Справа № 194/1092/19
Номер провадження 2/194/314/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 вересня 2019 року Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Солодовник І.С.,
при секретарі - Сафоновій А.Г.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Тернівка Дніпропетровської області в залі суду цивільну справу за уточненою позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,-
Позивач звернулася до суду з позовною заявою та уточненою позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, в якій зазначає, що вона відповідно до договору дарування про право власності на нерухоме майно від 01.02.2019 року є власником кв. АДРЕСА_1 . Разом з нею в даній квартирі зареєстровані її діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач на даний час зареєстрований за вищевказаною адресою, хоча фактично з лютого 2018 року по даний час в зазначеній квартирі не проживає.
Позивач також зазначає, що вона, як законний власник квартири має намір користуватися та розпоряджатися нею, проте відповідач добровільно не бажає знятися з реєстрації місця проживання, тим самим чинить їй перешкоди, в т.ч. вона не має можливості оформити субсидію на житло, оскільки для цього потрібно надати довідку про доходи усіх зареєстрованих у приміщенні осіб.
Також, позивач вказує, що з відповідачем вона розлучилася 11.05.2019 року. Відповідач з нею однією сім`єю не проживає та фактично проживає в іншому місті. Їй невідомо за якою адресою він проживає. Комунальні служби, що надають послуги по утриманню її квартири в своїх розрахунках (квитанціях) вказують кількість мешканців 4 особи та нараховують по своїм тарифам відповідні розміри грошових коштів, які вона має сплатити таким службам за надані їй послуги. Вона не бажає оплачувати комунальні платежі за відповідача, оскільки він не проживає в квартирі.
Крім того, позивач зауважує, що у неї скрутне матеріальне становище, на її утриманні знаходиться дві малолітні дитини, тому вона, як може намагається зберігати та заощадити грошові кошти, а наявність реєстрації відповідача в даній квартирі, змушує її сплачувати за нього в той час, коли він не користується та не проживає в квартирі вже понад півтора року.
У зв`язку з чим, позивач просить суд усунути їй перешкоди в користуванні правом власності - кв. АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення права користування кв. АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що є підставою для знаття з реєстрації місця проживання, судовий збір, сплачений нею за подання позовної заяви стягнути з відповідача, справу розглядати без її участі, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, однак раніше подала до суду письмову заяву про розгляд цивільної справи без її участі, зазначила, що позовну заяву підтримує в повному обсязі, просить її задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення, також просить долучити копію договору про поділ спільного майна подружжя та копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 44-49).
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи (а.с. 33-35, 41-43), та відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті суду (а.с. 40), причину неявки суду не повідомив, відзиву та заяви про розгляд справи за його відсутністю не надав, у зв`язку з чим, зі згоди позивача та на підставі ст.ст. 223 ч. 4, 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд знаходить уточнений позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки у судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 3/8 частки кв. АДРЕСА_1 на підставі договору про поділ спільного майна подружжя від 01.02.2019 року, посвідченого державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Надтокою З.В., зареєстрованого в реєстрі за № 295 (а.с. 45-48), що підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 154747361 від 01.02.2019 року (а.с. 49) та 5/8 частки на підставі договору дарування 5/8 часток квартири від 01.02.2019 року, посвідченим державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Надтокою З.В., зареєстрований в реєстрі за № 296 (а.с. 5-7), що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 154746782 від 01.02.2019 року (а.с. 8).
Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні від 12.06.2019 року, виданої відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 9).
Відповідно до актів № 9 від 02.01.2019 року, № 587 від 03.04.2019 року, № 889 від 11.06.2019 року, виданих управителем багатоквартирного будинку КП «Тернівське житлово-кумунальне підприємство», відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , але зі слів сусідів не мешкає в ній з лютого 2018 року по теперішній час (а.с. 10-12).
Крім того, згідно з заочним рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 10 травня 2019 року, яке набрало законної сили 10.06.2019 року, шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 розірваний (а.с. 14-16), отже в розумінні ст. 64 Житлового кодексу УРСР відповідач ОСОБА_2 не є ані родичем, ані членом сім`ї позивача ОСОБА_1 ..
За ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
З огляду на викладене, позивач є власником спірної квартири та може здійснювати своє право на власний розсуд.
На підставі ст. 150 Житлового кодексу УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно з ст. 155 Житлового кодексу УРСР, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено право користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.
Відповідно до правових позицій, викладених у п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», вбачається, що оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР). У зв`язку із цим, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання,проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Як встановлено в судовому засіданні, відповідач з лютого 2018 року в спірній квартирі не мешкає, не є членом сім`ї позивача, дана квартира належить позивачу на підставі договору дарування квартири від 01.02.2019 року та договору про поділ спільного майна подружжя від 01.02.2019 року, а тому відповідач позбавлений права користуватися вказаним житловим приміщенням.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі.
Згідно з ч. 3 ст. 41, ч. 2 ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до положень норм ст.ст. 16, 391, 386 ЦК України, власниквправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
На підставі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Крім того, у відповідності до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.
На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір у розмірі 768,40 грн. на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 41, 47 Конституції України, Протоколом 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 10, 12, 76, 81, 141, 223, 258, 263-265, 274, 280-281 ЦПК України, ст.ст. 16, 29, 316-317, 319, 321, 346, 383, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 9, 64, 150, 155-156 Житлового кодексу УРСР, суд, -
Уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщеннямта зняття з реєстрації за місцем проживання - задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перешкоди в користуванні правом власності - квартирою АДРЕСА_1 шляхом позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , права користування квартирою АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття з реєстрації місця проживання.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Дніпропетровськ, РНОКПП НОМЕР_1 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп..
Заява про перегляд цього рішення може бути подана відповідачем в Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Тернівський міський суд Дніпропетровської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 ,РНОКПП НОМЕР_1 .
Суддя І.С. Солодовник