КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/1973/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 760/8064/13-ц

24 січня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- БорисовоїО.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 14 вересня 2018 року, постановлену під головуванням судді Коробенка С.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Реєстраційна служба Головного управління юстиції в м. Києві про поділ житлового будинку та земельної ділянки, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину будинку та поділ будинку в натурі,-

в с т а н о в и в:

13 квітня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_5, третя особа: Реєстраційна служба Головного управління юстиції в м. Києві про поділ житлового будинку та земельної ділянки.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона є власником Ѕ частини будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом № 5-754 від 17.03.2009 року. Власником іншої частини будинку є ОСОБА_5, який також володіє Ѕ частиною спірного майна.

21 серпня 2009 року позивачка уклала шлюб, у зв'язку з чим змінила прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_3.

Посилаючись на те, що між нею та відповідачем виникають суперечки щодо порядку користування та володіння житловим будинком, угоди щодо способу виділення її частки зі спільного майна не досягнуто, позивачка просила суд поділити житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1, в натурі між власниками і виділити їй у власність Ѕ частину цього нерухомого майна.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 23 вересня 2013 року замінено первісного відповідача ОСОБА_5 на його правонаступника ОСОБА_4.

09 вересня 2014 року ОСОБА_4 звернулася до Солом'янського районного суду м. Києва з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину будинку та поділ будинку в натурі, в якому просила поділити будинок АДРЕСА_1 в натурі, виділивши їй частину будинку АДРЕСА_1 загальною площею 72,1 кв.м., а саме: приміщення позначені в технічному паспорті від 08.10.2010 року як квартира № 1 під номерами: 1-1 коридор площею 4,2 кв.м.; 1-2 кухня площею 7,8 кв.м.; 1-3 житлова кімната площею 10,6 кв.м.; 1-4 житлова кімната площею 6,0 кв.м.; 1-5 коридор площею 5,2 кв.м.; 1-6 житлова кімната площею 17,9 кв.м.; 1-7 ванна площею 5,7 кв.м.; І надбудова площею 14,7 кв.м. та визнати за нею право власності на вказані приміщення.

Ухвалою суду від 03 грудня 2015 року в справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза.

30 березня 2017 року на адресу суду надійшов висновок судової будівельно-технічої експертизи № 23627/15-43/17541/17542/17543/16-43 від 28 лютого 2017 року.

13 вересня 2018 року до суду надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості правонаступника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_2, яка на підставі договорів дарування, посвідчених 13 вересня 2018 року приватним нотаріусом КМНО Войтовським В.С. набула від ОСОБА_3 у власність Ѕ частку в праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та Ѕ частку у праві власності на земельну ділянку за тією ж адресою.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 14 вересня 2018 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Реєстраційна служба Головного управляння юстиція в м. Києві, про поділ житлового будинку та земельної ділянки залишено без розгляду.

Продовжено розгляд справи за позовними вимогами ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину будинку та поділ будинку в натурі.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 14 вересня 2018 року та залучити її до участі у справі як правонаступника позивача за первісним позовом ОСОБА_3.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права. Зазначала, що 13 вересня 2018 року вона набула у власність нерухоме майно її сестри ОСОБА_3 на підставі договорів дарування, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. Вказане майно є предметом спору у даній справі. В той же день вона подала до суду клопотання про залучення її до участі у справі як правонаступника позивача ОСОБА_3, проте суд дійшов хибного висновку, що у спорах про користування майном, виключається правонаступництво.

Вважала, що ухвалою суду про залишення позову ОСОБА_3 порушено її права, інтереси та обов'язки, як процесуального правонаступника у спорі щодо користування спільним майном, набувачем якого вона стала.

21 січня 2019 року надійшов відзив ОСОБА_4 на апеляційну скаргу, в якому вона просила апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 14 вересня 2018 року залишити без змін. Зазначала, що укладення між позивачкою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 договорів дарування майна жодним чином не вказує на право скаржниці набути права позивача у даній справі, адже спір у вказаній справі стосувався порушення власних прав та інтересів саме позивачки ОСОБА_3 при користуванні частиною будинку та земельної ділянки , яка стверджувала, що між нею та ОСОБА_5, чоловіком ОСОБА_4 виникають суперечки, що стосуються порядку користування будинком та землею.

Зазначала, що суд обґрунтовано, у відповідності до ст. 257 ЦПК України, залишив позов ОСОБА_3 без розгляду, оскільки належним чином повідомлена позивачка повторно не з'явилася в судове засідання та не повідомила суд про причини своєї неявки.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_9 повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_10 проти доводів апеляційної скарги заперечували та просили залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Заслухавши доповідь ОСОБА_11, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 13 квітня 2014 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_5 третя особа: Реєстраційна служба Головного управління юстиції в м. Києві про поділ житлового будинку та земельної ділянки.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 23 вересня 2013 року замінено первісного відповідача ОСОБА_5 на належного відповідача ОСОБА_4.

09 вересня 2014 року ОСОБА_4 звернулася з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину будинку та поділ будинку в натурі, в якому просила поділити будинок АДРЕСА_1 в натурі, виділивши їй частину будинку АДРЕСА_1 загальною площею 72,1 кв.м., а саме: приміщення позначені в технічному паспорті від 08.10.2010 року як квартира № 1 під номерами: 1-1 коридор площею 4,2 кв.м.; 1-2 кухня площею 7,8 кв.м.; 1-3 житлова кімната площею 10,6 кв.м.; 1-4 житлова кімната площею 6,0 кв.м.; 1-5 коридор площею 5,2 кв.м.; 1-6 житлова кімната площею 17,9 кв.м.; 1-7 ванна площею 5,7 кв.м.; І надбудова площею 14,7 кв.м. та визнати право власності на нею на вказані приміщення.

Ухвалою суду від 03 грудня 2015 року у справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза.

30 березня 2017 року надійшов висновок судової будівельно-технічої експертизи № 23627/15-43/17541/17542/17543/16-43 від 28 лютого 2017 року.

17 квітня 2017 року в судовому засіданні за клопотанням представника позивача в справі оголошено перерву для надання йому можливості надати суду висновок спеціаліста-оцінювача щодо вартості домоволодіння.

В наступне судове засідання 17 травня 2018 року позивач та її представник не з'явилися. Від адвоката ОСОБА_12 надійшло повідомлення про припинення дії договору про надання правової допомоги, укладеного з ОСОБА_3. Позивачка ОСОБА_3 про причини її неявки суд не повідомила.

13 вересня 2018 року ОСОБА_2 подала клопотання про залучення її до участі у справі як правонаступника позивача ОСОБА_3, посилаючись на те, що 13 вересня 2018 року вона на підставі договорів дарування, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С., набула право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, а також на Ѕ частину земельної ділянки, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Брожка Володимира (Кіровоградська), буд. 124. Посилаючись на те, що вказане майно є предметом спору у даній справі, просила суд залучити до участі у справі правонаступника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_2.

У судове засідання 14 вересня 2018 року позивачка ОСОБА_3 знову не з'явилася, про день та час слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку причини неявки суду не повідомила.

Залишаючи позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Реєстраційна служба Головного управління юстиції в м. Києві про поділ житлового будинку та земельної ділянки без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що заміна позивача ОСОБА_3 на ОСОБА_2 в межах даної справи не можливий, так як вона не є правонаступником ОСОБА_3 у спірних правовідносинах. Відносини між конкретними співвласниками з приводу користування майном безпосередньо пов"язані з їх особами, а тому правонаступництво у конкретному спорі між співвласниками щодо користування спірним майном виключається. Враховуючи відсутність інтересу позивача до результатів розгляду справи, враховуючи повторну неявку позивача та його представника у судове засідання без належним чином обґрунтованих поважних причин, суд вважав процесуально доцільним залишити первісний позов без розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи інтереси та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

На стадії апеляційного провадження суд апеляційної інстанції встановлює, чи дійсно мало місце порушення таких прав та обов'язків, виходячи з ухваленого рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначала, що ухвалою суду про залишення позову ОСОБА_3 без розгляду порушено її права та інтереси, оскільки суд безпідставно не залучив її до розгляду справи як правонаступника позивача та залишив позов ОСОБА_3 без розгляду .

Такі доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, колегія суддів відхиляє, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа: Реєстраційна служба Головного управління юстиції в м. Києві про поділ житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що між нею та відповідачем виникають суперечки, що стосуються порядку користування та володіння житловим будинком, угоди щодо способу виділення її частки зі спільного майна не досягнуто.

Таким чином, ОСОБА_3 зверталася до суду з даним позовом за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а тому правонаступництво позивача у даному спорі, що виник щодо порядку користування майном між позивачем та відповідачем є неможливим.

ОСОБА_2 набула право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та 1/2 частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 13 вересня 2018 року на підставі договорів дарування, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. і саме з часу набуття права власності на вказане майно у неї виникають права та обов"язки щодо користування, розпорядження цим майном та усунення перешкод в користуванні цим майном.

Враховуючи все вище викладене, колегія суддів вважає що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що ОСОБА_2 не є правонаступником прав та обов"язків позивача ОСОБА_3 у спірних правовідносинах та обгрунтовано відмовив у залученні її до участі у справі в якості позивача за основним позовом.

Залишаючи позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Реєстраційна служба Головного управління юстиції в м. Києві про поділ житлового будинку та земельної ділянки без розгляду, суд першої інстанції посилався на положення п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, зазначаючи, що належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, причин неявки суду не повідомив та від нього не надходило заяв про розгляд справи за його відсутності.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Так, наслідки неявки в судове засідання позивача визначені частиною 5 ст. 223 ЦПК України, відповідно до якої, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

За змістом зазначених вище норм, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише в разі повторної неявки позивача в судове засідання за умови, що він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та не подав заяви про розгляд справи за його відсутності.

Частина 6 статті 128 ЦПК України передбачає, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді , а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

З матеріалів справи вбачається, що про розгляд справи 18 травня 2018 року позивачка ОСОБА_3 була повідомлена у встановленому законом порядку шляхом повідомлення її представника адвоката ОСОБА_12 під розписку безпосередньо в суді 17 квітня 2018 року ( а.с. 105 т.3).

18 травня 2018 року позивачка ОСОБА_3 в судове засідання не з"явилась, адвокат ОСОБА_12 подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв"язку з достроковим припинення його повноважень представника за взаємною згодою сторін та надання можливості позивачці звернутись за правовою допомогою до іншого адвоката.

У зв"язку із поданням такого клопотання, в судовому засіданні 18 травня 2018 року розгляд справи було відкладено на 14 вересня 2018 року на 09-00 годину.

Повідомлення про розгляд справи 18 травня 2018 року позивачка ОСОБА_3 отримала 06 липня 2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ( а.с. 115 т. 3). В судове засідання 18 травня 2018 року ОСОБА_3 не з"явилась, причин неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності суд не подала.

З урахуванням встановлених обставин справи, вимог п.3, ч.1 ст.257 ЦПК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до законного та обгрунтованого висновку про наявність правових підстав для залишення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Реєстраційна служба Головного управління юстиції в м. Києві про поділ житлового будинку та земельної ділянки без розгляду. Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Солом'янського районного суду м. Києва від 14 вересня 2018 року ухвалена з дотриманням норм процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 14 вересня 2018 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженау касаційному порядку до Верховного Судупротягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 25 січня2019 року.

Головуючий: Судді: