинив провадження у справі з порушенням положень процесуального закону та всупереч засадам розумності строків розгляду і ефективності судового процесу.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, з огляду на викладене вище, апеляційний суд приходить до висновку про скасування оскаржуваної ухвали, оскільки остання постановлена з порушенням вимог процесуального законодавства, та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381, 389 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах,

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді :