Справа № 303/4564/15-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 серпня 2019 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого: Собослой Г.Г.,

суддів: Куштан Б.П., Мацунич М.В.,

секретаря: Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 13 червня 2018 року у справі №303/4564/15-ц (Головуючий: Котубей І.І.), -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 23 серпня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №MKHVGA00000111, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 14 000 доларів США на термін до 22 серпня 2017 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав повністю, однак відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 01.07.2015 року відповідач має заборгованість перед позивачем у розмірі 6 616,89 доларів США, з яких 5 669,67 доларів США - заборгованість за кредитом, 299,35 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 168,00 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 153,44 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 11,90 доларів США - штраф (фіксована частина); 314,52 доларів США - штраф (процентна складова), що стверджується розрахунком заборгованості.

Посилаючись на вказані обставини позивач просив задовольнити позовні вимоги.

ОСОБА_1 подав до суду зустрічну позовну заяву до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору, мотивуючи тим, що договір кредиту, як особливий вид договору позики, повинен містити істотні умови: суму кредиту, строк кредиту, розмір процентів. Крім того, додатковою вимогою до договору про споживчий кредит є повідомлення позичальника про ціну договору кредиту в грошовому виразі. Не підписання позичальником документу про ціну договору кредиту в грошовому виразі є недодержанням письмової форми договору, що дає право ставити питання про його недійсність у судовому порядку. Також зазначає, що банки не мають права встановлювати платежі, які позивач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або якщо їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди до кредитного договору, тощо). Умовами договору встановлені платежі, які позичальник повинен сплатити банку за послуги, які фактично банком не надавались - 1 575 доларів США на сплату страхових платежів, винагорода за надання фінансового інструменту в розмірі 1,50% від суми виданого кредиту, 0,20 % від суми виданого кредиту щомісяця, що є незаконним.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_1 просив задовольнити зустрічні позовні вимоги та визнати недійсним кредитний договір №MKHVGA00000111 від 22.08.2007 року.

Ухвалою суду першої інстанції від 28.02.2018 року зустрічний позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору прийнято до розгляду з первісним позовом.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 13 червня 2018 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №MKHVGA00000111 від 22.08.2007 року в сумі 6 616.89 доларів США, з яких 5 669,67 доларів США - заборгованість за кредитом, 299,35 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 168,00 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 153,44 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором, 11,90 доларів США - штраф (фіксована частина), 314,52 доларів США - штраф (процентна складова) та судові витрати у розмірі 1 389,55 грн..

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстави передбачені чинним законодавством для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та для відмови у зустрічних позовних вимогах відсутні.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та Його представника ОСОБА_2 , які підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі, представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - Гриниха Т.Ю., яка просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що 23 серпня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №MKHVGA00000111, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 14 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення - 22 серпня 2017 року.

07 червня 2013 року між сторонами було укладено Додатковий договір №1 до кредитного договору №MKHVGA00000111 від 22.08.2007 року, який було погоджено підписом ОСОБА_1 ..

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором, складеного станом на 01.07.2015 року вбачається, що з моменту отримання кредиту і до жовтня 2014 року позичальник ОСОБА_1 виконував свої зобов`язання за договором належним чином, прострочена заборгованість за сумою кредиту мала місце вперше станом на 28.10.2014 року, а на час складання розрахунку становила 6 616,89 доларів США: заборгованість за кредитом - 5 669,67 доларів США в т.ч. прострочена заборгованість по тілу кредиту - 1 172,39 доларів США; заборгованість за відсотками - 299,35 доларів США в т.ч. прострочені відсотки 282,39 доларів США; заборгованість по комісії 168,00 доларів США в т.ч. прострочена комісія - 168,00 доларів США, погашено пені в т.ч. списано - 9,96 доларів США, заборгованість з пені - 153,44 доларів США, штраф (фіксована частина) - 11,90 доларів США, штраф (процентна складова) - 314,52 доларів США.

Таким чином, суд першої інстанції встановив заборгованість за кредитним договором ОСОБА_1 за неналежне виконання ним умов договору обґрунтовано у відповідності до вимог ст.ст.509, 526, 610, 612, 1048, 1050, 1054 ЦК України стягнув заборгованість на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 6 616,89 доларів США згідно розрахунку наданого банком.

Посилання ОСОБА_1 на те, що умови договору є несправедливими, а саме його не було повідомлено про умови кредитування, сукупну вартість кредиту, і також те, що за умовами договору встановлені платежі, які позичальник повинен сплатити банку за послуги, які фактично банком не надавались судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги із урахуванням умов договору, позичальнику надано повну та доступну інформацію для укладення договору і вказана інформація була для нього повністю зрозумілою.

Відповідно до ст.47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» комерційні банки самостійно встановлюють процентні ставки та комісійну винагороду по своїх операціях.

Винагорода за надання фінансового інструменту в розмірі 1,5% річних від суми виданого кредиту та 0,20 від суми виданого кредиту за своїм характером є встановленою договором платою банку за здійснення фінансової послуги - надання кредитних коштів у користування і п.7.1 договору в частині винагороди за надання фінансового інструменту не суперечить нормам чинного законодавства.

По статті страхових платежів, які зазначені ОСОБА_1 , то такі обставини не відповідають дійсності, оскільки між банком та позичальником укладені договори страхування майна та особистого страхування, за які ним не здійснювалася плата, суперечить умовам договору (п.п.2.2.7, 2.1.3 договору).

Згідно зі ст.627 та відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.202 ЦК України, - правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3 та 6 ст.203 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що при укладенні спірного договору сторонами у повному обсязі було дотримано усі вимоги закону та погоджені усі істотні умови договору.

У разі незгоди у умовами кредитного договору ОСОБА_1 мав можливість скористатись правом, визначеного ч.6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якого споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликами свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснень причин, проте таким правом не скористався.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Разом з тим, кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, ОСОБА_1 на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови.

Крім того, ОСОБА_1 звертався до суду із позовом про визнання кредитного договору недійсним і рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 11 жовтня 2016 року у позові було відмовлено. Дане рішення суду залишено без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 20.02.2017 року і набрало законної сили.

Цими рішеннями судів встановлено, що реальними підставами позову є істотне подорожчання кредиту, внаслідок чого для позичальника виникли труднощі у виконанні зобов`язання. Крім того, встановлено відсутність у кредитному договорі несправедливих умов і дисбалансу, на що вказує позичальник. Усі види платежів, що їх належало сплачувати позичальникові, були з ним узгоджені в договорі, встановлення відповідних платежів не суперечить вимогам закону.

За таких обставин, суд першої інстанції встановивши правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, обґрунтовано задовольнив первісні позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» та відмовив у задоволенні зустрічних позивних вимог ОСОБА_1 як необґрунтованих і не доведених по суті.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 13 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 серпня 2019 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой