Справа № 161/3532/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Рудська С.М.
Провадження № 22-ц/802/107/19 Категорія: 26 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів Карпук А.К., Федонюк С.Ю.,

секретар судового засідання Савчук О.В.,

за участю: представника позивача Стасюка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Служба у справах дітей Луцької міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки, зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про визнання недійсним договору про іпотечний кредит за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 жовтня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року ПАТ "Укрсоцбанк" звернулося з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позов мотивує тим, що 16 травня 2008 року між ТзОВ «УніКредитБанк» (правонаступник ПАТ "Укрсоцбанк" згідно передавального акту від 02.12.2013 р.) та ОСОБА_2 був укладений договір про іпотечний кредит № MRTG 59, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 101056 дол. США з розрахунку 11,5 % річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 16.05.2028 року з метою придбання квартири АДРЕСА_1. Для забезпечення виконання зобов'язань 16 травня 2008 року між ТзОВ «УніКредитБанк» та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір № MRTG-59/S, за умовами якого в іпотеку Банку було передано двокімнатну квартиру загальною площею 68,7 кв.м., житловою площею 35,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_1. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що повідомлялася, в тому числі й шляхом направлення претензії про виконання зобов'язань згідно умов договору про іпотечний кредит. Станом на 03.03.2016 року утворилась заборгованість у сумі 3160367,43 грн., в т.ч. 96 805,60 доларів США, що еквівалентно 2595431, 90 грн. - заборгованість за кредитом; 15271, 20 дол. США, що еквівалентно 409432, 59 грн. - заборгованість за відсотками; 34607, 99 грн. - пені за несвоєчасне повернення кредиту за період 02.03.2015 року по 02.03.2016 року включно та 120894, 95 грн. - пені за несвоєчасну сплату відсотків за період з 02.03.2015 року 02.03.2016 року включно.

Просить суд, з врахуванням уточнених позовних вимог, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № MRTG-59/S, посвідченим приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Онищук І.П., двокімнатну квартиру загальною площею 68,7 кв.м., житловою площею 35,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_1, належну на праві приватною власності ОСОБА_2, шляхом надання позивачу права продажу на прилюдних торгах в межах виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціна на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; стягнути з відповідача понесені судові витрати по справі.

02.03.2018 року відповідач ОСОБА_2 подала зустрічну позовну заяву до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання недійсним договору про іпотечний кредит. Зустрічний позов мотивує тим, що умови договору про іпотечний кредит № MRTG-59 від 16.05.2008 року, укладеного між ТзОВ «УніКредитБанк» та ОСОБА_2, суперечать нормам чинного законодавства України та містять дефект змісту і волі правочину, а саме щодо: умов взаєморозрахунків, ціни банківських послуг, детального розпису загальної вартості кредиту; розміру щомісячних сум платежу за платіжний період; розміру реальної відсоткової ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту. Зазначає, що положення вищевказаного договору є несправедливими, з застосуванням нечесної підприємницької практики, а його зміст не містить істотних умов правочинів з споживчого кредитування, передбачених Постановою НБУ № 168, а саме: відсутній детальний розпис порядку обчислення процентних доходів та зазначення розміру і бази розрахунку комісії (тарифів) банку, що пов'язані з здійсненням валютно-обмінних операцій. Крім того, договір про іпотечний кредит не містить зазначення виду, предмету і обґрунтування вартості супутніх послуг «про відкриття банківського рахунку», тарифу та сум коштів, які споживач сплачує за договором банківського рахунку у зв'язку з отриманням кредиту, його обслуговуванням та погашенням. Недійсність окремих частин правочину, тягне за собою визнання правочину недійсним в цілому.

Просить суд визнати недійсним договір про іпотечний кредит № MRTG-59 від 16.05.2008 року, укладений між ТзОВ «УніКредитБанк» та ОСОБА_2

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.04.2018 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ПАТ «Укрсоцбанк» про захист прав споживача, визнання договору іпотечного кредиту недійсним та об'єднано в одне провадження з первісним позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 жовтня 2018 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Служба у справах дітей Луцької міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» за договором про іпотечний кредит №MRTG59 від 16 травня 2008 року, у розмірі 3160367,43 грн., в тому числі 96805,60 доларів США, що еквівалентно 2595431,90 грн. - заборгованості за кредитом; 15271,20 доларів США, що еквівалентно 409432,59 грн. - заборгованості за відсотками; 34607,99 грн. - пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 02.03.2015 року по 02.03.2016 року включно та 120894,95 грн. - пені за несвоєчасну сплату відсотків за період з 02.03.2015 року по 02.03.2016 року включно, звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № MRTG- 59/ S, посвідченим приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Онищук І.П., а саме: двокімнатну квартиру загальною площею 68, 7 кв.м., житловою площею 35, 2 кв.м за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності. Ухвалено реалізувати предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку»» (із початковою ціною, що встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судовий збір в розмірі 47405 грн. 51 коп. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання недійсним договору про іпотечний кредит відмовлено.

Позивач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на вказане рішення в частині зустрічного позову. Зазначає, що судом неповно з'ясовано обставини справи та досліджено докази по справі. Умови договору про іпотечний кредит суперечать ЦК України та іншим актам цивільного законодавства, Закону України "Про захист прав споживачів", Правилам надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. Просить рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.11.2018 року в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ КБ "Укрсоцбанк" про визнання договору про іпотечний кредит від 16.05.2008 року недійсним скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким зустрічний позов задовольнити.

Рішення суду першої інтсанції оскаржується в частині зустрічного позову і в цій частині переглядається апеляційним судом.

Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду в частині зустрічного позову залишити без змін з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив із того, що підстави для визнання недійсним оскаржуваного договору про іпотечний кредит відсутні, у ньому передбачено всі істотні умови для такого виду договорів, всупереч вимогам ст.ст.12, 81 ЦПК України, позивач не довела тих обставин, на які посилалась, як на підставу для задоволення позовних вимог і самі позовні вимоги не ґрунтуються на жодній із підстав недійсності правочину, передбачених нормами ЦК України.

Вказані висновки суду першої інстанції є правильними та ґрунтуються на повно, всебічно, об'єктивно встановлених обставинах справи та відповідних їм нормах матеріального права.

Судом встановлено, що 16 травня 2008 року між ТзОВ «УніКредитБанк» та ОСОБА_2 був укладений договір про іпотечний кредит № MRTG-59 (далі - Кредитний договір), згідно з умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 101056 дол. США з розрахунку 11,5 % річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 16.05.2028 року з метою придбання квартири АДРЕСА_1 (Т. 1, а.с. 11-27).

Кредитор виконав свої зобов'язання за Кредитним договором в повному обсязі, що підтверджується заявою на видачу готівки № від 16.05.2008 року. Вказані кошти були отримані позичальником, що підтверджується її підписом на заяві про видачу готівки.

Для забезпечення виконання вищевказаного зобов'язання, 16 травня 2008 року між ТзОВ «УніКредитБанк» та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір № MRTG-59/S (далі - Іпотечний договір), посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Онищук І.П., за умовами якого в іпотеку Банку було передано двокімнатну квартиру загальною площею 68,7 кв.м., житловою площею 35,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 6-10).

24.12.2009 року сторони уклали Угоду про внесення змін та доповнень № 1 до договору про іпотечний кредит № MRTG-59 від 16.05.2008 року про реструктуризацію простроченої кредитної заборгованості по Кредитному договору, відповідно до якого сторони дійшли згоди, що сума кредиту за Кредитним договором з дати підписання даної Угоди складає 107812, 90 дол. США.

Між ВАТ «УніКредитБанк» та ОСОБА_2 02.12.2010 року було укладено мирову угоду, за умовами якої сторони дійшли до взаємного примирення та згоди щодо добровільної виплати боржником її основного зобов'язання за договором про іпотечний кредит № MRTG-59 від 16.05.2008 року та Додатком № 1 до вказаного договору. Вищевказана мирова угода була визнана ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 03.12.2010 року. Ухвала набрала законної сили.

02.12.2013 року на підставі договору приєднання від 02.12.2013 року, укладеного між ПАТ «УніКредитБанк» та ПАТ «Укрсоцбанк», який було затверджено рішенням єдиного акціонера ПАТ «УніКредитБанк» від 02.12.2013 року № 4/12/2013 та рішенням позачергових Загальних Зборів Акціонерів ПАТ «Укрсоцбанк» від 02.12.2013 року Протокол № 3, та на підставі затвердженого передавального акту від 29.11.2013 року, ПАТ «Укрсоцбанк» були передані все майно, майнові права та обов'язки, активи та капітал ПАТ «УніКредитБанк», що передбачено п.п. 1.2.3 Статуту ПАТ «Укрсоцбанк».

ОСОБА_2, належним чином не виконувала взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим у неї станом на 03.03.2016 року перед ПАТ «Укрсоцбанк» утворилася заборгованість в сумі 3160367,43 грн., яка складається з : заборгованості за кредитом в розмірі 96805, 60 дол. США, що еквівалентно 2595431,90 грн.; заборгованості по відсотках - 15271,20 дол. США, що еквівалентно 409432,59 грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту за період 02.03.2015 року по 02.03.2016 року - 34607, 99 грн.; пені несвоєчасну сплату відсотків за період з 02.03.2015 року 02.03.2016 року - 120894, 95 грн. (т. 1,а.с. 31-43).

На підтвердження зазначених вище обставин, позивачем за первісним позовом надано розрахунки заборгованості ОСОБА_2 за Кредитним договором № MRTG-59 від 16.05.2018 року, а саме: розрахунок заборгованості за кредитом (строкова заборгованість) та за відсотками (нарахованими на строкову заборгованість) (т. а.с. 31-34); розрахунок заборгованості за кредитом (прострочена заборгованість) та за відсотками (нарахованими на прострочену заборгованість) (т. 1 а.с. 34-38); розрахунок пені за несвоєчасне погашення кредиту та несвоєчасно погашених відсотків (т. 1 а.с. 42-43). Вказані розрахунки заборгованостей за Кредитним договором були проведені з урахуванням сплачених ОСОБА_2 відсотків за кредитом.

На адресу відповідача надсилалася претензія № 08.206-297/96-12382 від 13.07.2015 року з вимогою про необхідність погашення суми заборгованості по кредиту, в якій вказані попередження банку про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимог про усунення порушень умов Кредитного та Іпотечного договорів.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з пунктом 1 частини другою статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 202 ЦК України).

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частинами першою, третьою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У договорі про надання споживчого кредиту також зазначаються: сума кредиту; детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; умови дострокового розірвання договору; інші умови, визначені законодавством.

Перед укладенням договору про іпотечний кредит ОСОБА_2 була ознайомлена у письмовій формі про: мету кредитування; тип відсоткової ставки; сукупну вартість кредиту; строк, на який одержано кредит; варіанти його повернення, тощо. Оскаржуваний договір містить усі перелічені умови і наслідки недодержання зобов'язань. Зі змісту договору про іпотечний кредит встановлено, що у ньому чітко зазначено предмет договору, процентна ставка, умови надання кредиту, що входить до сукупної вартості кредиту (розділ 1), умови погашення кредиту, сплати процентів, неустойки та комісій (розділ 2). Додатками до договору про іпотечний кредит були графік погашення кредиту (додаток № 1), попередній розрахунок сукупної вартості кредиту.

24 грудня 2009 року між сторонами була укладена угода про внесення змін та доповнень № 1 до договору про іпотечний кредит від 16 травня 2008 року та було здійснено попередній розрахунок сукупної вартості кредиту станом на 24.12.2009 року.

Волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, вказаний договір укладено за ініціативи позивача, при цьому остання свідомо уклала договір на зазначених у ньому умовах.

У п. 7.7 Кредитного договору позичальник ОСОБА_2 засвідчила, що перед укладенням цього Договору вона отримала від Банку інформацію про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість для іпотечних кредитів, що надані у відповідності з вимогами чинного законодавства (ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою НБУ № 168 від 10.05.2007 року) і не має жодних претензій до Банку з приводу їх повноти та зрозумілості. Також ОСОБА_2 підтвердила, що отримання кредиту та умови Кредитного договору відповідають умовам, повідомленими їй попередньо.

Всупереч ст. ст. 12, 81 ЦПК України, позивач жодними належними та допустимими доказами не довела наявності підстав для визнання оскаржуваного договору недійсним.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, висловленим у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1341цс15.

Підписавши оспорюваний договір, позивач тим самим висловила свою безумовну згоду з усіма його істотними умовами, що стосуються умов надання та повернення кредиту, а також сукупної вартості кредитного ресурсу.

Тому доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу суду.

До того ж, як вбачається з матеріалів справи договір про іпотечний кредит укладено між сторонами у 2008 році. Із зустрічним позовом про визнання цього договору недійсним ОСОБА_2 звернулась у 2018 році, що свідчить про те, що на протязі 10 років позивач не лише не сумнівалась в умовах оспорюваного кредитного договору, а й протягом 2008 - 2010 років укладала договори з банком про внесення змін до цього договору і з зустрічною позовною заявою звернулась лише після подання банком позову до неї про звернення стягнення на предмет іпотеки.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, перевіривши доводи кожної зі сторін, надавши належну правову оцінку дослідженим доказам та фактичним обставинам справи, правильно визначився з характером спірних правовідносин і обґрунтовано дійшов висновку про безпідставність заявленого ОСОБА_2 зустрічного позову.

Доводи апеляційної скарги фактично відтворюють зміст позовних вимог, які були предметом дослідження і оцінки їх судом першої інстанції і суд дав їм правильну юридичну оцінку.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 жовтня 2018 року в частині зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Укрсоцбанк" про визнання договору про іпотечний кредит недійсним в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді: