Ухвала

Іменем України

04 вересня 2019 року

місто Київ

справа № 644/1602/17

провадження № 61-16386ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 31 липня 2019 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Сбербанк» (далі - ПАТ «Сбербанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 31 жовтня 2014 року

№ 39873-ФО/2014/156 у розмірі 287 035, 67 грн.

Рішенням Орджонікідзевськогорайонного суду м. Харкова від 27 лютого 2019 року позов ПАТ «Сбербанк» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Сбербанк» 91 276, 68 грн кредитної заборгованості, відсотків та пені. Здійснено розподіл судових витрат.

Постановою Харківського апеляційного суду від 31 липня 2019 року апеляційну скаргу ПАТ «Сбербанк» задоволено частково. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2019 року скасовано в частині відмови у задоволенні позову та ухвалено в цій частині нову постанову, якою стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Сбербанк» відсотки за користування кредитом у розмірі 46 376, 44 грн, пеню у розмірі 7 000, 00 грн та 4 032, 90 грн судового збору. В іншій частині рішення залишено без змін.

ОСОБА_1 30 серпня 2019 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся із касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного суду від 31 липня 2019 року, просить залишити в силі рішення Орджонікідзевськогорайонного суду м. Харкова від 27 лютого 2019 року.

Касаційна скарга обґрунтовується тим, що суд апеляційної інстанції невірно застосував норми матеріального та процесуального права, судом не надано правової оцінки доказам та поясненням позивача.

Верховний Суд вивчив касаційну скаргу та додані до неї матеріали, зробив висновок про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки скаргу подано на судове рішення, ухвалене у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини дев`ятої наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» передбачено, що у 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2019 року

(на час подання касаційної скарги) - 1 921, 00 грн.

Ціна позову у цій справі про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 287 035, 67 грнперевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921, 00 грн х 100=192 100, 00 грн), проте, не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму.

Зазначена справа не становить значної складності для вирішення судами та не належить до винятків із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України ця справа за зазначеним спором не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Заявник в касаційній скарзі зазначив, що постанова Харківського апеляційного суду від 31 липня 2019 року може бути оскаржена в касаційному порядку, оскільки рішення суду апеляційної інстанції не відповідає нормам процесуального та матеріального права.

Інших підстав для перегляду постанови Харківського апеляційного суду від 31 липня 2019 року заявником у касаційній скарзі не зазначено. Непогодження заявника з оскаржуваними судовими рішеннями в цілому, за відсутності інших обставин, не має розглядатися як така обставина, що має впливати на визначення справи як такої, що має виняткове значення, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є.

Винятки, зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України щодо права на оскарження судового рішення, заявником не зазначено.

За висновком Верховного Суду, скарга не стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі«Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року, заява №26737/95, згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Оскільки оскаржувана заявником постанова Харківського апеляційного суду від 31 липня 2019 року ухвалена у малозначній справі, а отже, не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 31 липня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний