Дата документу 12.07.2019
Провадження № 2/334/1224/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Лиходід А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року позивачка звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування якого зазначила, що 20.09.2017 року відповідачем було виписано виконавчий напис № 13022, на підставі того, що вона має перед Банком заборгованість у розмірі 101323,28 грн., яка виникла у зв`язку з порушенням умов кредитного договору № ZP02RX02060045 від 18.12.2006 року.

Однак, вказаного кредитного договору ОСОБА_1 ніколи не укладала та не має будь-яких відкритих рахунків у відповідному Банку.

В позові ОСОБА_1 зазначила, що 08.05.2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1 ) кредитної заборгованості за Договором № ZP02RX02060045 від 18.12.2006 року, яка була задоволена та судовим наказом (справа №2н-422/08) від 08.05.2008 року з неї було стягнуто 6450,72 грн. - основаного боргу, 32,25 грн. - судового збору, та 15,00 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення .

Проте, ухвалою відповідного суду від 18.01.2010 року (справа № 2с-3/10) заява ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1 ) була задоволена та відповідний наказ скасовано, оскільки під час з`ясування обставин справи, в судовому засіданні було встановлено, що кредит було отримано невстановленою особою за раніше втраченим ОСОБА_1 громадянським паспортом, в який було вклеєно фото іншої сторонньої особи. З урахуванням викладеного, представник банку запевнив ОСОБА_1 у тому, що в подальшому до неї не буде жодних претензій щодо кредитного договору від 18.12.2006 року та банк звернеться до правоохоронних органів задля захисту своїх інтересів.

Проте, заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.07.2012 року (справа № 0818/2869/2012, провадження №2/0818/1570/2012) позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 були задоволені та з останньої було стягнуто кредитну заборгованість за договором № ZP02RX02060045 від 18.12.2006 року станом на 18.01.2012 року у розмірі 24840,69 грн. та судових витрат у розмірі 348,69 грн.

26.07.2012 року вищевказане рішення було скасовано з аналогічних скасуванню судового наказу підстав. В подальшому 26.08.2014 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя (справа № 335/3251/14-ц, провадження №2/335/1107/2014) заява представника Банку була задоволена та позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за Договором № ZP02RX02060045 від 18.12.2006 року була залишена без розгляду.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.12.2014 року (справа № 335/12167/14-ц, провадження №6/335/731/2014), було допущено поворот виконання заочного рішення суду від 26.07.2012 року та зобов`язано ПАТ КБ «ПриватБанк» повернути ОСОБА_1 безпідставно стягнуті державним виконавцем у виконавчому провадженні № 35263569 грошових коштів у розмірі 34810,69 грн.

Не дивлячись на те, що під час неодноразового слухання справи у суді, було встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 , яка до укладення шлюбу мала прізвище ОСОБА_1 , не має жодного відношення до кредитного договору № ZP02RX02060045 від 18.12.2006 року, укладеного з ПАТ КБ «ПриватБанк», представник Банку звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р.О. з завою про видачу виконавчого напису, яка була задоволена та з ОСОБА_1 стягнуто кредитну заборгованість за період з 18.12.2006 року по 18.08.2017 року (3896 днів) у розмірі 99523,28 грн., а також витрати за вчинення виконавчого напису у розмірі 1800,00 грн.

На виконання вищевказаного виконавчого напису постановою державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області від 22.01.2018 року, було відкрито виконавче провадження № 5587173 та розпочато примусове стягнення грошових коштів з особи, яка не має жодного відношення до кредитного договору № ZP02RX02060045 від 18.12.2006 року.

З врахуванням вищевказаного позивачка вважає, що на момент вчинення виконавчого напису, нотаріусом не було перевірено наявність її заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк» та не була встановлена безспірність вимог Банку до неї як до позичальника, а отже документ було вчинено в порушення вимог чинного законодавства «Про нотаріат», у зв`язку з чим просить виконавчий напис № 13022, вчинений 20.09.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ГТУЮ Швеця Р.О. щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № ZP02RX02060045 від 18.12.2006 року у розмірі 99523,28 грн., а також витрат за вчинення виконавчого напису у розмірі 1800,00 грн. - визнати таким, що не підлягає виконанню. Разом з цим, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь судовий збір, сплачений при зверненні з вказаним позовом до суду.

У встановлений законодавцем строк представником відповідача було надано відзив на позов, згідно якого вважають, що виконавчий напис було вчинено згідно вимог чинного законодавства, а тому підстави для відмови у його вчиненні відсутні, оскільки позивачем, в обґрунтування своїх позовних вимог, не було надано жодного боргового документу, передбаченого ч.3 ст.545 ЦК України. А оскільки ОСОБА_1 такого документу до суду не надала, то грошове зобов`язання за кредитним договором перед банком існує до сьогодні.

На підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.09.2018 року (справа № 335/10554/18, провадження №2/335/2524/2018) матеріали вказаної справи Протколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 29.10.2018 року були передані на розгляд судді Турбіній Т.Ф.

Позивачка в судове засідання не з`явилась. Її представник - адвокат Кущ Є.Є. в судовому засіданні обставини, викладені у позові підтримав та просив задовольнити вимоги у повному обсязі.

Представник третьої особи Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ в Запорізькій області в судове засідання не з`явився, суду надала заяву, в якій просить розгляд справи провадити без їх участі.

Третя особа приватний нотаріус в судове засідання не з`явився. Про час слухання справи був повідомлений належними чином, згідно вимог діючого законодавства.

Вислухавши пояснення представника позивачки, вивчивши письмові матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 20.09.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О. було видано виконавчий напис № 13022 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 99523,28 грн., яка виникла у зв`язку з порушенням умов кредитного договору № ZP02RX02060045 від 18.12.2006 року. Крім того, вказаним виконавчим написом з позивачки стягнуто витрати на вчинення виконавчого напису у розмірі 1800,00 грн.

З пояснень позивачки, не спростованих представником позивача, вказаного кредитного договору ОСОБА_1 ніколи не укладала та не має будь-яких відкритих рахунків у відповідному Банку.

З матеріалів справи вбачається, що 08.05.2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 , яка після укладення шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_1 , кредитної заборгованості за Договором № ZP02RX02060045 від 18.12.2006 року.

Вказана заява була задоволена та судовим наказом (справа №2н-422/08) від 08.05.2008 року з ОСОБА_1 було стягнуто 6450,72 грн. - основаного боргу, 32,25 грн. - судового збору, та 15,00 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення .

Ухвалою відповідного суду від 18.01.2010 року (справа № 2с-3/10) заява ОСОБА_1 була задоволена та вищевказаний судовий наказ було скасовано, оскільки під час з`ясування обставин справи, в судовому засіданні було встановлено, що кредит було отримано невстановленою особою за раніше втраченим ОСОБА_1 громадянським паспортом, в який було вклеєна фотографія іншої сторонньої особи.

Положеннями ч.4 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.12.2014 року (справа № 335/12167/14-ц, провадження №6/335/731/2014), було допущено поворот виконання заочного рішення суду від 26.07.2012 року та зобов`язано ПАТ КБ «ПриватБанк» повернути ОСОБА_1 безпідставно стягнуті у виконавчому провадженні № 35263569, яке перебувало на виконанні державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ, грошових коштів у розмірі 34810,69 грн.

Під час розгляду вказаної заяви у суді було встановлено та зазначено в ухвалі суду те, що 26.07.2012 року по цивільній справі за позовною заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості (справа № 0818/2869/2012, провадження №2/0818/1570/2012) було ухвалено заочне рішення, відповідно до якого з відповідачки стягнуто заборгованість по кредиту у розмірі 34810,69 грн., а також судовий збір у розмірі 348,69 грн..

17.10.2012 року на підставі вказаного рішення суду, стягувачу було видано виконавчий лист, який було пред`явлено до виконання до Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ.

Як вбачається з постанови старшого державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ Столяренко А.В. від 23.10.2013 року, виконавче провадження № 35263569 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа - закінчено з тих підстав, що заборгованість за виконавчим документом стягнута у повному обсязі (платіжне доручення № 6007) на підставі п.8 ч.2 ст.49, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно квитанції № 16648198 від 22.10.2013 року, суму заборгованості, стягувану виконавчим документом у розмірі 38806,44 грн. було сплачено ОСОБА_3 - матір`ю ОСОБА_1

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.03.2014 року, заочне рішення суду від 26.07.2012 року було скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку та вже під час нового розгляду судом вказаної справи, ухвалою суду від 26.08.2014 року (справа № 335/3251/14-ц, провадження №2/335/1107/2014), за клопотанням представника позивача (ПАТ КБ «ПриватБанк») позовні вимоги Банка до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № ZP02RX02060045 від 18.12.2006 року - були залишені без розгляду.

Вищевказане підтверджується матеріалами цивільної справи № 335/3251/14-ц, які було витребувано з Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, в яких як доказ незаконності стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості було надано Висновок служби безпеки Департаменту по роботі з проблемною заборгованістю № ZAKL-2014/1-6680393 від 18.04.2014 року, з якого вбачається, що службою безпеки ПАТ КБ «ПриватБанк» було проведено службове розслідування стосовно заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Куща Є.Є. про те, що його довірителька достатньо довгий час мешкає за кордоном, а свій паспорт громадянина України втратила, хоч і звернулась з відповідною заявою до Орджонікідзевського відділу поліції ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області тільки 21.02.2008 року. Вказане службове розслідування було закінчене з визнанням виданого на ім`я ОСОБА_1 кредитного договору № ZP02RX02060045 від 18.12.2006 року недійсним. Також ОСОБА_1 було рекомендовано в ході розгляду справи у суді звернутись з клопотанням про проведення почеркознавчої експертизи.

Не дивлячись на те, що під час неодноразового слухання справи у суді, було встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 , яка до укладення шлюбу мала прізвище ОСОБА_1 не має жодного відношення до кредитного договору № ZP02RX02060045 від 18.12.2006 року, укладеного з ПАТ КБ «ПриватБанк», представник Банку звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р.О. з завою про видачу виконавчого напису, яка була задоволена та з ОСОБА_1 стягнуто кредитну заборгованість за період з 18.12.2006 року по 18.08.2017 року (3896 днів) у розмірі 99523,28 грн., а також витрати за вчинення виконавчого напису у розмірі 1800,00 грн.

На виконання вищевказаного виконавчого напису, Постановою державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області від 22.01.2018 року, було відкрито виконавче провадження № 5587173 та розпочато примусове стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 по кредитному договору № ZP02RX02060045 від 18.12.2006 року.

Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі і написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Посилання позивачки щодо відсутності її заборгованості перед Банком на момент вчинення виконавчого напису є повністю обґрунтованими та доведеними матеріалами справи, оскільки на час вчинення виконавчого напису стягувана ним заборгованість ОСОБА_1 перед Банком не була доведена жодним документом, а це, в свою чергу, спростовує висновок про безспірність заборгованості боржника.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В силу вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Главою 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 (далі - Глава Порядку) передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно 1.1 Глави Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Згідно з п.п. 3.1, 3.2, 3.5 п. 3 гл. 16 розд. ІІ Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, а при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у цьому переліку.

За змістом указаних норм права на підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора, тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Зокрема, документом, що підтверджує цей факт, є отримання боржником вимоги стягувача щодо усунення порушень зобов`язання з підписом боржника про його отримання, що свідчить про ознайомлення боржника з поданою вимогою. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 20 травня 2015 року (справа № 6-158цс15).

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

У постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року № 6-887цс17 зроблено висновок, що відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Вивчивши надані в обґрунтування позову документи, суд приходить до висновку, що посилання позивача на те, що виконавчий напис № 13022 від 20.09.2017 року було вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, знайшло своє підтвердження в матеріалах справи, оскільки, по-перше, відповідно до п.п. 1.1-1.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, виконавчий напис було вчинено без дотримання вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки відбулося задоволення вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» без врахування вищезазначених обставин.

З огляду на викладене, виконавчий напис № 13022 від 20.09.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Русланом Олеговичем було вчинено без дотриманням вимог закону, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що наявні підстави для задоволення позову про визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору в розмірі 704,80 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258, 259, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №13022 від 20.09.2017, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» () заборгованості за кредитним договором № ZP02RX02060045 від 18.12.2006 року

Стягнути з Публічного акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.