КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 754/7926/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 вересня 2019 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

Розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва про повернення позовної заяви, постановленої під головуванням судді Виниченко Л.М. 02 січня 2019 року, по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування квартирою та виселення з квартири,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування квартирою та виселення з квартири.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 січня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування квартирою та виселення з квартири - визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись із ухвалою суду, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

За положенням ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в п. 6 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Визнаючи неподаною та повертаючи заяву заявнику у зв`язку з не усуненням недоліків, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не були виконані вимоги ухвали від 11 жовтня 2018 року.

Проте, колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції є передчасним, виходячи з наступного.

До неналежно оформленої позовної заяви застосовуються положення статті 185 ЦПК України.

Згідно статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху і надає позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ним ухвали.

Ураховуючи положення ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, повернення заяви з тих підстав, що позивач не виконав вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху, можливе лише в тому випадку, коли особа отримала відповідну ухвалу суду, але ухилилась від виконання вимог, вказаних в ухвалі.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.10.2018 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для виправлення недоліків, а саме, сплати судового збору. Визначено строк для усунення недоліків, що не може перевищувати трьох днів з дня отримання копії ухвали суду.

Проте, як убачається із матеріалів справи, позивачем не було отримано вказану ухвалу суду, оскільки на адресу суду повернувся конверт із зазначенням причини повернення «За закінченням терміну зберігання» (а.с. 29).

Порядок вручення судових повісток та судових рішень встановлено ст. ст. 128, 272 ЦПК України.

Відповідно до п. 1-5 ч.6 ст. 272 ЦПК України, днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Аналогічний порядок вручення передбачено п. 3, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України щодо судових повісток.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 130 ЦПК України судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Разом з тим, на поштовому повідомленні, що було адресовано судом за місцем проживання позивача, причиною невручення судової кореспонденції зазначено - закінчення терміну зберігання.

Однак, за змістом ч.6 ст. 272 ЦПК України, що узгоджується з ч.8 ст. 128 ЦПК України, наявність поштової відмітки «повернення за закінченням терміну зберігання» не є підтвердженням вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху та не вважається належним повідомленням сторони про процесуальні дії відповідного суду.

У разі повернення судової кореспонденції районному суду необхідно було повторно направити позивачу ухвалу про залишення позову без руху або обрати інший спосіб, передбачений законом, для повідомлення позивача про зазначену процесуальну дію.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь - якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Однак, незважаючи на ту обставину, що заявником не отримано копію ухвали суду від 11.10.2018, суд повторно ухвалу не направив.

При цьому слід зазначити, що поверненню на підставі ст. 185 ЦПК України, позовна заява підлягала б у разі отримання заявником відправлення та невиконання вимог ухвали, а за умов повернення поштового відправлення без вручення з підстав закінчення строку зберігання в поштовому відділенні, копію ухвали суд від 11.10.2018 необхідно було направляти вдруге.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що передчасне повернення заяви порушує право заявника на доступ до правосуддя, яке гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950).

За таких обставин оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 374, 379 ЦПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 02 січня 2019 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 3 вересня 2019 року.

Суддя - доповідач:

Судді: