Справа № 2-4536/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Лемак О.В.,

за участю секретаря судового засідання Сухан Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород заяву товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони у справі,

В С Т А Н О В И В:

Заявник - товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» звернулося до суду із заявою про заміну стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у справі № 2-4536/11, яку мотивує тим, що 07 березня 2012 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області ухвалено рішення у цивільній справі №2-4536/11 за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № ML- 800/075/2007 від 26.12.2007, яким задоволено позовні вимоги.

Вказує, що 31 січня 2018 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - правонаступник стягувача ПАТ «ОТП Банк», який є правонаступником всіх прав та обов`язків ЗАТ «ОТП Банк», що в свою чергу, є правонаступником АКБ «Райффайзенбанк Україна», та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» уклали Договір факторингу. Згідно з Додатком № 1 до Договору факторингу, право грошової вимоги за кредитним договором № ML-800/075/2007 від 26.12.2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та АКБ «Райффайзенбанк Україна», перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

26.11.2019 року боржник ОСОБА_1 в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 подав через канцелярію суду заперечення на заяву про заміну стягувача, в яких зазначає, що ОСОБА_1 вважає такі вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Зазначає, що заявником чітко не вказано на якій підставі необхідно провести заміну стягувача, а саме на підставі ч. 1 ст. 442 ЦПК України (заміну боржника у виконавчому провадженні) або на підставі ч. 5 ст. 442 ЦПК України (заміну стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження).

Крім цього, на обґрунтування викладених заявником обставин, до заяви не долучено доказів, на підтвердження того, що було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором та доказів про відкриття виконавчого провадження по виконанню вищевказаного рішення суду.

Так як заява подана без додержання вищевказаних вимог, вважає, що така підлягає залишенню без розгляду.

Поряд з цим, стверджує також, що заявником на підтвердження обставини правонаступництва подано недостовірні докази.

Також, згідно ч. 5 ст. 95 ЦПК України учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Порядок засвідчення копій документів визначений пунктом 5.27 Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики №55 від 07.04.2003 «ДСТУ 4163-2003», відповідно до якого відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Однак, зазначає, що додані до заяви копії письмових доказів правонаступництва викликають сумнів щодо їх достовірності та дають підстави вважати, що ці копії не відповідають оригіналу. Наприклад, про вказане свідчить відсутність окремих пунктів договору факторингу від 31.01.2018 р., зокрема п. 7.1.

Крім того, додані докази правонаступництва не завірені належним чином, а саме не містять дати такого засвідчення з оригінальним підписом особи уповноваженої на засвідчення копій документів, а містять лише печатку установи із штепмелем «З оригіналом згідно» та підписом директора, який здійснений шляхом факсимільного відтворення підпису або шляхом ксерокопіювання підпису і печатки. Крім того, якщо співставити підпис завірення доказів із підписом директора заявника, то випливає, що такі очевидно різні (порівняння здійснено з наказом про призначення директора від 12.05.2014 р. № 12/05-14 та із договором факторингу). Поряд з цим, печатка якою завірено докази не відповідає печатці ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» й це випливає із порівняння печаток товариства на договорі факторингу та інших доданих документах.

Враховуючи вищевикладене, просить суд заяву товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача повернути заявнику без розгляду.

У судове засідання представник заявника не з`явився, однак при зверненні до суду із заявою в прохальній частині останньої просив суд слухати дану справу без його участі.

Боржник ОСОБА_1 та його представник в судове засідання також не з`явилися, однак, 26.11.2019 року представник ОСОБА_1 адвокат Митровка Я.В. подав через канцелярію суду клопотання про розгляд заяви без їхньої участі, просив врахувати аргументи викладені у запереченні від 26.11.2019 року.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

07 березня 2012 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області ухвалено рішення у цивільній справі №2-4536/11 за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № ML-800/075/2007 від 26.12.2007, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна», заборгованість по кредитному договору № ML-800/075/2007 від 26.12.2007 року в розмірі 861 945,87 грн., а також сплачено позивачем державне мито в розмірі 1700 грн. та 120 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

31 січня 2018 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - правонаступник стягувача ПАТ «ОТП Банк», який є правонаступником всіх прав та обов`язків ЗАТ «ОТП Банк», що в свою чергу, є правонаступником АКБ «Райффайзенбанк Україна», та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» уклали Договір факторингу.

Згідно з Додатком № 1 до Договору факторингу, право грошової вимоги за кредитним договором № ML-800/075/2007 від 26.12.2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та АКБ «Райффайзенбанк Україна», перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

За змістом ч. ч. 1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Аналогічне правило викладене й у ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження виконавець (державний чи приватний) за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За положеннями ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відтак, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін щодо відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії до моменту повного припинення зобов`язання.

Виходячи із норм ст. 512 ЦК України у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) на стадії виконання судового рішення відбувається заміна кредитора. Тобто відбувається вибуття сторони виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Виходячи з зазначених положень закону, під правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правонаступника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні. Підставою правонаступництва є, в тому числі, і відступлення права вимоги.

Процесуальне законодавство не містить жодних обмежень щодо можливості заміни сторони виконавчого провадження у разі заміни кредитора у зобов`язанні, оскільки відповідно до вимог ст.ст. 512-514 ЦК України новий кредитор набуває права первісного кредитора у зобов`язанні, у тому числі і право вимоги за кредитним договором.

З вищезазначеного вбачається, що із заявою про заміну сторони може звернутися будь-яка сторона, яка не є стороною виконавчого провадження, або стороною по справі, а також сам державний виконавець. При цьому відповідно до ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст.55, 442 ЦПК України така заміна сторони можлива на будь-якій стадії судового провадження.

Вказана правова позиція узгоджується з позицією Верховного Суду України, що висловлена у постанові від 20.11.2013 року у справі №6-122цс13, згідно якої виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Частина 5 даної статті передбачає, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності змінити боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Разом з тим, як слідує з прохальної частини заяви, заявником ставиться питання заміни сторони у цивільній справі, а саме: «Замінити стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника ТОВ Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія».

Однак, як вбачається із матеріалів доданих до заяви, відсутні докази наявності виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа, виданого за рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.03.2012 по справі № 2-4536/11, окрім того на обґрунтування викладених заявником обставин, до заяви не долучено доказів, на підтвердження того, що було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-ХІV (чинного на момент винесення судового рішення) та ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» №1404 VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач та боржник.

Тобто, заміна сторони виконавчого провадження можлива лише після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом і визначальним при вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження є перевірка судом наявності відкритого виконавчого провадження.

Згідно з приписами ст. ст. 13, 76, 80, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто, саме заявник має довести той факт, що він є правонаступником кредитора та що за вимогами кредитора до боржників відкрито виконавче провадження, зазначити номер цього виконавчого провадження та орган, в якому воно перебуває. Однак, відсутні будь-які відомості в матеріалах заяви про виконавче провадження, а також про наявність виконавчого листа по справі.

При цьому, заявником не конкретизовано, де саме має бути замінено стягувача на його правонаступника.

Представник товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» у заяві посилаючись на ст. 442 ЦПК України ставить вимоги про заміну сторони стягувача у справі у справі № ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у справі № 2-4536/11.

Тобто поставив питання про процесуальне правонаступництво в порядку, не передбаченому ЦПК України, у справі, рішення в якій набрало законної сили, провадження в якій закінчене і будь-які процесуальні дії в якій вчинятися не можуть.

З вимогою про заміну стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження згідно положень ч. 5 ст. 442 ЦПК України заявник не звертається.

Отже, заявник не позбавлений можливості звернутись до суду відповідно до вимог ч.5 ст. 442 ЦПК України з заявою про заміну стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що заява про заміну сторони стягувача у справі № 2-4536/11 не підлягає до задоволення.

На підставі вищенаведеного, ст. ст.11, 510, 512, 514 ЦК України, ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 55, 260, 442 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви представника товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» його правонаступником - товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» у справі № 2-4536/11 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до безпосередньо до Закарпатського апеляційного протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Лемак О.В.