Справа №359/6061/19
Провадження №2/359/2235/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Коробові О.П.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника позивача ОСОБА_2 ,

за участю представника відповідача Паламар Л.В.,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки» про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати, вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

встановив:

1. Зміст доводів пред`явленого позову.

1.1. В липні 2019 року ОСОБА_1 звернуся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що в період часу до 4 серпня 2017 року він працював в ТОВ «Агрофірма «Вишеньки» на посаді генерального директора. В травні, червні та липні 2017 року відповідач неналежним чином виконував обов`язок по виплаті заробітної плати, у нього виникла заборгованість в розмірі 5865 гривень 3 копійок. Крім того, рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 14 травня 2019 року було змінено формулювання звільнення позивача з роботи на п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України, у зв`язку з припиненням повноважень посадової особи. На підставі ст.44 КЗпП України у ТОВ «Агрофірма «Вишеньки» виник обов`язок виплатити позивачу вихідну допомогу в розмірі 21838 гривень 62 копійок. Однак відповідач ухиляється від добровільної виплати вихідної допомоги та погашення заборгованості по виплаті заробітної плати. Тому ОСОБА_1 просить суд стягнути з ТОВ «Агрофірма «Вишеньки» заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 5865 гривень 3 копійок, вихідну допомогу в розмірі 21838 гривень 62 копійок та середній заробіток за час затримки розрахунку за період часу з 4 серпня 2017 року до дня ухвалення рішення суду.

2. Процесуальні дії, вчинені у цивільній справі.

2.1. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 11 липня 2019 року (а.с.13-14) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження.

2.2. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду, занесеною до протоколу судового засідання від 30 жовтня 2019 року (а.с.53), було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_2 про допит свідка ОСОБА_3

2.3. Ухвалами Бориспільського міськрайонного суду, занесеними до протоколу судового засідання від 12 грудня 2019 року (а.с.66-67), було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_2 про додатковий допит свідка ОСОБА_3 та допит позивача в якості свідка.

3. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову.

3.1. У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримують позов та наполягають на його задоволенні.

3.2. Представник відповідача Паламар Л.В. визнає позов в частині вимоги про стягнення з її довірителя вихідної допомоги в розмірі 21838 гривень 62 копійок. Однак вона просить суд відмовити у задоволенні позову в частині інших вимог про стягнення з ТОВ «Агрофірма «Вишеньки» на користь позивача заборгованості по виплаті заробітної плати в розмірі 5865 гривень 3 копійок та середнього заробітку за час затримки розрахунку за період часу з 4 серпня 2017 року до дня ухвалення рішення суду.

4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

4.1. Рішенням загальних зборів ТОВ «Агрофірма «Вишеньки» від 17 жовтня 2004 року ОСОБА_1 був призначений на посаду генерального директора. На підставі наказу ТОВ «Агрофірма «Вишеньки» від 28 жовтня 2004 року позивач приступив до виконання обов`язків генерального директора.

4.2. Рішенням позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Агрофірма «Вишеньки» від 4 серпня 2017 року ОСОБА_1 був звільнений з посади генерального директора за згодою сторін.

4.3. Обставини, викладені в п.4.1 та п.4.2 цього рішення суду, були встановлені рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 14 травня 2019 року (а.с.40-41). На підставі ч.4 ст.82 ЦПК України вказані обставини не потребують доказування.

4.4. Крім того, рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 14 травня 2019 року (а.с.40-41) було змінено формулювання звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора ТОВ «Агрофірма «Вишеньки» на підставі п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України, у зв`язку з припиненням повноважень посадової особи.

4.5. Спірні процесуальні правовідносини регулюються главою ІІІ «Трудовий договір» та главою VII «Оплата праці» КЗпП України.

5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

5.1. Відповідно до ч.1 ст.116, ч.1 ст.117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у вказаний строк при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

5.2. Згідно з ч.2 ст.117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

5.3. Відповідно до ч.9 ст.10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

5.4. Чинним трудовим законодавством не врегульований порядок дій суду у випадку, коли остаточне вирішення спору щодо проведення розрахунку відтерміновується самим працівником. Подібні за змістом правовідносини регулюються ч.2 ст.235 КЗпП України, згідно з якою при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

5.5. Відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995 року, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

5.6. Згідно з ч.1 ст.44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

6.1. Посадовий оклад генерального директора ТОВ «Агрофірма «Вишеньки» становив 3500 гривень. Ця обставина підтверджується копією штатного розпису, введеного в дію з 1 січня 2017 року (а.с.6). Зі змісту розрахункових відомостей за червень та липень 2017 року (а.с.8, 9) вбачається, що при виплаті заробітної плати позивачу нараховувалась індексація в розмірі 139 гривень 77 копійок, а також утримувався податок на доходи фізичних осіб в розмірі 655 гривень 16 копійок та військовий збір в розмірі 54 гривень 60 копійок. Ці обставини свідчать про те, що розмір заробітної плати, який підлягав виплаті ОСОБА_1 , становив 2930 гривень 1 копійку (3500 + 139,77 - 655,16 - 54,60).

6.2. Зі змісту довідки про рух грошових коштів на рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_1 (а.с.65), вбачається, що 30 червня 2017 року ТОВ «Агрофірма «Вишеньки» виплатило позивачу заробітну плату за травень 2017 року в розмірі 2925 гривень. Всупереч ч.1 ст.84 ЦПК України представник відповідача Паламар Л.В. не подала жодного доказу на підтвердження того, що її довіритель виплатив ОСОБА_1 іншу частину заробітної плати за травень 2017 року в розмірі 5 гривень 1 копійки (2930,01 - 2925), а також заробітну плату за червень 2017 року в розмірі 2930 гривень 1 копійки та заробітну плату за липень 2017 року в розмірі 2930 гривень 1 копійки. Натомість, зі змісту довідки головного бухгалтера ТОВ «Агрофірма «Вишеньки» (а.с.7) вбачається, що станом на 31 липня 2017 року у відповідача виникла заборгованість по виплаті ОСОБА_1 заробітної плати в загальному розмірі 5865 гривень 3 копійок (5,01 + 2930,01 + 2930,01).

6.3. Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показала, що вона працювала в ТОВ «Агрофірма «Вишеньки» на посаді головного бухгалтера. Вона стверджувала, що розмір заробітної плати ОСОБА_1 становив 2930 гривень 1 копійку. ТОВ «Агрофірма «Вишеньки» виплатило позивачу заробітну плату за травень 2017 року в розмірі 2925 гривень. Відповідач заборгував ОСОБА_1 заробітну плату за травень 2017 року в розмірі 5 гривень 1 копійки, заробітну плату за червень 2017 року в розмірі 2930 гривень 1 копійки та заробітну плату за липень 2017 року в розмірі 2930 гривень 1 копійки. Загальний розмір заборгованості по виплаті заробітної плати склав 5865 гривень 3 копійки. На підтвердження цих обставин свідок ОСОБА_3 видала позивачу довідку, копія якої була приєднана до пред`явленого позову. Вона стверджує, що під час звільнення ОСОБА_1 з роботи з ним не був проведений розрахунок. Тому заборгованість по виплаті заробітної плати залишилась не погашеною.

6.4. ОСОБА_1 , допитаний у судовому засіданні, показав, що він працював в ТОВ «Агрофірма «Вишеньки» на посаді генерального директора. 4 серпня 2017 року позивач був звільнений з роботи. ОСОБА_1 стверджує, що у відповідача виникла заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 5865 гривень 3 копійок. ТОВ «Агрофірма «Вишеньки» не погасила вказану заборгованість ані під час звільнення позивача з роботи, ані на час розгляду цивільної справи в суді.

6.5. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення порушеного права позивача на оплату праці з ТОВ «Агрофірма «Вишеньки» на користь ОСОБА_1 належить стягнути заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 5865 гривень 3 копійок.

6.6. У зв`язку з тим, що ТОВ «Агрофірма «Вишеньки» допустило затримку розрахунку при звільненні позивача, у відповідача виник обов`язок виплатити на користь ОСОБА_3 середній заробіток. Однак позивач був звільнений з роботи ще в серпні 2017 року. Зі штампу, розміщеному на титульній сторінці позову (а.с.1), вбачається, що він звернувся до суду лише в липні 2019 року. Ці обставини переконливо свідчать про те, що спір щодо проведення розрахунку не знаходив свого вирішення майже два роки не тільки внаслідок винних дій відповідача, але у зв`язку з тривалою бездіяльністю самого ОСОБА_3 . На підставі ч.9 ст.10 ЦПК України та ч.2 ст.235 КЗпП України в такому випадку з ТОВ «Агрофірма «Вишеньки» підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку за період, що не перевищує одного року.

6.7. Зі змісту розрахункових відомостей за червень та липень 2017 року (а.с.8, 9) вбачається, що в червні 2017 року розмір заробітної плати ОСОБА_1 без відрахувань складав 3639 гривень 77 копійок (3500 + 139,77), а кількість відпрацьованих ним днів становила 20 робочих днів. В липні 2017 року розмір заробітної плати позивача також складав 3639 гривень 77 копійок (3500 + 139,77), тоді як кількість відпрацьованих ним днів становила 21 день. Ці обставини свідчать про те, що станом на день звільнення ОСОБА_1 з роботи розмір його середньо-денного заробітку становив 177 гривень 55 копійок (3639,77 х 2 : (20 + 21)).

6.8. З огляду на це суд вважає, що з ТОВ «Агрофірма «Вишеньки» на користь позивача належить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 64805 гривень (177,55 х 365). Підстави для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку в більшому розмірі відсутні.

6.9. Крім того, у зв`язку з тим, що відбулась зміна формулювання звільнення ОСОБА_1 з роботи на п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України, у ТОВ «Агрофірма «Вишеньки» виникло зобов`язання виплатити позивачу вихідну допомогу в розмірі 21838 гривень 62 копійок (3639,77 х 6). Однак в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно виконав вказане грошове зобов`язання.

6.10. З огляду на це суд вважає, що з ТОВ «Агрофірма «Вишеньки» на користь позивача належить стягнути вихідну допомогу в розмірі 21838 гривень 62 копійок.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки» про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати, вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки» на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 5865 гривень 3 копійок, вихідну допомогу в розмірі 21838 гривень 62 копійок та середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 64805 гривень 75 копійок.

У задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в більшому розмірі ОСОБА_1 відмовити.

Повний текст рішення суду складений 2 січня 2020 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець