Справа № 306/371/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 липня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Кожух О.А., Куштана Б.П.

при секретарі : Микуляк Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 09 квітня 2019 року, ухваленого суддею Ганчак Л.Ф., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовано тим, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.10.2013 року. У шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем та перебуває на її повному матеріальному забезпеченні. Відповідач не цікавиться життям сина та не бере ніякої участі в її утриманні та вихованні. Відповідач є здоровий та працездатний, офіційно на території України не працює, а систематично працює на сезонних роботах за кордоном, інших дітей та непрацездатних батькій немає, а тому просив стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 09 квітня 2019 року позов ОСОБА_2 - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн., але не менше як 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову, тобто з 25.02.2019р. і до досягнення дитиною повноліття. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, а також вирішено питання по судовим витратам.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення змінити в частині розміру стягнутих аліментів, а саме встановити їх в розмірі 813 грн. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції враховано виключно позицію позивача та не взято до уваги, що відповідач приймає безпосередню участь у вихованні та утриманні дитини. Крім того, вказує на те, що суд проігнорував його право на можливість захисту, оскільки ухвалив рішення за його відсутності, хоча на день ухвалення рішення він знаходився за межами України.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що з 26.10.2013 року між сторонами по справі укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Неліпинської сільської ради Свалявського району, актовий запис №33 (а.с.5).

Від даного шлюбу у сторін народився син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем та перебуває на її повному утриманні (а.с.6).

Ст. 51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з ч.3ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини щомісячно в розмірі 2500 грн. суд першої інстанції урахував вище зазначені вимоги закону.

Апелянт є молодою працездатною особою і має обов`язок щодо матеріального забезпечення своєї дитини.

Визначений судом розмір аліментів відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що він добровільно несе витрати на дитину не заслуговують на увагу, оскільки апелянтом долучено лише одну квитанцію, що не може свідчити про щомісячне забезпечення дитини.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Доводи апелянта про те, що суд позбавив його прав на захист, розглянувши справу без його участі в той час коли він знаходився за межами України, також не беруться до уваги з огляду на наступне.

Так, з ухвали суду від 15 березня 2019 року вбачається, що дану справу постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, що передбачається у даній категорії справи, для якої є пріоритетним швидке вирішення справи та можливе без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Судом першої інстанції було направлено апелянту копію позовної заяви, копію ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, яку ним отримано 20.03.2019 року (а.с.14), що свідчить про те, що судом було надано апелянту можливість для реалізації права на подання відзиву на позовну заяву та всіх необхідних доказів на спростування вказаних у позові доводів. Однак, апелянт своє право не реалізував.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством. Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст 374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 09 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 12 липня 2019 року.

Головуючий :

Судді: