н/п 2/490/2862/2018 Справа № 490/5871/18
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
14 січня 2019 року м.Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді Гуденко О.А.,
при секретарі - Кваші С.О.,
за участю представника позивача - Батовської Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Миколаївської області до ОСОБА_2, третя особа - служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-
У липні 2018 року орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Миколаївської області звернувся до суду до із позовом до відповідача про позбавлення її батьківських відносно доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з відповідача на їх користь аліменти у розмірі 1/4 частину від усіх видів заробітку, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму до повноліття.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив суду не надав.
Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.
Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася ОСОБА_3, батьками якої у Свідоцтві про її народження серії НОМЕР_1, вказано: батько - ОСОБА_4, мати - ОСОБА_2.
12.04.2017 р. ОСОБА_2 попереджена про відповідальність за виховання та розвиток своєї доньки.
ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_4 помер.
Згідно повідомлення Миколаївського міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді (далі - Центр) від 11.05.2018, фахівцями Центру здійснене відвідування сімї за місцем проживання. На момент відвідування ОСОБА_2 перебувала в стані алкогольного сп'яніння, поводила себе не адекватно. В помешканні наявні пусті пляшки з-під алкоголю, недопалки, розкидані речі та коробки з непотребом. ОСОБА_2 повідомила, що 10.05.2018 р. відвідала ОСОБА_3 в КЗ "Миколаївському центра соціально-психологічної реабілітації дітей" один раз. З ОСОБА_2 проведено психолого-педагогічну бесіду щодо відповідального ставлення до виконання батьківських обов'язків, створення належних умов для проживання а гармонійного розвитку дитини та повернення дитини в біологічну сім'ю.
Відповідно до повідомлення КЗ "Миколаївському центра соціально-психологічної реабілітації дітей" від 15.05.2018 р., ОСОБА_3 знаходиться в центрі з 20.04.2018 р. по теперішній час. Мати малолітньої приходила до центру тричі, але зустріч не відбулася через нетверезий стан матері.
Згідно довідки - характеристики Центрального відділу поліції ГУПП в Миколаївській області від 16.05.2018 р. ОСОБА_2 зарекомендувала себе з негативного боку. За характером неврівноважена, конфліктна. Схильна до вживання алкогольних напоїв. ОСОБА_2 систематично порушує громадський порядок, спілкується та підтримує відносини з громадянами, які ведуть антигромадський спосіб життя. Громадський порядок та спокій громадян неодноразово порушувала. У вживанні алкогольних напоїв, за вищевказаною адресою помічалась неодноразово. У відношенні ОСОБА_2 неодноразово складались протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 184, 183, 173, 178 КУпАП. До кримінальної відповідальності ОСОБА_2 не притягалась.
Відповідно до висновку Органу опіки та піклування виконкому Миколаївської області про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
Згідно Акту відвідування сімї ОСОБА_2 від 04.01.2019 р., встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1, тривалий час не з'являється, зі слів сусідів веде антигромадський спосіб життя, бродяжить, пиячить, її бачили у мікрорайоні в неадекватному стані, але наразі протягом декількох тижнів місце її перебування нікому невідоме. Враховуючи, що за вказаною адресою мешкають родичі померлого чоловіка ОСОБА_2 ( з їх слів), обстежити умови проживання чи передати виклик суду ОСОБА_2 не виявилося можливим через відсутність інформації про її місце перебування.
У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов'язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки.
Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.
При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків свідомо не виконує свої батьківські обов'язки.
Умовою по ухиленню від обов'язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.І ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов'язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні.
Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.
Відповідно до положень ст.81 ч.І ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.
Відповідно до ст. З Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю (батьком).
Згідно ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними.
Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України (із змінами від 17.05.2017 року, які набули чинності 09.07.2017 року), мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Таким чином, суд, оцінивши представлені в силу ст. 60 ЦПК України докази, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, вважає доведеним той факт, що відповідачка не піклується про свою малолітню доньку, ухиляється від своїх обов'язків по її вихованню, а тому підлягає позбавленню батьківських прав та з неї слід стягнути аліменти на утримання дитини.
За такого, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Відповідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.
Керуючись ст. 4-13, 76-89, 258-273, 280 ЦПК України, суд,-
Позов органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Миколаївської області до ОСОБА_2, третя особа - служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав щодо доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Миколаївської області аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/ 4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.07.2018 року та до досягнення нею повноліття, допустивши негайне виконання рішення в розмірі суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ О. А. ГУДЕНКО