ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1100/19 Справа № 213/3111/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Алексєєв О.В. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»

на рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2018 року

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А

В грудні 2016 року АКБ "Правекс Банк" звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 17 липня 2007 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК») та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3696-006/07Р, за умовами якого банк надав відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі 53 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 11,99 % річних строком до 17 липня 2024 року. У забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов'язань за зазначеним кредитним договором між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК») та ОСОБА_2 укладений договір поруки № 3696-006/07Р від 17 липня 2007 року. Відповідачі взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за кредитним договором належним чином не виконають. Відповідно до п. 1.5 кредитного договору №3696-006/07Р від 17 липня 2007 року позичальник доручає банку списувати з рахунків позичальника в АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» грошові кошти в рахунок погашення заборгованості позичальника перед банком за даним договором (за кредитом, процентами, пені та штрафів) на відповідні позичкові рахунки, відкриті позичальнику відповідно до умов даного договору (договірне списання). Останні зарахування грошових коштів в рахунок погашення кредиту було здійснено 02 червня 2013 року в сумі 357,37 дол. США., 11 червня 2013 року в сумі 73,00 дол США., 02 липня 2013 року в сумі 2,45 дол. США. Станом на 25 лютого 2016 року заборгованість за кредитом та відсотками складає 46 029,97 дол. США, що за курсом НБУ станом на 25 лютого 2016 року становить 1 252 872,72 грн., з яких кредит - 34 540,00 доларів США (що за курсом НБУ станом на 25 лютого 2016 року становить 940 131,48 грн.); проценти - 11 489,97 доларів США (що за курсом НБУ станом на 25 лютого 2016 року становить 312 741,24 грн.). Крім того, за несвоєчасну сплату кредиту нарахована пеня у розмірі 2 699,46 доларів США (що за курсом НБУ станом на 25 лютого 2016 року становить 73 475,60 грн.) та за несвоєчасну сплату процентів нарахована пеня у розмірі 3 823,92 доларів США (що за курсом НБУ станом на 25 лютого 2016 року становить 104 081,86 грн.). Загальний розмір нарахованої пені становить 652 338 доларів США (що за курсом НБУ станом на 25 лютого 2016 року становить 177 557,46 грн.). З огляду на зазначене, просив суд стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитом та процентами у розмірі 1 402 941,71 грн, з яких розмір заборгованості за тілом кредиту 916 460,60 грн, розмір заборгованості за відсотками 486 481,11 грн.

Рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом безпідставно застосовано строк позовної давності, оскільки вимога про дострокове стягнення заборгованості боржнику не направлялася, а строк дії договору встановлено до 17 липня 2024 року. Крім того зазначає, що договором поруки його дія передбачена до 17 липня 2027 року, тому строк звернення з позовом до поручителя також не пропущений.

Передбаченим ст.360 ЦПК України правом на подання відзиву відповідачі не скористались.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 липня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3696-006/07Р, за умовами якого банк надає відповідачу кредит в іноземній валюті на загальну суму 53 000,00 доларів США для споживчих цілей, а також з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування нерухомого майна, укладення яких здійснюється на підставі та з урахуванням вимог п. 6.1.14 даного договору. Кредит надається строком з 17 липня 2007 року до 17 липня 2024 року зі сплатою 11,99 % річних (п. 1.2 договору). Строк користування кредитом обчислюється від моменту перерахування грошових коштів за розпорядженням позичальника або видачі коштів з каси банку. Видача кредиту здійснюється шляхом видачі готівки з каси банку. Позичальник зобов'язався своєчасно повернути грошові кошти і сплатити нараховані відсотки в строки, передбачені договором.

Відповідно до п. 4.1 договору позичальник зобов'язується погашати заборгованість по кредиту рівними частинами в сумі 260 доларів США щомісячно, до «10» числа наступного місяця. Пунктом 4.2 договору передбачено, що проценти за користування кредитом підлягають сплаті щомісячно (за час фактичного користування грошовими коштами на протязі календарного місяця) в строк до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування процентів, а також в момент повернення кредиту, вказаний в п. 1.2 договору. Відповідно до п.п. 6.1.2, 6.1.3 позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, процентам та пенею в валюті кредиту, забезпечити своєчасне повернення грошових коштів та сплату нарахованих відсотків (т. 1 а. с. 9-15).

17 липня 2007 року між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК») в забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором № 3696-006/07Р від 17 липня 2007 року укладено договір поруки № 3696-006/07Р, за умовами якого ОСОБА_2 зобов'язався нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов'язань за кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 17 липня 2024 року у розмірі 53 000,00 доларів США та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості. Пунктом 1.3 договору поруки передбачено, що поручитель дає свою згоду на збільшення розміру забезпеченого порукою за даним договором зобов'язання позичальника, що може виникнути в майбутньому, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, у випадку внесення позичальником та кредитором змін та доповнень до кредитного договору або у випадку внесення змін до кредитного договору та/або до даного договору кредитором в односторонньому порядку. Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 17 липня 2027 року (т. 3 а. с. 79).

17 липня 2007 року між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК») укладено іпотечний договір № 3696-006/07р-1 для забезпечення виконання в повному обсязі зобов'язань позичальника за кредитним договором № 3696-006/07Р від 17 липня 2007 року, за умовами якого ОСОБА_1 передала в іпотеку банку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 (т. 3 а. с. 73-75, т. 4 а. с. 199-203).

17 липня 2007 року між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК») укладено іпотечний договір № 3696-006/07р-2 для забезпечення виконання в повному обсязі зобов'язань позичальника за кредитним договором № 3696-006/07Р від 17 липня 2007 року, за умовами якого ОСОБА_1 передала в іпотеку банку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_2 (т. 3 а. с. 75 на звороті - 78, т. 4 а. с. 204-209).

31 травня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» укладено договір купівлі-продажу прав вимог за кредитними договорами № 1, відповідно до якого позивач отримав усі права вимоги за кредитними договорами, а також права вимоги до осіб, що надають забезпечення за відповідними договорами забезпечення, які мав первісний кредитор, у тому числі право вимоги до відповідачів (т. 4 а. с. 139-182, 183-184, 185-192, 193-195, 196-198)

Відповідачі належним чином свої обов'язки не виконували, що призвело до утворення заборгованості.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 3696-006/07Р від 17 липня 2007 року, в погашення заборгованості за зазначеним кредитним договором 14 травня 2013 року було зараховано 2 497,18 дол. США, 02 червня 2013 року було зараховано 357,37 дол. США, 31 липня 2013 року було зараховано 2,45 дол. США, в подальшому ОСОБА_1 за даним кредитним договором заборгованість не погашалась. Однак з позовом про стягнення заборгованості кредитор звернувся до суду лише в грудні 2016 року.

В матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, керуючись ст.251, 252, 256, 257, 261, 267, 559 ЦК України , прийшов до обґрунтованого висновку про можливість застосування до спірних правовідносин загального трирічного строку позовної давності за наявності відповідної заяви відповідача, що в силу вимог ст. 267 ЦК України є правовою підставою для відмови у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк».

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що судом безпідставно застосовано строк позовної давності, оскільки вимога про дострокове стягнення заборгованості боржнику не направлялася, а строк дії кредитного договору та договору поруки ще не сплив, не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наступне.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята цієї статті).

Оскільки договір встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов'язку з внесення чергового платежу.

Аналогічні висновки викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду у від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та відповідають висновкам Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16.

Згідно наданого позивачем розрахунку, останнє погашення заборгованості відбулося в липні 2013 року, тобто з наступного місяця, в який мав бути внесений черговий платіж, виникло право кредитора на звернення до суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості.

Тобто, зі спливом трирічного строку давності кредитор втратив право на судовий захист свого порушеного права та стягнення заборгованості в судовому порядку як з боржника так і з поручителя.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» - залишити без задоволення.

Рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова