ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/578/19 Справа № 185/157/18 Суддя у 1-й інстанції - Головін В.О. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою науково-виробничого фермерського господарства "Компанія Маїс" на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2018 року по справі за позовом науково-виробничого фермерського господарства "Компанія Маїс" до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2018 року науково-виробниче фермерське господарство "Компанія Маїс" звернулося із позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Позов мотивований тим, що 21.02.2013 року між НВФГ «Компанія Маїс» та ОСОБА_1 був укладений договір оренди земельної ділянки площею 3,4574 га, розташованої на території Троїцької сільської ради Павлоградського району, яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності. За умовами договору ОСОБА_1 як орендодавець, зобов'язався передати, а підприємство як орендар прийняти в тимчасове оплатне користування вказану земельну ділянку у порядку та на умовах договору оренди з виплатою відповідачу орендної плати авансом наперед за 10 років користування земельною ділянкою. З урахуванням виключних особистих обставин, що були викладені в заяві ОСОБА_1, позивач зобов'язався до 30.03.2013 року здійснити виплату авансом орендної плати за майбутній період з 01.04.2013 року по 31.03.2024 року включно. 25.02.2013 року НВФГ «Компанія Маїс» виплатила ОСОБА_1 загальну суму авансу за 10 років оренди 21 131 грн. Підприємство з метою реєстрації вказаного договору оренди звернулося до уповноваженого на здійснення реєстрації державного органу.

Однак, у зв'язку з тим, що в процесі реєстрації права власності відповідача на земельну ділянку, у державному земельному кадастрі було змінено кадастровий номер з НОМЕР_1 на НОМЕР_2, тому у здійсненні реєстрації права оренди було відмовлено. 17.06.2015 року речове право на земельну ділянку було зареєстровано. Вважає, що оскільки з об'єктивних причин не відбувся акт реєстрації права оренди за договором оренди від 21.02.2013 року, то такий договір є неукладеним та таким, що не набрав юридичної сили, а тому отримані 25.02.2013 року грошові кошти в сумі 21 131 грн. є отриманими без належної правової підстави. Відповідач отримані кошти не визнає як орендну плату за 10 наступних років. Крім того, за позовом ОСОБА_1 Синельниківським міськрайонним судом 06.12.2017 року ухвалено рішення про стягнення з НВФГ «Компанія Маїс» на користь ОСОБА_1 орендної плати за користування земельною ділянкою за період оренди з 2015 по 2016 рік.

З метою врегулювання спору 08.12.2017 року на адресу відповідача була надіслана вимога про повернення безпідставно набутих коштів. Однак, дана вимога відповідачем проігнорована та грошові кошти добровільно не повернуті.В зв'язку з викладеним, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 21 131,00 грн. - як безпідставно набуті грошові кошти та 10 548,07 грн. відсотки за користування грошовими коштами.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2018 року в задоволенні позовних вимог науково-виробничого фермерського господарства "Компанія Маїс" відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог науково-виробничого фермерського господарства "Компанія Маїс", суд першої інстанції виходив з пропуску позивачем строку позовної давності для звернення до суду із позовом, оскільки про наявність порушеного права позивач дізнався в 2013 році.

В апеляційній скарзі науково-виробниче фермерське господарство "Компанія Маїс" посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просило вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що початок перебігу строку позовної давності почався в 2013 році, оскільки позивачу про порушене право стало відомо лише після отримання 08 лютого 2017 року досудової вимоги відповідача про нарахування та виплату орендної плати за укладеним договором. Крім того, апелянт вказує, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначається лише рік, у якому нібито наступила подія відмови у реєстрації договору, а не повна календарна дата настання цієї події, вказаний факт суперечить нормам чинного законодавства, так як у відповідності до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з наступних підстав.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 21.02.2013 року між НВФГ "Компанія Маїс" та ОСОБА_1 був укладений договір оренди земельної ділянки площею 3,4574 га, розташованої на території Троїцької сільської ради Павлоградського району, власником якої є ОСОБА_1.

За умовами договору ОСОБА_1 як орендодавець, зобов'язався передати, а Підприємство як орендар прийняти в тимчасове оплатне користування вказану земельну ділянку у порядку та на умовах договору оренди з виплатою відповідачу орендної плати авансом наперед за 10 років користування земельною ділянкою.

21.02.2013 року відповідачем була написана заява, де він зазначив, що у зв'язку з лікуванням просив видати йому авансом орендну плату за землю на підставі договору від 21.02.2013 року за період 10 років без подальшого нарахування доплат у зв'язку з можливою індексацією вартості землі.

На підставі відомості на видачу орендної плати за паї від 21.02.2013 року, згідно видаткового касового ордеру від 25.02.2013 року ОСОБА_1 сплачено 21 131,00 грн..

У зв'язку з тим, що в процесі реєстрації права власності відповідача на земельну ділянку, у державному земельному кадастрі було змінено кадастровий номер з НОМЕР_1 на НОМЕР_2, у здійсненні реєстрації права оренди земельної ділянки за договором від 21.02.2013 року було відмовлено.

31.12.2014 року між НВФГ "Компанія Маїс" та ОСОБА_1 був укладений договір оренди земельної ділянки площею 3,4574 га, розташованої на території Троїцької сільської ради Павлоградського району та належної ОСОБА_1 на праві приватної власності за новим кадастровим номером НОМЕР_2.

Право власності відповідача на земельну ділянку було зареєстровано 17.06.2015 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Звертаючись до суду з позовом за захистом свого майнового права 05.01.2018 року, позивач вказав, що відповідач з дати реєстрації договору від 31.12.2014 року, як набувач грошових коштів за договором від 21.02.2013 року дізнався, або мав змогу дізнатися, що підстава отримання ним грошових коштів відпала, тому отримані ним кошти у сумі 21 131,00 грн. починаючи з 18.06.2015 року вважаються безпідставно отриманими, а тому, саме з 18.06.2015 року - дати наступної за датою реєстрації права оренди земельної ділянки за чинним договором оренди земельної ділянки від 31.12.2014 року, позивач вважав, починається перебіг позовної давності.

Згідно із ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

17.04.2018 року відповідачем надана суду заява про застосування строку позовної давності.

Враховуючи, що відповідачем заявлено про застосування наслідків спливу позовної давності, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог є законним та обґрунтованим, оскільки, про наявність порушеного права позивач дізнався у 2013 році, коли звернувся до відповідного органу з метою здійснення реєстрації права оренди за договором від 21.02.2013 року та отримав відмову. Тобто, саме з цього часу позивач дізнався, що отримані відповідачем грошові кошти за нечинним договором від 21.02.2013 року були ним безпідставно отримані, а тому, саме з цього часу позивач мав право звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Доводи апелянта в скарзі про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що початок перебігу строку позовної давності почався в 2013 році, оскільки позивачу про порушене право стало відомо лише після отримання 08 лютого 2017 року досудової вимоги відповідача про нарахування та виплату орендної плати за укладеним договором - є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме поясненнями самого позивача, який підтвердив факт відмови уповноваженого органу у реєстрації договору оренди земельної ділянки від 21 лютого 2013 року, тобто дізнавшись про таку відмову, позивач повинен був звернутися до суду із позовом у визначені законом строки, однак цього не зробив, а уклав з відповідачем у 2014 році новий договір оренди землі.

Твердження апелянта про те, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначається лише рік, у якому нібито наступила подія відмови у реєстрації договору, а не повна календарна дата настання цієї події, вказаний факт суперечить нормам чинного законодавства, так як у відповідності до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок, - оскільки позивач в позові зазначив лише рік, коли він звернувся до уповноваженого органу з метою реєстрації договору оренди землі та отримав відмову у такій реєстрації. Крім того, колегія вважає вказані твердження безпідставними й з тих підстав, що з 2013 року та до моменту звернення із позовом до суду - минуло більше 4 років, а тому такі доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції про пропуск позивачем строку позовної давності.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення як законне, обґрунтоване та таке, що відповідає вимогам матеріального та процесуального законів необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В зв'язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, сплачений апелянтом судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу науково-виробничого фермерського господарства "Компанія Маїс" - залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко