Справа № 473/1742/19
РІШЕННЯ

іменем України

"28" серпня 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання - Багрін І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

в квітні 2019 року Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між ПАТ "Банк Ренесанс Капітал", правонаступником якого є позивач, та відповідачем 21.01.2014 року був укладений кредитний договір № 5, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 12 867 грн. 77 коп. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних, щомісячної плати за управління кредитом у розмірі 1,75 % від початкової суми кредиту, з кінцевим терміном повернення 21.01.2016 року.

Взяті на себе зобов`язання, відповідно до умов кредитного договору, Банк виконав у повному обсязі. Проте відповідач, незважаючи на це, порушив його, оскільки, своєчасно не погашав кредит та не сплачував проценти за користування ним, внаслідок чого станом на 08.04.2019 року утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 49 766 грн. 84 коп., в тому числі 10 214 грн. 53 коп. простроченої заборгованості за тілом кредиту, 03 грн. 00 коп. простроченої заборгованості за процентами, 4 508 грн. 80 коп. простроченої заборгованості за комісією, 35 045 грн. 51 коп. неустойки за порушення зобов`язань за кредитним договором.

Посилаючись на вказані обставини Банк просив стягнути з ОСОБА_1 вищевказану заборгованість на свою користь в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі. Також вказував на необґрунтованість позовних вимог Банку з огляду на відсутність обґрунтованого розрахунку заборгованості за кредитом, нікчемність умов кредитного договору щодо встановлення комісії (плати за обслуговування кредитної заборгованості), значно завищений розмір неустойки. Крім того відповідач надав заяву про застосування позовної давності.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, матеріали цивільної справи № 473/400/19 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ПУМБ» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Зокрема судом встановлено, що між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», та ОСОБА_1 21.01.2014 року в письмовій формі був укладений кредитний договір № 5, який складається з пропозиції позичальника, загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, внутрішніх чинних правил Банку.

Відповідно до даного договору Банк надав ОСОБА_1 кредит строком на 24 місяці на споживчі цілі в загальному розмірі 12 867 грн. 77 коп. в наступному порядку: 10 377 грн. 23 коп. - перераховано Банком на рахунок підприємства торгівлі з метою оплати вартості придбаного товару, 2 490 грн. 54 коп. - перераховано на рахунок страхової компанії.

За користування кредитом відповідач зобов`язався щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 0,01 % річних, та щомісячно (згідно графіку платежів, починаючи з 22.06.2014 року) сплачувати комісію за обслуговування кредиту в розмірі 1,75 % (225 грн. 19 коп.).

Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобов`язань позичальником є право кредитодавця вимагати дострокового повернення кредиту, сплати штрафу в розмірі 10 % від простроченої суми за кожен випадок прострочення.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов`язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов`язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі.

Відповідно до ст. 611, ч. 2 ст. 612, ст.ст. 623-625, ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики (в тому числі достроково), сплатити заборгованість, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ "Банк Ренесанс Капітал » свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, проте позичальник порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, в зв`язку з чим станом на 08.04.2019 року утворилася заборгованість по кредитному договору, яка складається з заборгованості за основним боргом у розмірі 10 214 грн. 53 коп., заборгованості за процентами в розмірі 3 грн. 00 коп.

Крім того, Банком за порушення умов кредитного договору в частині своєчасного повернення кредитних коштів нарахована неустойка в розмірі 35 045 грн. 51 коп.

За положеннями ч. 5 ст. 11, ч.ч. 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Згідно з аб. 2 та 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Про відсутність підстав для встановлення платежів, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо), також зазначено в п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (в редакції, чинній на момент укладення даного кредитного договору).

За встановлених обставин, вказана комісія (в розмірі 4503 грн. 80 коп.) не підлягала нарахуванню та включенню до суми заборгованості за кредитним договором.

Разом з тим, відповідачем подано заяву про застосування позовної давності.

Перевіряючи обґрунтованість вказаної заяви, суд виходить з наступного.

Так, згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За домовленістю сторін позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена . Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч.1 ст. 259 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За договором про надання банківських послуг, яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення строку, визначеного у договорі.

Відповідно до частини першої статті 259 ЦК України позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (ст. 266 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Водночас перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою.

Як вбачається з довідки про стан та історію заборгованості за кредитним договором № 5, наданої позивачем, в рахунок виконання його умов кредитодавцем були зараховані наступні платежі: 24.02.2014 року - 723 грн. 87 коп., 30.10.2018 року - 254 грн. 80 коп., 27.11.2018 року - 524 грн. 54 коп., 22.12.2018 року - 534 грн. 50 коп., 29.01.2019 року - 615 грн. 94 коп.

При цьому судом встановлено, що кошти за жовтень, листопад, грудень 2018 року, січень 2009 року були стягнуті з відповідача, відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. від 12.09.2018 року щодо звернення стягнення на доходи боржника за виконавчим провадженням №57139208 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 14.08.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. (довідка Вознесенського професійного ліцею за № 213 -05 від 23.05.2019 року).

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.03.2019 року виконавчий напис, вчинений 14.08.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., зареєстрований в реєстрі за №6914, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованості за кредитним договором №5 від 21.01.2014 року визнано таким, що не підлягає виконанню.

Отже, за вказаних обставин, утримання з заробітної плати відповідача коштів, що відбулося без відповідного волевиявлення останнього або без його схвалення не можна вважати добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності.

Загальні умови договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, якими передбачено збільшення позовної давності в частині сплати неустойки до 3 років підписані відповідачем.

Таким чином, оскільки кінцевий строк повного погашення кредиту 22.01.2016 року, останній платіж було здійснено відповідачем 24.02.2014 року, позивач звернувся до суду поза межами трирічного строку позовної давності (15.04.2019 року).

За встановлених обставин, оскільки позивачем не в повній мірі доведено розмір заборгованості та заявлено вимогу про її стягнення поза межами позовної давності, про застосування якої заявлено стороною в спорі, в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.12,13,76-83,259,263-265,272,273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 02.09.2019 року.

Суддя Л.В.Лузан