Постанова

Іменем України

16 січня 2019 року

м. Київ

справа № 344/4616/16-ц

провадження № 61-7208св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Висоцької В. С., Лесько А. О., Пророка В. В. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М., Фаловської І. М.,

учасники справи:

заявник-ОСОБА_6,
заінтересовані особи: ОСОБА_7, відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у складі судді Бородовського С. О. від 02 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області у складі колегії суддів: Бойчука І. В., Горейко М. Д., Ясеновенко Л. В., від 19 вересня 2016 року.

Встановив:

У квітні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність держаного виконавця.

Скарга мотивована тим, що вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2008 року та ухвалою апеляційного суду Івано-Франкіської області від 06 травня 2009 року з ОСОБА_8 стягнуто грошові кошти на користь ОСОБА_6 в сумі 135 000,00 грн. Боржник помер, його замінено на ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ОСОБА_7 подала заяву про прийняття спадщина, а ОСОБА_9 прийняла спадщину без подання відповідної заяви, оскільки є малолітньою.

Отже, вказані особи зобов'язані сплатити борги спадкодавця.

Таким чином, просив визнати бездіяльність державного виконавця незаконною та зобов'язати його виставити на прилюдні торги ? частини квартири АДРЕСА_1

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 02 серпня 2016 року задоволено частково скаргу ОСОБА_6; визнано незаконною бездіяльність відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції (далі - ВДВС Івано-Франківського МУЮ) щодо незвернення стягнення на право на частку ОСОБА_7 в праві власності на квартиру № АДРЕСА_1 та зобов`язати його передати на прилюдні торги право на частину ОСОБА_7 в праві власності на квартиру № АДРЕСА_1, що становить право на 1/4 частини у відповідному праві власності.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що реєстрація спадкоємцем права на нерухоме спадкове майно не є підставою для нездійснення виконавчого провадження щодо звернення на нього стягнення. Законом передбачено неможливість для державного виконавця продовжити виконавче провадження без дозволу органу опіки та піклування на майно право власності чи право користування яким має дитина.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2016 року ухвалу Івано-Франківського міського суду від 02 серпня 2016 року в частині зобов'язання ВДВС Івано-Франківського МУЮ передано на прилюдні торги право на частку ОСОБА_7 в праві власності на квартиру АДРЕСА_1, що становить право на 1/4 частки у праві власності змінено і вказано, що ВДВС Івано-Франківського МУЮ передачі на прилюдні торги підлягає 1/2 частка, належна ОСОБА_7 у даній квартирі. В решті ухвалу суду залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків про зобов'язання ВДВС Івано-Франківського МУЮ передати на прилюдні торги частку ОСОБА_7 в праві власності на квартиру, однак судом першої інстанції не наведено мотивів щодо визначення розміру частини у праві власності на спадкове майно, яке становить ? частини квартири.

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_7 просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанції та направити справу на новий розгляд.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, ОСОБА_7 посилається на порушення судами судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

У запереченнях на касаційну скаргу, поданих у листопаді 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_6 просить у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_7 відмовити, а оскаржувані судові ухвали залишити без змін.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

08 лютого 2018 року справу передано на розгляд Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 12 грудня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Відповідно до частини п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Відповідно до частини першої статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Згідно із підпунктом «б» пункту 4.5.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), для проведення реалізації нерухомого майна, державним виконавцем збираються копії документів, що підтверджують право власності або інше речове право на нерухоме майно, визначених статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пунктом 1 глави 2 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Відповідно до пункту 4.5.7. Наказу «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, державний виконавець звертається до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Якщо судом не встановлено (змінено) спосіб і порядок виконання, державний виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Судами встановлено, що 14 травня 2013 р. ОСОБА_7 подала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8

У червні 2015 року головний державний виконавець ВДВС Івано-Франківського МУЮ звернувся до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду, посилаючись на те, що на виконанні у відділі перебуває виконавчий лист від 18 травня 2009 року, виданий Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області, про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 115 000,00 грн майнової шкоди та 20 000,00 грн моральної шкоди. За боржником зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1, на яку накладено арешт. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 помер. Спадкоємцями останнього є його дружина ОСОБА_7 та дочка - ОСОБА_9 16 березня 2015 року замінено боржника у вказаному виконавчому провадженні на ОСОБА_7 Свідоцтво про право на спадщину спадкоємцям не видавалося, що унеможливлює виконання рішення суду.

Ураховуючи викладене головний державний виконавець ВДВС Івано-Франківського МУЮ, просив змінити спосіб і порядок виконання виконавчого листа від 18 травня 2009 року, виданого Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 115 000,00 грн майнової шкоди та 20 000,00 грн моральної шкоди, а саме встановити стягнення із будь-якого майна та доходів боржника ОСОБА_7

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 серпня 2015 року заяву головного державного виконавця ВДВС Івано-Франківського МУЮ Демяніва П. Б. задоволено. Змінено спосіб і порядок виконання виконавчого листа від 18 травня 2009 року, виданого Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області, про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 115 000,00 грн майнової шкоди та 20 000,00 грн моральної шкоди, а саме встановлено стягнення із будь-якого майна та доходів боржника ОСОБА_7

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2015 року ухвалу суду першої інстанції змінено. Заяву головного державного виконавця ВДВС Івано-Франківського МУЮ Демяніва П. Б. задоволено частково. Змінено спосіб і порядок виконання виконавчого листа від 18 травня 2009 року, виданого Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 115 000,00 грн майнової шкоди та 20 000,00 грн моральної шкоди. Задоволено вимоги кредитора ОСОБА_6 повністю в межах вартості майна, одержаного ОСОБА_7 у спадщину.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 січня 2016 року ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судами не враховано того, що за ОСОБА_7 будь-яке нерухоме майно не зареєстроване, а тому відсутні правові підстави для передачі на реалізацію ? частини спірної квартири. Слід зазначити, що суди попередніх інстанцій надали належну правову оцінку матеріалам справи та обгрунтовано дійшли висновку про те, що реєстрація спадкоємцем права на нерухоме майно не є підставою для відмови у вчиненні необхідних дій органом ДВС щодо звернення стягнення на спадкове майно. Крім того, установлено, що ОСОБА_8 належала квартира АДРЕСА_1 в цілому, а ОСОБА_7, як спадкоємець, отримала у спадщину ? частини цієї квартирі, тому передачі на прилюдні торги відділом ДВС підлягає її частина саме у розмірі ? частини.

Таким чином, суди попередніх інстанцій з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів, дійшли правильного висновку про часткове задоволення скарги на бездіяльність державного виконавця

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують і фактично зводяться до переоцінки доказів, що згідно зі статтею 400 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суди першої та апеляційної інстанцій правильно встановили характер правовідносин між сторонами у справі та обґрунтовано застосували норми статей 1268, 1298 ЦК України, що регулюють спірні правовідносини, тому наявні підстави для залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень без змін.

Враховуючи, що ухвали суду першої та апеляційної інстанцій слід залишити без змін, а скаргу без задоволення, суд касаційної інстанції не має підстав для зміни розподілу судових витрат, визначених судами попередніх інстанцій. Сторони не заявляли до відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції.

Відповідно до частини 3 статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Враховуючи те, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 жовтня 2016 року зупинене виконання ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 серпня 2016 року та ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2016 року до закінчення касаційного провадження, тому виконання ухвали на підставі частини 3 статті 436 ЦПК України підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419, 436 та підпунктом 4 пункту 1 розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України,

Постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 серпня 2016 року, у незміненій частині, та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2016 року залишити без змін.

Поновити виконання ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 серпня 2016 року, у незміненій частині, та ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2016 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

А.О. Лесько

В.В. Пророк

В.М. Сімоненко

І.М. Фаловська