Справа №167/1216/19
Провадження №2/167/331/19
РІШЕННЯ
06.09.2019 року Рожищенський районний суд Волинської області в складі :
головуючого судді Сіліча І.І.
секретаря судових засідань Матвійчук Л.О.
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Рожище справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.
В обґрунтування своїх вимог вказує, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який згідно рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 28.03.2013 року розірваний. Від спільного подружнього життя у них народилося троє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 . На даний час з відповідачем проживають окремо, діти, після розірвання шлюбу, залишились проживати з нею та перебувають на її утриманні, відповідач будь-якої участі у вихованні дітей не приймає, матеріальної допомоги на їх утримання добровільно не надає.
Покликаючись на викладені обставини, просила стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі у розмірі по 1200 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явилася, суду надала письмову заяву про уточнення позовних вимог, просить стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1059 грн. на кожну дитину щомісячно та розглядати справу у її відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явився, суду надана заява про визнання уточнених позовних вимог та розгляд справи у його відсутності.
У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.
Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Сімейного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб.
З матеріалів справи, зокрема копії рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 28.03.2013 року судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано (а.с.9).
В шлюбі народилися дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 . Батьками дітей згідно зазначених свідоцтв є ОСОБА_9 та ОСОБА_2 (а.с.5, 6, 7).
Разом з тим, встановлено також, що позивач 23.06.2015 року вдруге вийшла заміж та змінила прізвище ОСОБА_10 на ОСОБА_11 , що стверджується копією свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_4 , складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рожищенського районного управління юстиції Волинської області від 23.06.2015 року.
Згідно ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до вимог ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
За положеннями ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину.
Судом встановлено, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, неповнолітні діти проживають з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 та перебувають на її утриманні, відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає.
Також встановлено, що домовленості між батьками щодо участі в утриманні неповнолітніх дітей не досягнуто, а позивач наполягає на стягненні аліментів в примусовому порядку.
Суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, запезбечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.
Разом з тим, суд враховує ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», яким у 2019 році встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня по 30 червня 2027,00 грн., з 1 липня по 30 листопада 2118,00 грн., з 1 грудня 2218,00 грн.. Вказаний прожитковий мінімум повинні забезпечити обоє батьків.
На підставі наведеного, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, стягувача аліментів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, а саме: стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі по 1059 грн. на кожну дитину щомісячно,але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.
Суд вважає, що відповідач спроможний надавати таку матеріальну допомогу на утримання дітей до досягнення ними повноліття, оскільки є особою молодого віку, працездатним і це гарантує стабільне надходження коштів на повсякденні потреби дітей і відповідає їх інтересам.
При цьому частиною другою статті 184 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Тому суд вважає за необхідне стягувати аліменти з врахуванням індексації стягуваних сум відповідно до ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
На підставі ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, допустити до негайного виконання.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При цьому частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, а позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 384,20 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.
На підставі ст.ст.180, 182, 181, 184, 191 СК України, керуючись ст.ст.4, 12, 81, 141, 200, 205, 247, 259, 264, 265, 268, 430 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_2 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жительки АДРЕСА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 1059 (одна тисяча п`ятдесят дев`ять) грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 серпня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття з врахуванням індексації стягуваних сум відповідно до ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп. судового збору.
Рішення суду про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Волинського апеляційного суду через Рожищенський районний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: І.І.Сіліч