"04" вересня 2019 р. Справа № 363/2096/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року Вишгородського районний суд Київської області в складі:

головуючого-судді: Чіркова Г.Є.,

при секретарі: Гавриленко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

встановив:

заявник звернувся до суду із заявою про заміну стягувача ОСОБА_2 на ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з січня 2019 року проживає разом з ним, яку він самостійно утримує, однак він змушений сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2

Учасники процесу, будучи повідомленими про розгляд справи, до суду не прибули.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи та заяви, дійшов наступного.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 03 липня 2014 року, яке набрало законної сили, стягнуто щомісячно на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 травня 2014 року до її повноліття, тобто 10 лютого 2026 року.

17 липня 2014 року судом видано стягувачу виконавчий лист.

Як вбачається з ухвали цього ж суду від 19 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини відкрито провадження, судове засідання у цій справі призначено на 21 жовтня 2019 року.

За змістом ч. 1,2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Статтею 129-1 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ст. 18 ЦПК України передбачено обов`язковість судових рішень.

Зокрема, за змістом вказаних вимог Закону передбачено, що всі судові рішення, які набрали законної сили обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службоих осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Вирішуючи подану заяву, суд зазначає, що згідно наявних матеріалів справи стягувач, в порядку передбаченому ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» замінений бути не може, оскільки заміна стягувача може відбуватися лише у разі зміни правонаступника.

Посилання заявника на те, що дитина проживає разом з ним, підставою для замінити стягувача у виконавчому провадженні бути не може, оскільки вказане питання є підставою для самостійного судового розгляду.

Таким чином підстав для заміни стягувача у виконавчому провадженні не встановлено, а відтак у задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись 243, 248, 379 ЦПК України,

ухвалив:

в задоволенні заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її підписання шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.

Суддя