Справа № 426/5722/19
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

03 вересня 2019 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі

головуючого судді Реки А.С.,

за участі секретаря судового засідання Вєдєрникової Т.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сватове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

за участі позивача ОСОБА_1 ,-

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що вона є власницею житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 20.09.1995 року. В належному їй будинку зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично не проживає за вказаною адресою більше року. При звернення до Коломийчиської сільської ради з питання зняття з реєстрації ОСОБА_2 позивачу були надані роз`яснення про необхідність особистої присутності особи, що знімається з обліку. Речей відповідача у належному позивачу будинку немає, відповідач не цікавиться станом будинку, за весь час реєстрації у вказаному будинку не сплачував комунальні платежі та не брав участі у його ремонті та утриманні. Врегулювати дане питання в досудовому порядку позивач не має можливості, оскільки їй не відоме місце знаходження відповідача. Просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Сватівського районного суду Луганської області від 11 червня 2019 року було призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою судді Сватівського районного суду Луганської області від 23 липня 2019 року було призначено справу до розгляду у судовому засіданні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги та пояснила суду, що відповідач зареєстрований у належному їй будинку з 02.07.2018 року. Восени 2018 року відповідач зібрав усі свої речі та поїхав з будинку, з того часу вона ОСОБА_2 не бачила, останній не бере участі в утриманні будинку, сплаті комунальних платежів. Просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України, про причини неявки відомостей не надходило. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що вона є сусідкою позивача, їй відомо, що раніше у будинку позивача проживав ОСОБА_2 , але з 2018 року він у вказаному будинку не проживає, його місцезнаходження їй не відомо.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що є сусідкою позивача, та знайома з відповідачем ОСОБА_2 , який проживав у будинку АДРЕСА_1 у ОСОБА_6 близько 2 років. Восени 2018 року відповідач виїхав з будинку та з того часу там не з`являвся. Утриманням будинку займається лише позивач ОСОБА_1

Зі згоди позивача суд ухвалює проводити заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках.

Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу ОСОБА_1 належить на праві приватної власності будинок АДРЕСА_1 , про що свідчить договір купівлі-продажу від 12 вересня 1995 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , посвідчений державним нотаріусом Сватівської державної нотаріальної контори Власовою В.А., зареєстровано в реєстрі № 1-2883 (а.с. 6-7).

Як вбачається з довідки, виданої виконкомом Коломийчиської сільської ради Сватівського району Луганської області, в результаті інвентаризації будинків, будинок АДРЕСА_1 рахується як будинок АДРЕСА_1 (а.с АДРЕСА_2 ).

Згідно довідки, виданої виконкомом Коломийчиської сільської ради Сватівського району Луганської області в будинку АДРЕСА_1 з 02.07.2018 року зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не є родичем ОСОБА_1 (а.с.8).

Як вбачається з копій квитанцій по сплаті комунальних платежів, обов`язки з утримання будинку та сплати комунальних послуг несе позивач ОСОБА_1 (а.с. 13-16).

Позивач, звертаючись до суду, посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 не є членом її сім`ї, та, у зв`язку з тривалою відсутністю за адресою реєстрації, втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 . Безпідставне перебування відповідача на реєстраційному обліку в будинку, на думку позивача, свідчить про перешкоди у користуванні власністю та є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном.

Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Приписами ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 ЖК України передбачено право власника використовувати житло для власного проживання членів сім`ї, інших осіб, та розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 ст. 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не є членом родини позивача, в будинку АДРЕСА_1 не проживає, особистих речей там не має, обов`язки щодо утримання будинку і сплати комунальних послуг не несе, а отже, своєю реєстрацією в будинку чинить перешкоди власнику - позивачу ОСОБА_1 у розпорядженні своїм майном.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 80, 81, 89, 141, 259, 263-268, 280-284, 289, 273, 352 ЦПК України, ст.150 ЖК України, ст.ст. 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України, суд,-

Ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Копію заочного рішення надіслати сторонам.

Заочне рішення може бути переглянуте Сватівським районним судом Луганської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Сватівський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 04 вересня 2019 року.

Суддя А.С. Река