ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1922/19 Справа № 211/925/18 Суддя у 1-й інстанції - Ніколенко Д. М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання: Чубіна А.В.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 21 серпня 2018 року, ухваленого суддею Ніколенко Д.М. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 29 серпня 2018 року та додаткове рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 02 жовтня 2018 року, ухвалене суддею Ніколенко Д.М. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 02 жовтня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконними та скасування наказів про накладення дисциплінарних стягнень, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

В мотивування заявлених вимог зазначив, що на підставі наказу № НОК-535/ОС від 19.05.2011 р. був призначений на посаду начальника комерційного відділу - заступника начальника відокремленого структурного підрозділу «Криворізька дирекція залізничних перевезень «ДП «Придніпровська залізниця». На підставі наказу № 753/ос від 23.12.2013 р. його посада була перейменована у посаду «начальник відділу - заступник начальника дирекції». Наказом директора регіональної філії від 17.08.2017 р. №500/Н до нього було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани в зв'язку з неналежним виконанням ним його посадових обов'язків - нездійсненні контролю з його боку за доставкою вантажів за призначенням в установлені терміни, що призвело до сплати регіональною філією штрафів за доставку вантажів на користь вантажоодержувачів.

31.08.2017 р. наказом №525/ Н оголошено догану за неналежне виконання посадових обов'язків щодо виконання основних нормативів особистої участі у проведенні мінімуму заходів щодо зміцнення дисципліни, забезпечення безпеки руху, охорони праці та пожежної безпеки, проведення раз на квартал перевірки технічного стану систем відео-нагляду або тензометричних вагонних ваг, виконання працівниками станцій порядку дій у випадку виявлення комерційних несправностей за їх допомогою, здійснення контролю за усуненням виявлених недоліків, а також порушення ним, на думку відповідача, вимог щодо сумлінного своєчасного і точного виконання розпоряджень власника або уповноваженого ним органу.

Наказом від 13.11.2017 р. № 651/Н оголошено догану за неналежне виконання ним обов'язків щодо організації роботи по технічному навчанню та підвищенню професійного рівня працівників комерційного господарства, виконання основних нормативів особистої участі у проведенні мінімуму заходів щодо зміцнення дисципліни, забезпечення безпеки руху, охорони праці та пожежної безпеки, щоквартального розгляду роботи комерційних ревізорів у частині виконання ними Інструкції комерційного ревізора, затвердженої наказом УЗ від 24.07.2012 р. № 261-Ц.

Наказом від 12.12.2017 року № 697/Н йому оголошено догану за неналежне виконання посадових обов'язків, а саме: за запізнення на 00 год. 04 хв. на селекторну нараду, яка проводилася 22.11.2017 року об 11 год. 00 хв. 19.02.2018 року підписано наказ № 85/Н, відповідно до якого його було звільнено з займаної посади згідно з п.3 ст. 40 КЗпП України за систематичне порушення трудової дисципліни.

Зазначений наказ мотивований тим, що ним не здійснюється контроль за роботою підлеглих працівників, зокрема не виконуються вимоги щодо ведення претензійно-позовної роботи з питань, що випливають із договорів перевезень вантажів. Також в цьому наказі зазначено про те, що його вже було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни, а саме за вищезазначеними наказами.

З вказаним наказом він ознайомлений 20.02.2018 р. Крім того, 21.02.2018 року відповідачем було повторно винесено наказ №НОК-144/ОС про звільнення його з посади начальника комерційного відділу за систематичне порушення трудової дисципліни, на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, з яким він ознайомився 21.02.2018 року.

Всі вищезазначені накази він вважає незаконними, оскільки вони винесені з порушенням норм чинного законодавства України. Так, в жодному із оспорюваних наказів, включаючи і накази про звільнення, відсутні посилання на порушення ним конкретних умов (пунктів, розділів) трудового договору або правил внутрішнього трудового розпорядку. При накладенні на нього всіх вищезазначених дисциплінарних стягнень відповідачем було порушено процедуру накладення дисциплінарних стягнень, оскільки він є членом первинної профспілкової організації апарату, однак, незважаючи на це, його було звільнено без погодженням із даною профспілковою організацією. Наказ про його звільнення був виданий 19.02.2018 року, тоді як подання про надання згоди на звільнення було направлено до первинної профспілкової організації апарату вже після того, як було видано цей наказ, а саме: 20.02.2018 року та отримано профспілкою 21.02.2018 року, тобто його звільнення передувало отриманню на це згоди від профспілки.

Крім того, листом профспілки від 28 лютого 2018 року викладено обґрунтовану відмову в наданні згоди на його звільнення. Щодо запізнення його на селекторну нараду на 00 год. 04 хв., то саме по собі запізнення є малозначним проступком та не заподіяло шкоди підприємству, що також не відображено в наказі № 697/Н від 12.12.2017 р. при тому, що причина запізнення була поважна: він проводив нараду в підпорядкованому йому відділі. Крім того, наказами № 85/Н від 19.02.2018 р. та № НОК-144/ОС від 21.02.2018 р. він двічі притягнутий до дисциплінарної відповідальності за одне й те саме правопорушення, що неприпустимо в контексті ст.62 Конституції України.

Також він не згодний з наказом від 19.02.2018 р. № 85/Н, в якому зазначено, що станом на 22.01.2018 р. ним не направлено позовних заяв до господарського суду про стягнення з вантажовласника ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» належних залізниці платежів за період надання послуг з перевезення лютий-травень 2017 р. на загальну суму 7050871,50 грн., оскільки 15.11.2017 р. ним надіслано листи з пропозицією добровільно сплатити не отримані платежі, однак офіційної відповіді не надійшло, тому ним було направлено матеріали в юридичний сектор для пред'явлення позовів в господарський суд, тобто ним як начальником комерційного відділу було виконано все необхідне, щоб працівники юридичного сектору виконали в повному обсязі претензійно-позовну роботу та в подальшому здійснено представництво в суді інтересів відповідача та стягнуто необхідні платежі.

Крім того, підготовка позовів та направлення їх до суду не є його посадовими обов'язками. Погоджується з думкою профспілки, відповідно до якої дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення застосовується за порушення дисципліни, наслідки якої загрожують безпеці руху поїздів, життю і здоров'ю громадян та до категорій працівників, перелічених у додатку до Положення № 55 від 26.01.1993 р., в якому немає посади начальника комерційного відділу. З розрахунку середньоденної заробітної плати в сумі 847,00 грн. ним розраховано суму середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за період з 21 лютого 2018 р. по 18 липня 2018 р. в розмірі 86394,00 грн.

Крім того, внаслідок неправомірних дій відповідача йому завдано моральної шкоди: він втратив душевний спокій та рівновагу, постійно перебував в роздратованому стані, не міг знайти належної роботи, 24.02.2018 р. звертався до лікаря з приводу погіршення стану здоров'я, що виразилось в запамороченні, слабкості в ногах, безсонні після перенесеного стресу, задишці при ходьбі. Тому оцінює завдану моральну шкоду в сумі 50000,00 грн.

Просить суд визнати незаконними та скасувати накази директора регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» Кужавського М.С. від 17.08.2017 р. № 500/Н, від 31.08.2017 р. № 525/Н, від 13.11.2017 р. № 651/Н та від 12.12.2017 р. № 697/Н про застосування щодо нього дисциплінарного стягнення у вигляді доган; накази від 19.02.2018 р. № 85/Н та від 21.02.2018 р. № НОК-144/ОС про застосування щодо нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення; поновити його на посаді начальника комерційного ВСП «Криворізька дирекція залізничних перевезень» РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» та стягнути з ПАТ «Українська залізниця» на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21 лютого 2018 року по 18 липня 2018 року в сумі 86394,00 грн., моральну шкоду в сумі 50 000,00 грн. та витрати на правничу допомогу.

Рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 серпня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ директора Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» Кужавського М.С. від 17.08.2017 р. № 500/Н про застосування щодо ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Визнано незаконним та скасовано наказ директора Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» Кужавського М.С від 31.08.2017 р. № 525/Н про застосування щодо ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Визнано незаконним та скасовано наказ директора Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» Кужавського М.С. від 13.11.2017 р. № 651/Н про застосування щодо ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Визнано незаконним та скасовано наказ директора Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» Кужавського М.С. від 12.12.2017 р. № 697/Н про застосування щодо ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Визнано незаконними та скасовані накази директора Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» Кужавського М.С. від 19.02.2018 р. № 85/Н та від 21.02.2018 р. № НОК-144/ОС про застосування щодо ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника комерційного відділу структурного підрозділу «Криворізька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22 лютого 2018 року по 18 липня 2018 року в сумі 59476 (п'ятдесят дев'ять тисяч чотириста сімдесят шість) гривень 20 коп.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 1 000 (одна тисяча) гривень 00 коп.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави судовий збір 2114 (дві тисячі сто чотирнадцять) гривень 40 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 29 серпня 2018 року виправлено арифметичну помилку, зазначено у восьмому абзаці резолютивної частини рішення правильну суму середнього заробітку за час вимущеного прогулу за період з 22 лютого 2018 року по 18 липня 2018 року - 60083,10 грн.

Додатковим рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 02 жовтня 2018 року з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19 липня 2018 року по 21 серпня 2018 року в сумі 14565,60 грн. В задоволенні вимог про стягнення правничої допомоги відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача, адвокат Галагур З.А., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 у повному обсязі.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги представник відповідача вказує на те, що своє рішення суд обґрунтував на підставі письмових пояснень позивача наданих ним в судове засідання 21.08.2018, а не з наведених доводів у уточненій позовній заяві. Звертає увагу на те, що у заявах відповідача по суті справи мистилися виключно пояснення доводи та аргументи щодо тих підстав, які викладені у позовній заяві, тоді, як суд не надав можливості відповідачу надати аргументовані пояснення на письмові пояснення позивача від 21.08.2018. Вказує на те, що висновок суду про незаконність наказу №500/Н від 17.08.2017 не відповідає фактичним обставинам справи та не підтверджений жодним доказом. При цьому зазначає, що через неналежне виконання начальником комерційного відділу Криворізької дирекції залізничних перевезень ОСОБА_1 своїх посадових обов'язків та самоусунення від своїх прямих керівних обов'язків, а саме: вжиття необхідних заходів з ефективного використання рухомого складу та технічних засобів у вантажній роботі, призвело до несвоєчасної доставки вантажу та збитків для залізниці у розмірі 290 350,66 грн., що є порушенням п.2.1.4 посадової інструкції позивача та на підставі п.2.1.9 стало законною підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за вказаним наказом.

Окрім того, вказує на те, що висновок суду про незаконність наказу №525/Н від 31.08.2017, також не відповідає фактичним обставинам справи та не підтверджений жодним доказом. Акцентує увагу на тому, що акт від 12.06.2017 на який суд посилається як на доказ, відсутній в матеріалах справи та сторонам як доказ не надавався і судом не досліджувався, висновок суду про те, що позивачем були проведені перевірки і отримано відповіді від усіх начальників станцій щодо усунення недоліків, проведено контроль, не підтверджено жодним доказом, що міститься в матеріалах справи. Стверджує, що відповідач не мав змоги надати належні докази спростування письмових пояснень позивача від 21.08.2018 щодо незаконності наказу №525/Н від 31.08.2017, оскільки у позовній заяві і уточненій позовній заяві іх не існувало, вони зявилися в день ухвалення судом рішення і були беззаперечно прийняті судом, як такі, що відповідають обставинам справи без будь-яких доказів та пояснень відповідача.

Представник відповідача вважає, що суд безпідставно скасував накази №651/н від 13.11.2017 та 697/н від 12.12.2017, а також вказує на те, що суд першої інстанції, проігнорував пояснення відповідача про порядок звільнення працівника ПАТ «Укрзалізниця і дійшов хибного висновку про те, що наказ №85/Н від 19.02.2018 та наказ особового складу НОК-144/ОС від 21.02.2018 є тотожними і їх винесення є подвійним притягненням позивача до дисциплінарної відповідальності. При цьому зауважує, що на підставі розпорядження керівника філії наказ №85/Н від 19.02.2018 директором філії було зобов'язано підготувати наказ особового складу, яким звільнити ОСОБА_1 з займаної посади та провести відповідний розрахунок, тоді, як наказ особового складу НОК-144/ОС від 21.02.2018 є основним та єдиним наказом, яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, тому винесення цих наказів не є подвійним притягненням ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Окрім того, представник відповідача вважає правомірним застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення, оскільки позивачем необхідні заходи по своєчасним і повним розрахункам за перевезення власних вагонів з додатковим обладнанням не вжиті, відсутній контроль за розрахунками, які повинні здійснюватися на станціях, що призвело до негативних наслідків для залізниці у вигляді недоотримання належних платежів.

Також, представник відповідача вказує на те, що наданий позивачем витяг з Єдиної тарифно-статистичної номенклатури грузів містить викривлену інформацію, яка вводить суд в оману, а копія листа від 13.09.2017 №607/337 щодо придбання паперу і картриджів не є належним доказом у справі щодо відсутності вини ОСОБА_1 у несвоєчасному проведені претензійно-позовної роботи. Зазначає, що суд не оцінив як доказ копію розпорядження №НЗ-1-16/236 від 07.07.2017, при цьому вказує, що у наказі №85/Н від 19.02.2018 є посилання на порушення позивачем цього розпорядження. Наголошує на тому, що в судових засіданнях відповідачем неодноразово зверталася увага суду на те, що відповідно до п.3.5 Порядку спільних дій працівників структурного підрозділу «Криворізька дирекція залізничних перевезінь» регіональної філії «Придніпровська залізниця» щодо ведення претензійно-позовної роботи з питань, що випливають з договорів перевезення вантажів, встановлено 10-ти денний термін підготовки та надання позовів, а невиконання позивачем цього Порядку призвело до негативних наслідків для залізниці і стало одною із основних підстав для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.

Представник відповідача вважає, що суд першої інстанції, в порушення вимог закону, визнаючи накази про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності незаконними не перевірив чи виконано позивачем його посадові обов'язки у тому числі у частині керівництва та управління економічною, фінансовою, господарською діяльністю регіональної філії, належного оперативного управління діяльністю структурних підрозділів регіональної філії, отже не встановив фактичні обставини справи та дійшов передчасного висновку про скасування спірних наказів відповідача.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 02 жовтня 2018 року представник, посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог матеріального і процесуального права, просить скасувати додаткове рішення та стягнути з позивача понесені відповідачем судові витрати. Вказує на те, що додаткове рішення про стягнення додаткових коштів за період з 19 липня 2018 року по 21 серпня 2018 року обґрунтоване лише необхідністю донарахування суми заробітної плати на момент ухвалення рішення суду від 21.08.2018, і не містить будь-яких обґрунтувань щодо суті спору. Представник відповідача вважає, що судом не дотримано вимог ст.265 ЦПК в частині встановлення фактичних обставин справи, змісту спірних правовідносин з посиланням на докази, докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тому правильність висновків суду першої інстанції поза межами апеляційної скарги, колегією суддів не перевіряються.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, представника відповідача Галагур З.А., яка у повному обсязі підтримала вимоги апеляційної скарги і просила її задовольнити, вислухавши позивача і його представника ОСОБА_4, які кожен коремо заперечували проти задоволення вимог апеляційної скарги, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 позивач на підставі наказу № НОК-535/ОС від 19.05.2011 року, був призначений на посаду начальника комерційного відділу - заступника начальника відокремленого структурного підрозділу «Криворізька дирекція залізничних перевезень» Державного підприємства «Придніпровська залізниця», про що зроблено відповідний запис № 34. На підставі наказу №753/ос від 23.12.2013 року, посада «начальник комерційного відділу» перейменовано у «начальник відділу - заступник начальника дирекції», що підтверджується записом № 35 у трудовій книжці позивача (а.с. 15-16 - копія трудової книжки).

Наказом директора регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» Кужавського М.С. від 17.08.2017 року за №500/Н до ОСОБА_1 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за неналежне виконання ним посадових обов'язків начальника комерційного відділку структурного підрозділу «Криворізька дирекція залізничних перевезень». Згідно тексту наказу, підставою для догани стало відсутність контролю з боку начальника комерційного відділу ОСОБА_1 за доставкою вантажів за призначенням в установлені терміни, що призвело до порушення вимог статті 41 Статуту залізниць України затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. №457 та сплату філією штрафів за несвоєчасну доставку вантажів на користь вантажоодержувачів, відповідно до статті 116 Статуту. Зазначене стало можливим через неналежне виконання ОСОБА_1 своїх посадових обов'язків щодо забезпечення роботи та вжиття необхідних заходів з ефективного використання рухомого складу та технічних засобів у вантажній роботі, що є порушенням пункту 2.1.4 його Посадової інструкції та є порушенням трудової дисципліни (а.с.56-57 - копія наказу).

Наказом директора регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» Кужавського М.С. від 31.08.2017 року №525/Н ОСОБА_1 було оголошено догану за неналежне виконання посадових обов'язків, а саме: начальник комерційного відділу у ІІ кварталі 2017 року не перевірив правильності дій працівників станцій дирекції при виявленні ними комерційних несправностей за допомогою промислового телебачення або вагонних ваг, що є порушенням п. 3 Основних нормативів особистої участі начальника комерційного відділу у проведенні мінімуму заходів щодо зміцнення дисципліни, забезпечення безпеки руху, охорони праці та пожежної безпеки у ІІ кварталі 2017 року, затверджених розпорядженням від 24.09.2015 р. № НЗ-1-116/158 щодо проведення начальником комерційного відділу із періодичністю 1 раз на квартал перевірки технічного стану систем відео-нагляду або тензометричних вагонних ваг, виконання працівниками станцій порядку дій у випадку виявлення комерційних несправностей за їх допомогою та здійснення контролю за усуненням виявлених недоліків. Також ОСОБА_1 протягом ІІ кварталу 2017 року не проконтролював усунення недоліків, виявлених ним 12.06.2017 р. під час перевірки пункту комерційного огляду поїздів станції Апостолове, що є порушенням вимог п. 4 Основних нормативів щодо проведення начальником комерційного відділу з періодичністю 1 раз на квартал перевірки організації роботи пунктів комерційного огляду поїздів з питань безпеки руху поїздів та здійснення контролю за усуненням виявлених недоліків. Крім того, ОСОБА_1 не виконано вимог п. 4 телеграфної вказівки від 26.06.2017 р. НЗ-1-18/183, а саме - в період особливого стану з безпеки руху поїздів у комерційному відділі дирекції не передбачено проведення нічних перевірок, а також до перевірок не залучено вагового ревізора. У порушення затвердженого начальником Криворізької дирекції залізничних перевезень 16.12.2016 р. графіку щодо проведення комплексних перевірок та ревізій комерційного господарства станцій Криворізької дирекції залізничних перевезень у 2017 році начальником комерційного відділу ОСОБА_1 у квітні 2017 року не було проведено комплексних перевірок комерційного господарства станцій Жовтокам'янка, Лошкарівка, Павлопілля. зазначене стало можливим через неналежне виконання начальником комерційного відділу ОСОБА_1 посадових обов'язків, передбачених пунктами 2.1.21, 2.1.25 та 2.1.28 його Посадової інструкції та через порушення ним вимог ст.. 139 КЗпП України щодо сумлінного і точного виконання розпоряджень власника або уповноваженого ним органу та є порушенням трудової дисципліни (а.с. 58-59 - копія наказу).

Наказом директора регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» Кужавського М.С. від 13.11.2017 р. №651/ Н ОСОБА_1 оголошено догану за неналежне виконання ним обов'язків щодо не проведення ним у липні 2017 року комплексної перевірки станції Мирова, що є порушенням вимог Графіка проведення ревізій та комплексних перевірок станцій, затвердженого начальником Криворізької дирекції залізничних перевезень 16.12.2016 р. Крім того, під час ревізії було виявлено, що ОСОБА_1 не розглянуто акти комплексних перевірок станцій Мусіївка та Красний Шахтар, які повинні бути проведені в серпні 2017 року, що є порушенням вимог п. 4.6 наказу від 24.07.2012 р. № 261-Ц. Вказане свідчить про неякісне виконання з боку ОСОБА_1 пункту 1 Основних нормативів особистої участі начальника комерційного відділу дирекції у проведенні мінімуму заходів щодо зміцнення дисципліни, забезпечення безпеки руху, охорони праці та пожежної безпеки, затверджених розпорядженням від 24.09.2015 р. № НЗ-1-16/158 щодо розгляду роботи комерційних ревізорів. також ревізією встановлено, що в комерційному відділі не визначено складу навчальної групи «Інженерно-технічні працівники», що є порушенням п. 2.3 Положення про технічне навчання працівників залізничного транспорту України, додаткові технічні навчання із заступником начальника комерційного відділу Ясінським Ю.М. перед плановою перевіркою знань проведені 01.09.2017 р. за незатвердженою тематикою, що є порушенням вимог п. 2. 3 Положення про порядок вивчення та перевірку знань нормативних актів з безпеки руху поїздів та маневрової роботи працівників залізничного транспорту України. зазначене свідчить про неякісну організацію роботи по технічному навчанню та підвищенню професійного рівня працівників комерційного відділу з боку ОСОБА_1 та порушення ним пунктів 2.1.12, 2.1.21 та 2.1.23 його Посадової інструкції та є порушенням трудової дисципліни (а.с. 60-61 - копія наказу).

Наказом директора регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» Кужавського М.С. від 12.12.2017 року №697/Н ОСОБА_1., було оголошено догану за неналежне виконання ним посадових обов'язків, а саме: за запізнення на 00 год. 04 хв. на селекторну нараду, яка проводилася 22.11.2017 року об 11 год. 00 хв. під головуванням в.о.начальника служби комерційної роботи та маркетингу регіональної філії «Придніпровська залізниця» Харіна М.М., чим порушено вимоги телеграфного розпорядження від 20.11.2017 р. № 1651А та п. 4.2 Посадової інструкції і ст. 139 КЗпПУ та є порушенням трудової дисципліни (а.с. 20 - копія наказу).

Наказом директора регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» Кужавського М.С. від 19.02.2018 року №85/ Н, позивача було звільнено з займаної посади згідно з п. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю України за систематичне порушення трудової дисципліни. Зазначений наказ мотивований тим, що станом на 22,01.2018 р. не направлено позовних заяв до господарського суду про стягнення з вантажовласника ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» належних залізниці платежів за період надання послуг з перевезення лютий - травень 2017 року на загальну суму 7050871,50 гри, що є невиконанням вимог розпорядження від 07.07:2017 № НЗ-1-16/236 у частині, проведення позовної роботи по випадках невірного нарахування плати за перевезення власних вагонів зі змінним обладнанням. На нараді 22.01.2018 також виявлено, що у звіті заступника начальника комерційного відділу від 13.09.2017 № 604/337 зазначено, що позов по платежах за перевезення власних вагонів зі знімним обладнанням за березень 2017 буде заявлено до господарського суду 20.09.2017. Однак, як встановлено на нараді, позов до господарського суду на стягнення провізної плати за перевезення і власних вагонів зі знімним обладнанням у березні 2017 року до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» станом на 22.01.2018 не заявлено, що свідчить про надання недостовірної інформації у звітності. Крім того як вбачається з протоколів, неодноразово встановлювалося невиконання Криворізькою дирекцією залізничних перевезень розпорядження від 07.07.2017 р. № НЗ-1-16/236 щодо проведення роботи по заявленню позовів і щомісячного звітування про проведену роботу та наголошувалося на необхідності активізації цієї роботи. На нараді встановлено, що працівниками Криворізької дирекції залізничних перевезень не виконуються вимоги п. 3.5 Порядку спільних дій працівників структурного підрозділу «Криворізька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» щодо ведення, претензійно-позовної роботи з питань» що випливають із договорів перевезень вантажів, затвердженого начальником дирекції 20.04,2017 за № 216/337 (далі - Порядок), яким встановлено термін підготовки та надання позовів - 10 днів з дати порушення прав і законних інтересів залізниці або з дати, коли стало відомо про таке порушення, в частині забезпечення своєчасного надання матеріалів для проведення позовної роботи у встановлений її. 3.5 Порядку строк. Вказане свідчить про відсутність контролю з боку начальника комерційного відділу структурного підрозділу «Криворізька дирекція залізничних перевезень» ОСОБА_1. за роботою підлеглих працівників, що призвело до надання недостовірної інформації у звітності та невиконання працівниками комерційного відділу Криворізької дирекції залізничних перевезень» Порядку, а також свідчить про невиконання ОСОБА_1 п. 3 рішення протоколу від 14.07.2017 р. під головуванням в.о. начальника служби комерційної роботи та маркетингу Харіна М.М. щодо щомісячного звітування про проведену роботу по стягненню недоборів провізної плати за порожні власні вагони зі знімним обладнанням, що надходили на адресу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Вказане сталося через порушення з боку начальника комерційного відділу ОСОБА_1 вимог статті 139 КЗпПУ щодо своєчасного і точного виконання розпоряджень власника або уповноваженого ним органу, що є порушенням трудової дисципліни. Крім того, ОСОБА_1. вже було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни, що свідчить про систематичне невиконання без поважних причин ним трудових обов'язків з боку начальника комерційного відділу та є підставою для звільнення його відповідно до п. 3 ст. 40 КзпПУ. З 05.02.2018 р. по 16.02.2018 р. ОСОБА_1 був відсутній на роботі через хворобу, 19.02.2018 р. він став до роботи (а.с. 21-24 - копія наказу).

21.02.2018 року регіональною філією «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» було повторно винесено наказ № НОК-144/ОС по особовому складу про звільнення 21.02.2018 р. ОСОБА_1 з посади начальника комерційного відділу структурного підрозділу «Криворізька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» за систематичне порушення трудової дисципліни, на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України (а.с. 27 - копія наказу).

В трудову книжку позивача було внесено відомості про звільнення його у зв'язку із систематичним невиконанням без поважних причин трудових обов'язків, п. 3 ст. 40 КЗпП України, на підставі наказу від 21.02.2018 року № НОК-144/ОС (а.с. 16 - копія трудової книжки).

Суд першої інстанції частково, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 керувався нормами ст.43 Конституції України, статтями:3, 43-1, 139, 147, 147-1, 148, 149, 237-1 КЗпП й виходив з того, що відповідачем ПАТ «Українська залізниця», в силу зазначених норм закону, не надано суду доказів у розумінні ст.ст.76-78 ЦПК України на підтвердження того, що ОСОБА_1 порушив положення Робочої інструкції та Правил, систематично не виконував трудові обов'язки без поважних причин.

Окрім того, суд, врахувавши, що позивач обіймав посаду начальника відділу - заступника начальника дирекції, дійшов висновку, що розірвання з ним трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) є правомірним.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у п.8 прохальної частини уточненої позовної заяви, позивач просив стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, тобто за період з 21 лютого 2018 року по 18 липня 2108 року у розмірі 86394,00 грн. да додаткової суми з урахуванням розрахунку на момент винесення судом рішення у справі, тоді як судом прийнято рішення про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу лише по 18 липня 2018 включно та не вирішено вимогу щодо стягнення середнього заробітку по дату ухвалення судового рішення, тобто по 21 серпня 2108 року.

Оскільки період з 19 липня 2018 року по 21 серпня 2108 року, також відноситься до часу вимушеного прогулу і становить 24 робочі дні, з урахуванням середнього заробітку в розмірі 606,90 грн. за день, суд стягнув з відповідача на користь позивача ще 14565,60 грн., виходячи з розрахунку 606,90 грн.х24 робочі дні, що дорівнює зазначеній сумі.

В частині відшкодування витрат на правничу допомогу суд встановивши, що на момент ухвалення рішення акт надання юридичних послуг в матеріалах справи був відсутній, згідно вхідного штампу він надійшов до суду 27.08.2018, при цьому 21.08.2018 під час винесення рішення ні на стадії заявлення клопотань, ні до закінчення судових дебатів, не було зроблено заяви ні позивачем, ні його представником про подання доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу, відмовив позивачу у цій частині заяви про винесення додаткового рішення.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, частиною першою статті 43-1 КЗпП України встановлено, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках звільнення керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також службових осіб органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службових осіб центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами; керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об'єднаннями громадян.

Колегія суддів не може погодитись із висновком суду щодо відсутності згоди профспілки на звільнення позивача, оскільки матеріалами справи встановлено, що на підставі наказу № 753/ос від 23.12.2013 р. Посада позивача була перейменована на посаду «начальник відділу - заступник начальника дирекції», тобто ОСОБА_1 не обіймав посаду заступника керівника підприємства, а був лише нальником відділу, тому, виходячи з роз'яснень, викладених у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу повинно було бути проведено за попередньою згодою профспілкового органу.

Отже колегія суддів вважає, що звільнення позивача ОСОБА_1 без попередньої згоди профспілкового органу проведено з порушенням процедури звільнення, однак невірний висновок суду у цій частині не призвів до неправильного вирішення спору по суті, оскільки це не було підставою для задоволення позовних вимог.

Так, ч.6 ст.43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Положеннями статті 3 КЗпП України визначено, що трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю.

Згідно із статтею 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до положень статті 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно з частинами першою та другою статті 147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті.

Відповідно до статті 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

З системного аналізу викладених положень законодавства вбачається, що дисциплінарне стягнення - це передбачена законом міра примусу, що застосовується певним органом до працівника, який порушив трудову дисципліну, тобто вчинив дисциплінарний проступок.

При цьому, для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку: об'єкта, суб'єкта, об'єктивної сторони, суб'єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення (ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника, тощо) (постанови Верховного Суду від 18.04.2018 р. по справі № 359/3507/17 та від 11.04.2018 р. по справі №804/8092/16).

З урахуванням вимог трудового законодавства у справах, у яких оспорюється незаконність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю (постанова Верховного Суду від 23.01.2018 р. по справі № 273/212/16-ц, провадження № 61-787 св 17).

У пунктах 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни роз'яснено, що судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п.3 ст.40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалося вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувалися при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП).

Проаналізувавши наказ № 500/Н від 17.08.2017 року, в якому ОСОБА_1. звинувачено у відсутності з його боку контролю, як начальника комерційного відділу, за доставкою вантажів за призначенням в установлені терміни (так як вони на шляху прямування до станції призначення затрималися на попутних станціях), що призвело до порушень ст.41 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 157 та є порушенням трудової дисциплини виходячи з п.2.1.4 Посадової інструкції ОСОБА_1, а також протоколи нарад, проведених у дирекції, якими було встановлено, що основними причинами є: накопичення вагонів згідно з планом формування поїздів на станціях Кривий Ріг-Сортувальний, Батуринська, Грекувата, Кривий Ріг-Західний, Марганець, Апостолове, Нікополь; довготривалі затримки на підходах до станції призначення; незабезпечення першочергового відправлення вагонів з вини працівників станцій Апостолове, Нікополь, Кривий Ріг-Сортувальний, Рокувата, Батуринська, Чортомлик, суд дійшов висновку, що вищевказані затримки та порушення ст.41 Статуту відносяться до відповідальності працівників відділу перевезень, а не комерційного відділу, що підтверджується п.2.1.4. посадової інструкції ОСОБА_1., відповідно до якої він несе відповідальність за прийняття необхідних заходів по ефективному використанню рухомого складу та технічних засобів у вантажній роботі, і ніякого відношення до несвоєчасної доставки вантажу він як начальник комерційного відділу не має.

Також вивчивши і проаналізувавши наказ № 525/Н від 31.08.2017 р., суд встановив, що ОСОБА_1 фактично були проведені перевірки і отримано відповіді від усіх начальників станцій щодо усунення виявлених недоліків, проведено контроль, а відсутність контролю з боку позивача, відповідачем не доведена.

Зокрема стосовно перевірки, проведеної позивачем 12.06.2017 року суд встановив зі слів ОСОБА_1 , що при проведенні перевірка станції Апостолове по технічним причинам не працювала система відео-нагляду, що підтверджено записом у відповідному Акті від 12.06.2017 року. В зв'язку з несправністю системи відео-нагляду у той момент позивач не міг перевірити правильність дій працівників станції Апостолове щодо виявлення комерційних несправностей при огляді поїзда. Усунення недоліків, що виявлені позивачем при перевірці станції Апостолове, контролюються шляхом звірки даних, отриманих зі звіту начальника станції Апостолове щодо усунення цих недоліків.

Стосовно особливого стану, зазначеного в цьому наказі, нічні перевірки комерційним та ваговим ревізорами не передбачені їхніми посадовими обов'язками, в порушення яких позивач не має права діяти.

Щодо проведення комплексних перевірок, позивач наголосив на тому, що це не є його обов'язками згідно до посадової інструкції, натомість згідно до п.2.1.14. його посадової інструкції, він забезпечував своєчасне та якісне проведення ревізій комерційної роботи на станціях, при цьому відповідачем не надано жодного доказу на спростування тверджень позивача.

Стосовно винесення наказу №651/Н від 13.11.2017 року, суд зазначив, що згідно з наказом №261-Ц від 24.07.2012 року «Про організацію роботи комерційних ревізорів», відповідно до рапорту ревізора, за узгодженням з керівництвом дирекції, планова перевірка може бути перенесена на іншу дату, а посилання відповідача на порушення позивачем п.4.6. цього наказу щодо нерозглянутих ним актів комплексних перевірок станцій Мусіїївка та Красний Шахтар є безпідставним, оскільки позивач відповідно до другого абзацу цього ж пункту 4.6., розглядає акти перевірок при необхідності, що свідчить про те, що це не є його обов'язком, а є правом на перевірки в разі необхідності, тобто на його розсуд.

З наданих суду позивачем письмових доказів було встановлено, що додаткові технічні навчання з Ясінським Ю.М. дійсно проводилися, що підтверджується журналом обліку технічних навчань та не заперечувалося відповідачем, зокрема 01.09.2017 р., при цьому відповідачем не надано доказів затвердженої тематики навчання, що могло б підтвердити факт проведення позивачем вказаних навчань за незатвердженою тематикою і було б підставою для винесення оспорюваного наказу. ОСОБА_1 мав сформовану групу для навчання, що підтверджується складом робітників комерційного відділу, з якими проводилися технічні навчання, що також не спростовано відповідачем.

Проаналізувавши наказ №697/Н від 12.12.2017 року про запізнення позивача на 4 хвилини на селекторну нараду 22.11.2017 року, суд встановив, що відповідачем не доведено, що це запізнення призвело до негативних наслідків в роботі комерційного господарства дирекції, крім того, по факту позивач у самій нараді приймав участь особисто, що не спростовано відповідачем.

Окрім того, суд встановив, що відповідач, до застосування до позивача дисциплінарного стягнення згідно наказів від 17.08.2017 р. № 500/Н, від 31.08.2017 р. № 525/Н, від 13.11.2017 р. № 651/Н та від 12.12.2017 р. № 697/Н, порушив норми ст.149 КЗпП України, оскільки не звертався до позивача із вимогою про отримання письмових пояснень щодо встановлених порушень трудової дисципліни.

Стосовно наказу № 85/Н від 19.02.2018 р., яким ОСОБА_1 інкриміновано порушення термінів підготовки та надання позовів - 10 днів з дати порушення прав і законних інтересів залізниці або з дати, коли стало відомо про таке порушення, суд дійшов висновку, що матеріали справи не ністять доказів тому, Порядок спільних дій працівників структурного підрозділу "Криворізька дирекція залізничних перевезень" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" щодо ведення претензійно-позовної роботи з питань, що випливають із договорів перевезень вантажів, затвердженого начальником дирекції 20.04.2017 р. за №216/337, яким визначені зазначені строки, взагалі доводився до відома ОСОБА_1 як начальника комерційного відділу, відхиливши його.

Окрім того, суд встановив, що в наказах щодо притягнення ОСОБА_1 як начальника комерційного відділу СП «Криворізька дирекція залізничних перевезень» до дисциплінарної відповідальності немає причинно-наслідкового зв'язку у зв'язку з відмовою господарським судом РФ «Придніпровська залізниця» у задоволенні позовів про стягнення суми недобору провізної сплати, яку необхідно сплатити за перевезення порожніх вагонів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

Так з тексту наданих суду копій рішень господарського суду видно, що, підставою для відмови по справі №904/492/18 було невнесення змін провізної сплати у встановленому порядку РФ «Придніпровська залізниця» до залізничної накладної, підставою для відмови у позові по справі №904/502/18 було те, що між РФ «Придніпровська залізниця» та ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» було узгоджено ціну договору як провізну плату шляхом заповнення певних рядків накладної. Обставини справи свідчать, що перевезення здійснено, оплату проведено, зміни у встановленому порядку до залізничної накладної не вносилися, тому у позивача відсутні підстави для донарахування та стягнення з відповідача недобору провізної плати у розмірі 293247,96 грн. (а.с. 139-153).

При цьому, суд звернув увагу на те, що зазначені рішення винесені господарським судом Дніпропетровської області 23.04.2018, тобто через 2 місяці після звільнення позивача, а отже на момент звільнення результати заявлених позовів відповідачу не були відомі.

Отже судом першої інстанції під час судового розгляду справи встановлено відсутність систематичного порушення дисципліни позивачем ОСОБА_1, оскільки накази від 17.08.2017 р. № 500/Н, від 31.08.2017 р. № 525/Н, від 13.11.2017 р. № 651/Н та від 12.12.2017 р. № 697/Н про застосування щодо ОСОБА_1 дисциплінарних стягнень у вигляді доган є незаконними, тому відсутні і підстави для винесення наказу № 85/Н від 19.02.2018 р., та відповідно наказу №НОК-144/ОС від 21.02.2018 р., про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення.

Колегія суддів не може погодитись з доводами представника відповідача, викладеними в апеляційній скарзі щодо незаконності оскаржуваного судового рішення, при цьому звертає увагу на те, що ці доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну правову оцінку.

Не можуть бути взяті до уваги і доводи представника відповідача щодо незаконності додаткового рішення суду від 02 жовтня 2018 року, через їх необгрунтованність.

Відповідно п.1 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Так з п.8 прохальної частини уточненої позовної заяви (а.с.117, т.1) вбачається, що позивач просив стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, тобто за період з 21 лютого 2018 року по 18 липня 2108 року у розмірі 86394,00 грн. да додаткової суми з урахуванням розрахунку на момент винесення судом рішення у справі.

З рішення суду видно, що під час ухвалення судового рішення суд, частково, задовольнивши вимоги позивача стягнув середній заробіток за час вимушеного прогулу лише по 18 липня 2018 включно, залишивши поза увагою вимогу щодо стягнення середнього заробітку по дату ухвалення судового рішення, тобто по 21 серпня 2108 року, оскільки строк з 21.02.2018 по 21.08.2018 є часом вимушеного прогулу.

Отже, встановивши в судовому засіданні, що недорахований судом час вимушеного прогулу з 19 липня 2018 року по 21 серпня 2108 року становить 24 робочі дні, суд у відповідності до вимог ст.270 ЦПК України за заявою позивача ухвалив додаткове рішення стосовно зазначеної позовної вимоги, яка не була вирішена під час ухвалення рішення, тому доводи представника відповідача щодо недотримання судом вимог ст.265 ЦПК України в частині відсутності обґрунтувань суті, встановлення фактичних обставин справи суперечать нормам статті 270 ЦПК України.

Колегія суддів, перевіривши справу у повному обсязі вважає, що суд першої інстанції у досить повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи позивача та відповідача, надавши їм належну оцінку, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, справа розглянута в межах позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України Дніпровський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скаргиПублічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 21 серпня 2018 року, та додаткове рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 02 жовтня 2018 року, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 23 січня 2019 року.

Головуючий

Судді