Житомирський апеляційний суд
Справа №289/703/18 Головуючий у 1-й інст. Невмержицький І. М.
Категорія 23 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №289/703/18 за позовом представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вишевичі» про дострокове розірвання договорів оренди землі,

за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Вишевичі»,

на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області, ухвалене 02 травня 2018 року суддею Невмержицьким І.М. у м. Радомишлі,

в с т а н о в и в :

У квітні 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому просила достроково розірвати договори оренди земельних ділянок загальною площею 0,5475 га та 1,0498 га з кадастровими № :02:000:0238 , № :04:000:0496 , укладені 20.03.2013 між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Вишевичі» (далі - ТОВ «Вишевичі», Товариство). В обґрунтування позову зазначила, що Товариство своїх зобов`язань з виплати орендної плати не виконало, чим істотно порушило умови укладених договорів, що є підставою для їх розірвання.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 02 травня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Розірвано договір оренди земельної ділянки площею 1,0498 га з кадастровим номером :04:000: 0496 від 20.03.2013, укладений між ОСОБА_1 та Товариством. Розірвано договір оренди земельної ділянки площею 0,5475 га з кадастровим номером :02 : 000: 00213 від 20.03.2013, укладений між ОСОБА_1 та Товариством. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник Товариства, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначене рішення суду, закрити провадження у справі, вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

На його думку рішення прийнято з порушенням правил юрисдикції загальних судів, оскільки на момент подачі позову та відкриття провадження у справі щодо відповідача у справі було порушено провадження про банкрутство господарським судом Житомирської області, відповідно ця справа не могла бути розглянута в порядку цивільного судочинства, оскільки такий спір повинен розглядатися господарським судом у межах справи про банкрутство. Крім того, справу розглянуто за відсутності відповідача, якого не було належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, що є безумовною підставою для скасування судового рішення згідно із п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 30 січня 2019 року провадження у даній справі зупинялося до закінчення перегляду Верховним Судом у касаційному порядку рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 26 лютого 2018 року та постанови Житомирського апеляційного суду від 20 листопада 2018 року у справі №289/2217/17.

15 травня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду ухвалено судове рішення у вищевказаній справі.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи сторони в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду у справі у подібних правовідносинах, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельних ділянок площею 0,5475 га та 1,0498 га розташованих на території Вишевицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області.

20 березня 2013 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Вишевичі» було укладено договори оренди земельних ділянок.

На виконання зобов`язань, визначених у пункті 20 договору, ОСОБА_1 передала земельні ділянки ТОВ «Вишевичі» в строкове платне користування на 10 років.

Згідно пунктів 9 та 11 договорів орендна плата становить 200 грн та 1200грн, обчислюється з урахуванням індексації і вноситься до 31 грудня поточного року.

Пунктом 29 договорів оренди землі передбачено право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати, а пункт 39 надає право припинити дію договору шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.

Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно статті 15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата є істотною умовою договору оренди землі.

Як вбачається із матеріалів справи, з часу укладення договорів оренди землі відповідач жодного разу не виконав свого обов`язку щодо виплати ОСОБА_1 орендної плати. Доказів на спростування вказаної обставини Товариство не надало.

Отже, суд дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позову та розірвання договорів оренди внаслідок невиконання відповідачем істотних умов договорів щодо сплати орендної плати.

Разом з тим, вирішуючи спір, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, належним чином не повідомив ТОВ «Вишевичі» про час і місце судового засідання, яке згідно з приписами пункту 3 частини третьої статті 376 Цивільного процесуального кодексу України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового судового рішення про задоволення позову.

З відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду в сумі 1409,60грн.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення правил юрисдикції загальних судів є безпідставними, враховуючи наступне.

Позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ТОВ «Вишевичі» про дострокове розірвання договорів оренди. При цьому жодних позовних вимог майнового характеру, тобто таких вимог, які підлягають вартісній оцінці, до відповідача не заявлялося.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості та судом не встановлено, що на спірних земельних ділянках знаходиться будь-яке майно ТОВ «Вишевичі», яке можна було би вважати активом боржника, що в подальшому може бути направлений на погашення грошових вимог кредиторів боржника.

Таким чином, позовні вимоги до відповідача є немайновими, а спір не стосується питання щодо формування активу боржника, а тому не є пов`язаним із здійсненням провадження у справі про банкрутство ТОВ «Вишевичі», а отже підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зазначене відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 15 травня 2019 року у справі №289/2217/17.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вишевичі» задовольнити частково.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 02 травня 2018 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Позов представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Розірвати договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,5475 га з кадастровим номером :02:000 :0238 від 20 березня 2013 року, укладений між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Вишевичі».

Розірвати договір оренди земельної ділянки загальною площею 1,0498 га з кадастровим номером :04:000: 0496 від 20 березня 2013 року, укладений між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Вишевичі».

Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю «Вишевичі» на користь ОСОБА_1 1409,60 грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 04 вересня 2019 року.