Провадження №2/225/124/2019
Справа №225/6409/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2019 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Качаленка Є.В.,

за участі:

секретаря судового засідання Федорцової І.С.,

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Дзержинськтепломережа» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Дзержинськтепломережа» про захист прав споживачів. В обґрунтування позову зазначила наступне.

Позивач є єдиним власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі продажу від 04.11.1992 року. У 2015 році вона переїхала проживати до м. Київ. У травні 2018 року на її адресу ОКП«Донецьктеплокомуненерго» ВО «Дзержинськтепломережа» було надіслано рахунок на загальну суму 15422,22 грн. станом на 30.04.2018 року. Вказана сума заборгованості складається із заборгованості за період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року включно на суму 7738,63 грн. та безпідставно нарахованого боргу за послуги з централізованого опалення на суму 7683,59 грн. З вищевказаною заборгованістю вона категорично не згодна. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області у справі 2-н/1365/11 від 28.04.2011 ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Дзержинськтепломережа» було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості та розяснено заявнику, що відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою, заявник у цьому випадку має право звернутись з тими самими вимогами у позовному порядку. Відповідач своїм правом на звернення у позовному порядку не скористався. Згідно діючого на той час законодавства до валових витрат підприємства відносились суми безнадійної заборгованості в частині, що не були віднесені до валових витрат, у разі коли відповідні заходи щодо стягнення таких боргів не призвели до позитивного наслідку. Отже нарахована відповідачем заборгованість по особовому рахунку №2614 за послуги центрального опалення у розмірі 7683,59, що виникла станом на 01.05.2011 року мала бути списана на збитки підприємств, а станом на 01 червня 2011 року як така, що не може бути стягнута з неї. У звязку з чим просить суд зобовязати скасувати нараховану заборгованість, що виникла станом на 01.06.2011 року та зобовязати змінити заборгованість за послуги центрального опалення станом на 30.04.2018 року з 15422,22 грн. на 7738,63 грн.

Позивач до судового засідання не зявилась, надала заяву з проханням справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача до суду не зявилась надала заяву з проханням справу розглянути за її відсутності. 21.11.2018 року представником відповідача надано відзив на позов, згідно якого ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Дзержинськтепломережа» позовні вимоги не визнає в повному обсязі, оскільки в період з 2007 року до 01.11.2018 року позивач не сплачувала або не в повному сплачував за теплову енергію, у звязку з чим по особовому рахунку 1-2614 виникла заборгованість в розмірі 15473,16 грн. З приводу списання суми заборгованості відповідно до ухвали Дзержинського міського суду Донецької області у справі №2-н/872/11 від 28.04.2011 якою було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу зазначає, що із заявою про видачу судового наказу ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Дзержинськтепломережа» звернулось за адресою: АДРЕСА_2 (особовий рахунок №1-2614) на суму 7176,47 грн., яка складалась в свою чергу з суми основного боргу (станом на 01.01.2011 року) 6297,54 грн., 3% річних в сумі 15,48 грн. та інфляційної складової в сумі 863,45 грн., сума вказана позивачем в розмірі 7683,59 грн. є сумою основної заборгованості станом на 01.05.2011 року. Звернення до суду за стягненням заборгованості за теплову енергію в позовному порядку є правом стягувача, а не обовязком. Вимога про зобовязання відповідача щодо списання заборгованості за оплату комунальних послуг не передбачена чинним законодавством як спосіб захисту прав. Крім того, чинним законодавством не встановлено процедури визнання боргу за житлово-комунальні послуги безнадійним та не визначено механізму його списання. Облік заборгованості позивача відповідачем по особовому рахунку є складовою його внутрішнього бухгалтерського обліку відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" як документ внутрішньогосподарського обліку. Жодним законом не передбачено такий спосіб захисту прав як зобовязання списання заборгованості. На підставі чого просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з'ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об'єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3, що підтверджено копією договору купівлі продажу від 04.11.1992 року (а.с.12).

Квартира за адресою: АДРЕСА_2 складається із двох житлових кімнат, має загальну площу 47,1 кв.м. та житлову площу 27,5 кв.м. (а.с. 13-15).

Позивач ОСОБА_1 зареєстрована у вказаній квартирі, на її імя відкритий особовий рахунок на житлове приміщення, що підтверджується довідкою про забезпеченість житловою площею, виданою 30.10.2013 року ПП «Техноком" (а.с. 16).

З копії паспорту позивача ОСОБА_1, встановлено, що в ньому мається відмітка про реєстрацію місця проживання позивача у квартирі за адресою: Донецька область, м. Торецьк (м. Дзержинськ), АДРЕСА_4 (а.с. 9).

Відповідно до довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території позивач ОСОБА_1 постійно проживала за адресою: м.Торецьк (м. Дзержинськ), АДРЕСА_4, перемістилася з тимчасово окупованої території в АДРЕСА_5 (а.с.17)

З наведеного слідує, що позивач ОСОБА_1 є споживачем комунальних послуг, що надаються до квартири, розташованої АДРЕСА_6, в тому числі й послуг централізованого опалення.

З копії квитанції рахунку за послугу з централізованого опалення за квітень 2018 року встановлено, що по особовому рахунку №2614, відкритого на імя позивача ОСОБА_1 рахується заборгованість на загальну суму 15422,22 грн. (а.с.18)

Відповідно до копії листа №01-35/9/2018 від 04.05.2018 року Дзержинського міського суду Донецької області, 13.04.2011 року до суду надійшла заява ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Дзержинськтепломережа» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу, ухвалою суду від 28.04.2011 року відмовлено у прийнятті заяви та матеріали справи повернуто заявнику (а.с.27)

З копії ухвали Дзержинського міського суду Донецької області від 28 квітня 2011 року встановлено, що у прийнятті заяви про видачу судового наказу у справі за заявою ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Дзержинськтепломережа» до ОСОБА_2, у звязку з тим, що отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване місце проживання боржника (а.с.28)

Посилаючись на даний факт, а саме те, що відповідач не скористався своїм правом на звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості у позовному порядку, позивач вважає, що нарахована ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в/о «Дзержинськтепломережа» заборгованість по особовому рахунку №2614 за послуги центрального опалення у розмірі 7683,59 грн. має бути віднесена до безнадійної заборгованості, тому повинна бути списана на збитки підприємства станом на 01.06.2011 року як така, що не може бути стягнута з неї.

Позивач просить суд зобовязати відповідача скасувати нараховану заборгованість, що виникла станом на 01.06.2011 року у розмірі 7683,59 грн. та зобовязати змінити заборгованість за послуги центрального опалення станом на 30.04.2018 року з 15422,22 грн. на 7738,63 грн.

Проте, суд вважає, що зазначені вимоги позивача не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Між позивачем і відповідачем наявні правовідносини із надання комунальних послуг.

ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Дзержинськтепломережа» є структурним підрозділом обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», основною діяльністю якої є виробництво теплової енергії та надання її споживачам (фізичним та юридичним особам).

Здійснюючи свою діяльність ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Дзержинськтепломережа» в опалювальний період 2007 - 2018 року надавало теплову енергію у квартиру, яка знаходиться за адресою: 85200, АДРЕСА_2 (особовий рахунок №1-2614), яка належить ОСОБА_1 на праві власності.

Відносини у сфері надання житлово комунальних послуг регулюються Житловим кодексом УРСР, Законом України «Про теплопостачання», Закону України «Про житлово комунальні послуги» та «Правилами надання послуг центрального опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року за №630. Оскільки квартира позивача знаходиться у багатоквартирному будинку, який приєднано до системи централізованого теплопостачання, тому вона є споживачем житлово комунальних послуг та на ці відносини поширюється дія Закону України «Про житлово комунальні послуги».

Статтею 1 Закону України «Про житлово комунальні послуги» визначено поняття споживачі фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово комунальну послугу, виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п.2 загальних положень «Правил

надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630, централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Щодо укладання договору на надання послуг з централізованого опалення між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Дзержинськтепломережа» суд зазначає наступне.

Згідно ч.7 ст.26 Закону України «Про житлово комунальні послуги» договір про надання послуг з централізованого опалення, що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є субєктом господарювання, є договором приєднання.

Згідно ч.1,2 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

На виконання вищезазначених вимог норм ОКП «Донецьктеплокомуненерго» було розміщено (опубліковано) проект договору про надання послуг централізованого опалення для населення:

-на офіційному сайті ОКП «Донецьктеплокомуненерго» htt://www.kpdtke.com.ua;

-на офіційному сайті ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Дзержинськтепломережа» htt://dzteplo.com.ua;

-на інформаційному стенді у відділі реєстрації послуг ВО «Дзержинськтепломережа» за адресою: Донецька область, м. Торецьк, вул. Світла, буд.5;

Окрім цього публікація проекту договору про надання послуг з централізованого опалення для населення була оприлюднена в газеті «Урядовий курєр» та «Дзержинский уезд» (а.с.67-70)

За весь період, який підлягає стягненню, позивач ОСОБА_1 на адресу відповідача з письмовими заявами, щодо укладання договору у письмові формі або заявами з незгодою з такими пунктами договору не звертався. Таким чином позивач приєднався до Договору про надання послуг з централізованого опалення для населення.

Відповідно до вимог ст.ст. 20,32 Закону України «Про житлово комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово комунальні послуги щомісяця строки, встановлені договором або законом.

Як підтвердження факту надання послуги з теплопостачання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_7, є акти включення та відключення опалення будинку №4 по вул. Маяковського за опалювальний період 2007-2018 рр. (а.с.71-82)

Згідно з нормами Житлового кодексу України власник (наймач) житлового будинку (квартири) зобовязаний своєчасно вносити плату за житлово комунальні послуги за затвердженими в установленому законом порядку тарифами.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно з п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ України 21 липня 2005 р. № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата вноситься не пізніше 20 числа місця, що настає за розрахунковим.

В період з 2007 року до 01.11.2018 року позивач не сплачував або не в повному обсязі сплачував за послуги теплопостачання, у звязку з чим по особовому рахунку №1-2614 виникла заборгованість в розмірі 15473,16 грн. (а.с.83)

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з вимогами ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Під час розгляду справи встановлено, що позивачу надавались послуги теплопостачання за адресою: АДРЕСА_7 (а.с.72-82), які оплачувались позивачем не в повному обсязі у звязку з чим по особовому рахунку №2614 виникла заборгованість за період з 2007 року по 01.11.2018 рік в сумі 15473,16 грн. (а.с.83), що є свідченням неналежного виконання позивачем своїх зобовязань як споживачем перед підприємством.

Сформульована позивачем позовна вимога скасувати заборгованість фактично спрямована на припинення в судовому порядку частини боргового зобовязання перед відповідачем.

Припинення зобовязання врегульовано Главою 50 Цивільного кодексу України.

Так, стаття 598 ЦК передбачає, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Зокрема, Цивільним кодексом України передбачено наступні форми припинення зобовязання (ст.ст.599-609):

- Припинення зобов'язання виконанням

- Припинення зобов'язання переданням відступного

- Припинення зобов'язання зарахуванням

- Припинення зобов'язання за домовленістю сторін

- Припинення зобов'язання прощенням боргу

- Припинення зобов'язання поєднанням боржника і кредитора в одній особі

- Припинення зобов'язання неможливістю його виконання

- Припинення зобов'язання смертю фізичної особи

- Припинення зобов'язання ліквідацією юридичної особи

У даній справі позивач обгрунтовує свої вимоги тим, що відповідач у визначений законом строк не звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості.

ОСОБА_3 не передбачає такої підстави для припинення зобовязання як незвернення до суду із вимогами у позовному порядку.

Стаття 256 ЦК України, визначає поняття "позовної давності" як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

ОСОБА_3 ця норма жодним чином не визначає умов припинення самого зобовязання.

Так, ст.267 серед іншого визначає, що заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. При цьому, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Варто зазначити, що сплив позовної давності не перешкоджає боржникові врешті решт виконати перед стягувачем зобовязання повністю або частково.

Відтак, доводи позивача проте що після відмови ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Дзержинськтепломережа» у видачі судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1, відповідач не скористався своїм правом на звернення до суду із вимогами про стягнення заборгованості у позовному порядку, а отже зазначена заборгованість має бути визнана безнадійною, суд відкидає.

Після відмови у видачі судового наказу, право на звернення до суду з тими самими вимогами у позовному порядку є правом заявника, а не обовязком і сама по собі відмова у видачі судового наказу про стягнення заборгованості не може бути самостійною правовою підставою для припинення зобовязання.

Щодо вимоги зобовязати відповідача змінити заборгованість по особовому рахунку, суд зауважує наступне:

Так, відповідно до ст.8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно визначає облікову політику підприємства, обирає форму бухгалтерського обліку, як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим законом та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних, розробляє систему і форми внутрішньогосподарського обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів, затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку.

Згідно з статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських

операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Виходячи з положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», «Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №237 від 08.10.1999 року, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства.

Оскільки особовий рахунок №1-2614 за адресою: АДРЕСА_2, відкритий на імя споживача ОСОБА_1 в ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Дзержинськтепломережа» є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача, тому списання з нього будь-яких сум є правом виключно відповідача.

Згідно ст. 3 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

З урахуванням положень статей 15, 16 ЦК України не є належним способом захисту судом цивільних права та інтересів особи пред'явлення позову про визнання заборгованості, яка виникла з вини споживача послуг, безнадійною та зобовязання її списати з особового рахунку по квартирі.

Визнання безнадійною заборгованості за послуги теплопостачання та зобовязання відповідача щодо зміни (списання) заборгованості по особовому рахунку не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту прав.

Виходячи з наведеного, розглядаючи справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не ґрунтуються на законі, а обраний нею спосіб захисту права не відповідає передбаченим діючим законодавством способам захисту, а відтак доходить висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.ст. 81, 84, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Дзержинськтепломережа» про захист прав споживачів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 29.01.2019.

Суддя: