провадження №6/243/110/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2019 року Слов?янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Мірошниченко Л.Є.

за участю

секретаря судового засідання Плаксіної Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №7 міста Слов?янська Донецької області подання заступника начальника Слов?янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 виклад позиції сторін у справі.

1. 10.04.2019 року до Словянського міськрайонного суду звернувся заступник начальника Слов?янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, а саме ОСОБА_3, посилаючись на те, що у відділі державної виконавчої служби на виконанні знаходиться виконавчий лист № 2/243/28/10/2016 виданий 12.09.2016 року Словянським міськрайонним судом Донецької області про стягнення боргу з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у сумі 46 641 грн. 20 коп.

02.02.2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання вищевказаного документу.

02.02.2017 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника.

Зазначив, що також були зроблені запити до ДФС та ПФУ з метою отримання інформації щодо отримання боржником доходу та наявність відкритих рахунків в установах банку. Згідно відповідей боржник не працює, пенсію не отримує, відкритих рахунків не має.

Згідно відповіді Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області Територіального сервісного центру № 1443 за боржником ОСОБА_3, автотранспортні засоби не значаться.

01.03.2019 року на адресу боржника було надіслано виклик державного виконавця, однак боржник до відділу у вказаний час не зявився.

Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України було надіслано витяг з наявної у базі даних інформації щодо перетинання державного кордону України громадянином ОСОБА_3, а саме: пункт пропуску Устилуг виїзд 16.05.2018 року, вїзд пункт пропуску Ягодин 23.08.2018 року.

Вважає, що боржник, з метою заробітку або на постійне місце проживання може виїхати за межі України.

Просить суд, тимчасово обмежити право громадянина України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, яка мешкає за адресою: м. Словянськ, провулок Високий, 13, на виїзд з території України до виконання зобовязання, встановленого рішенням суду.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

2. Представник заявника - заступник начальника Словянського міськрайонного відділу ДВС ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від 01.01.2019 року (а.с.43), у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив суд розглянути справу без участі представника відділу (а.с.42).

Представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

3. Інші учасники справи в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду подання повідомлялись належним чином, їх неявка не перешкоджає розгляду питання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

4. Процесуальні дії у справі не проводилися.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

5. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що у Словянському міськрайонному відділі державної виконавчої служби на виконанні знаходиться виконавчий лист № 2/243/28/10/2016 виданий 12.09.2016 року Словянським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики в сумі 27340 грн., три відсотки річних в розмірі 1503 грн. 70 коп., інфляційні витрати в розмірі 15447 грн. 10 коп., а всього 44290 грн. 00 коп., а також понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 1800 грн. 00 коп. (а.с.44).

6. Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби, відкрито виконавче провадження за зазначеним виконавчим листом (а.с.45).

7. 01.03.2019 року державним виконавцем на адресу ОСОБА_3, а саме : м. Словянськ, провулок Високий, 13, був надісланий виклик державного/приватного виконавця (а.с.46).

8. 05.03.2019 року держаним виконавцем було зроблено відповідний запит до Державної прикордонної служби про надання інформації про перетинання кордону ОСОБА_3 (а.с.47).

9. На виконання вказаного запиту, 26.03.2019 року начальником Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України було надіслано на адресу державного виконавця Витяг з наявною у базі даних інформацією щодо перетинання державного кордону ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з дати виконавчого провадження (а.с.48).

V. Оцінка Суду.

10. Вирішуючи питання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України, суд виходить з наступного.

11. Відповідно до ст. ст. 441ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

12. У відповідність до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року відповідно до статті 33 Конституції України свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України можуть бути обмежені лише законом. Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» та статтею 377-1 ЦПК, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

13. Згідно статті 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватись і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишити будь-яку країну, включно зі своєю власністю. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

14. Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому акті.

15. Таким чином, право на вільне пересування, в тому числі право вільно покидати свою країну, не є абсолютним та може бути обмежене у випадках, передбачених законом.

16. Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

17. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України".

18. Зі змістом частини 2 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

19. Згідно пункту 5 частини першої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов'язань.

20. Відповідно до п.19 ч.3 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження, у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, передбачено право виконавця звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

21. Отже відповідно до наведених норм тимчасове обмеження у праві виїзду боржника може мати місце за умови підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобовязань та подання виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника повинно містити обставини які би вказували на ухилення боржника від виконання рішення суду і зобовязань з погашення визначеної в рішенні заборгованості.

22. Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обовязків, передбачених ч.5 ст. 19 Закону України Про виконавче провадження, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом пяти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно зявлятися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

23. Згідно п.п. г п. 11.1.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, подання повинно містити підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх обовязків.

Факт ухилення боржника від виконання рішення має підтверджуватись доказами, на які державний виконавець ВДВС повинен посилатись в поданні, а належні та допустимі докази ухилення боржника слід безпосередньо надавати суду.

Так, під ухиленням від виконання зобовязань слід розуміти як пряму відмову від виконання рішення, так і інші винні дії, які свідчать про те, що боржник ухиляється від виконання зобовязань.

24. Отже, державним виконавцем не надано жодних доказів, що підтверджують ухилення боржника від сплати боргу, а також не вбачається обґрунтованості припущення, що вирішення питання про заборону боржникові виїзду за кордон сприятиме виконанню рішення суду та що взагалі є підстави вважати, що боржник має намір виїхати за кордон.

25.При цьому, суд враховує й рішення ЄСПЛ від 11 липня 2013 року в справі «Хлистов проти Росії», відповідно до якого Європейський суд визнав доведеним порушення національною владою Росії п.п. 2 и 3 ст. 2 Протоколу № 4 ЄСПЛ стаття 2 Протоколу №4 к Конвенції, яка гарантує право кожному на свободу переміщення, включаючи право залишити любу країну й виїхати в країну за своїм вибором, в той час як втручання в право особи на виїзд із його країни не було «необхідним в демократичному суспільстві».

26. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, про те, що подання задоволенню не підлягає.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

27. Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання заступника начальника Слов?янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відмовити, у звязку з відсутністю підстав.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п'ятнадцятиденний строк з дня її проголошення, або в порядку п. 15.5 Перехідних Положень ЦПК України. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_6