Справа № 606/2898/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Марціцкої І.Б.

з участю секретаря Пасько І.Б.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Теребовля у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Кобиловолоцької сільської ради третя особа Теребовлянська державна нотаріальна контора про визнання права власності на майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись в суд із позовом до Кобиловолоцької сільської ради третя особа Теребовлянська державна нотаріальна контора про визнання права власності на на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог позивачі вказують, що житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що по АДРЕСА_1 належав до колгоспного двору, що складається із 5 членів: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, головою якого була ОСОБА_7. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла. Після її смерті відкрилася спадщина за законом на належне їй частку житлового будинку. Позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину в порядку передбаченому ст. 549 ЦК УРСР, так як фактично вступив в оперативне управління спадковим майномІнші спадкоємці, до нотаріальної контори не зверталися. Постановою завідувача Теребовлянської державної нотаріальної контори Хомутової О.М. ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Посилаючись на наведене позивачі , просять задовольнити позов

Позивачі в підготовче судове засідання до суду не з'явилися, просили розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, про що надали до канцелярії суду письмові заяви.

Представник відповідача Кобиловолоцької сільської ради просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечує проти його задоволення позову, про що надав до канцелярії суду письмову заяву.

Представник третьої особи Теребовлянської державної нотаріальної контори не з'явився,просив розглядати справу за його відсутності, про що надав до канцелярії суду письмову заяву

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем

За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося

Суд, розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини.

Як вбачається із Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 10.09.1991 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Кобиловолоцької сільської ради народних депутатів №20 від 23.07.1991 року, житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, дійсно належав колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_7 та складається з 5-ох членів. Його членами є ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ст.ст. 120-121, ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними.

Таким чином, із вищевказаного вбачається, що кожному із членів колишнього колгоспного двору що в АДРЕСА_1, які проживали в ньому належало на праві спільної сумісної власності по 1/6 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Як вбачаться з довідки від 25.01.2018 року за №15, виданої Теребовлянським районним бюро технічної інвентаризації, житловий будинок за АДРЕСА_1 зареєстровано за головою колишнього колгоспного двору ОСОБА_7 на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Кобиловолоцькою сільською радою від 10.09.1991 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим виконавчим комітетом Кобилооволоцької сільської ради Теребовлянського району району від 01.10.2003 року, актовий запис №39.

Після її смерті відкрилася спадщина за законом на належну їй 1/6 частку житлового будинку.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, виданого 31.01.1967 року, в графі батько вказаний - ОСОБА_9, в графі мати - ОСОБА_7.

Згідно витягу №2 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, 28.10.1965 року ОСОБА_11 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб.

Постановою завідувача Теребовлянської державної нотаріальної контори Хомутової О.М. від 23.02.2016 року за №79/02-14, сину ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_7, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Як вбачається із постанови завідувача Теребовлянської державної нотаріальної контори Хомутової О.М. від 23.02.2016 року за №79/02-14, у справах Теребовлянської державної нотаріальної контори заведена спадкова справа за №280/2004 за заявою сина померлої ОСОБА_1, інші спадкоємці не звертались.

Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного

Пунктом 1 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР).

При спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частині, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю (ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року).

Змістом ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року передбачено дії, що свідчать про прийняття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За вказаних вище обставин, суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, беручи до уваги те, що згідно норм матеріального права частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб та підлягають до задоволення у повному обсязі. А тому слід визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на яку він має право як член колишнього колгоспного двору та визнати право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 як спадкове майно після смерті матері ОСОБА_7. Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на яку вона має право як член колишнього колгоспного двору. Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на яку вона має право як член колишнього колгоспного двору. Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на яку вона має право як член колишнього колгоспного двору. Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на яку вона має право як член колишнього колгоспного двору.

Керуючись ст.ст. 3,4, 12,81, 259, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст.392 Цивільного кодексу України, суд ,-

В ИР ІШ ИВ :

Позов ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Кобиловолоцької сільської ради третя особа Теребовлянська державна нотаріальна контора про визнання права власності на майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належну йому, як колишньому члену колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належну їй, як колишньому члену колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належну їй, як колишньому члену колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належну їй, як колишньому члену колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належну їй, як колишньому члену колгоспного двору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Теребовлянський районний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.Б. Марціцка