Суддя-доповідач Гаврилова Г.Л.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 263/4303/18

Номер провадження 22-ц/804/289/19

22 січня 2019 року місто Маріуполь

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Донецького апеляційного суду у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів - Зайцевої С.А., Пономарьової О.М.

за участю секретаря - Єфремової О.В.

сторони:

позивач - публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України»,

відповідачі - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадженні з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 31 жовтня 2018 року, у складі судді Кияна Д.В.

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2018 року до позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 12 листопада 2007 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №77707С75, на підставі якого відповідач отримав кредит у сумі 17480,00 доларів США шляхом видачі готівкових грошових коштів через касу банку з кінцевою датою погашення 11 листопада 2013 року. Банк взяті на себе зобов'язання щодо надання кредиту виконав у повному обсязі. У зв'язку з невиконанням умов договору рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 грудня 2011 року (справа 2-5092/2011) та від 12 січня 2015 року (справа 263/12151/14-ц) з ОСОБА_2 стягнено суму простроченої заборгованості. Відповідач умови договору належним чином не виконав, у зв'язку із чим у нього утворилась заборгованість по нарахованим відсоткам перед банком за період з 01 листопада 2014 року по 31 березня 2018 рік, яка складає 106978,18 грн., що є еквівалентом валютної заборгованості у розмір 4089,23 доларів США за курсом Національного банку України станом на 03 квітня 2018 року. У зв'язку з чим, просить суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість по нарахованим відсоткам перед банком за період з 01 листопада 2014 року по 31 березня 2018 рік, яка складає 106978,18 грн., що є еквівалентом валютної заборгованості у розмір 4089,23 доларів США за курсом Національного банку України станом на 03 квітня 2018 року та судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 31 жовтня 2018 року позовні вимоги ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без задоволення.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» подав апеляційну скаргу та, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 31 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відповідач не виконав своїх зобов'язань по сплаті в визначені кредитною угодою строки належних платежів, у зв'язку з чим утворилась заборгованість по сплаті відсотків, яка станом на 31 березня 2018 року становить 4089,23 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 03 квітня 2018 року становить 106978,18 грн. Оскільки відповідач кошти не повернув, договір не є розірваним або припиненим . Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, отже, відповідно до умов договору відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості за кредитом .

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу. Відповідач своїм правом не скористався..

Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, клопотань до апеляційного суду не надавав, що у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справі за його відсутність.( а.с . 64)

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача адвоката ОСОБА_3, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» підлягає залишення без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 12 листопада 2007 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №77707С75, на підставі якого відповідач отримав кредит у сумі 17480,00 доларів США шляхом видачі готівкових грошових коштів через касу банку з кінцевою датою погашення 11 листопада 2013 року. Банк взяті на себе зобов'язання щодо надання кредиту виконав у повному обсязі.

Надання коштів у сумі, що визначена кредитним договором, підтверджується заявою на видачу готівки від 12.11.2007р. за №360.

Відповідно до п. 2.6.2. кредитного договору №77707С75 від 12.11.2007р. позичальник зобов'язаний здійснити дострокове погашення кредиту або його частини, процентів за користування. Кредитом, комісій, зборів та інших належних до сплати платежів за договором протягом 10 календарних днів з дня отримання письмової вимоги банку про таке дострокове погашення у випадку, якщо: позичальник не виконав будь-яке зобов'язання за цим договором; позичальник є фінансово неспроможним; порушено карну справу проти Позичальника, та/або поручителя (заставодавця) позичальника; в інших випадках, передбачених цим Договором, Гарантійними документами та чинним законодавством України; виникла і триває хоча б одна з неприйнятних умов (п.4.2. цього Договору).

Відповідач умови повернення кредиту належним чином не виконав, у зв'язку з чим «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором №77707С75 від 12.11.2007р.

Рішенням Жовтневого районного суду м Маріуполя Донецької області від 29 грудня 2011 року позовні вимоги ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором договором № 77707С75 від 12.11.2007 року задоволені та стягнута з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 90045,57 грн., судовий збір у розмірі 900,46 грн., витрати на інформаційне технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн., а всього 91 066,03 грн.( а.с. 17-18 ) Загальний розмір заборгованості складався з тіла кредиту у повному обсязі, відсотків за користування кредитом станом на 01.10.2011 року та пені.

Рішенням Жовтневого районного суду м Маріуполя Донецької області від 12 січня 2015 року позовні вимоги ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 77707С75 від 12.11.2007 року задоволені та стягнута з ОСОБА_2 заборгованість у загальному розмірі 74 998 гривень 44 копійки, яка складалась з відсотків за користування кредитом за період з 01.10.2011 року по 31.10.2014 року у сумі 46 003,08 гривень та пені. ( а.с. 19)

Предметом даного спору є заборгованість відповідача перед банком за нарахованим відсоткам за кредитним договором № 77707С75 від 12.11.2007 року за період з 01 листопада 2014 року по 31 березня 2018 рік, яка складає 106 978,18 грн.

Відмовляючи у задоволені позову, суд виходив з того, що після звернення позивача до суду у 2011 році із позовною вимогою до ОСОБА_2 про дострокове погашення всієї заборгованості за кредитним договором №77707С75 від 12.11.2007р., останній припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором у розмірі 106978,18 грн, у зв'язку з чим вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за нарахованими відсотками за період з 01.11.2014р. по 31.03.2018р. у розмірі 106978,18 гривень, що є еквівалентом валютної заборгованості в розмірі 4089,23 доларів СІ1ІА за курсом Національного банку України станом па 03.04.2018р., не підлягають задоволенню.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на 72 місяці по 11 листопада 2013 року року включно.( а.с . 8)

Відтак, у межах строку кредитування до 11 листопада 2013 року відповідач мав повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами з 1 по 15 число кожного місяця , починаючи з 01.12.2007 року. ( додаток № 1 до кредиту, а.с.8)

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 , яку апеляційний суд враховує відповідно до частини 4 ст. 263 ЦПК України.

Як встановлено судом, за умовами кредитного договору строк виконання зобов'язання спливав 11 листопада 2013 року.

Крім того, позивач змінив строк виконання зобов'язання, пред'явив до суду вимогу щодо дострокового стягнення кредитної заборгованості, яка рішенням Жовтневого районного суду м Маріуполя Донецької області від 29 грудня 2011 року була задоволена.

З огляду на вказане, нараховувати відсотки за користування кредитом за період з 01 листопада 2014 року по 31 березня 2018 року у позивача правових підстав не було, отже, колегія судддів відхиляє аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.

Інших майнових вимог, зокрема, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, позивачем не заявлялось.

За таких обставин, переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги , судова колегія погоджується з висновками суду щодо відмови у задоволенні позову, а доводи апеляційної скарги про порушення норм матеріального права є безпідставними.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, та є обов'язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення , не встановлено.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 31 жовтня 2018 року залишити без змін.

Відновити дію судового рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 31 жовтня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 24 січня 2019 року.

Головуючий Гаврилова Г.Л.

Судді Зайцева С.А.

Пономарьова О.М.