ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4495/19 Справа № 201/1611/19 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 лютого 2019 року про відмову у відкритті провадження по справі за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, вказавши заінтересованими особами ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_4

Вказував, що 27 липня 2004 року помер його батько ОСОБА_5. З метою оформлення спадщини він через свого представника звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_4

Зазначав, що нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки неможливо встановити родинні стосунки між ним та ОСОБА_5.

Посилаючись на вказані обставини, заявник просив встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 27 липня 2004 року, є його рідним батьком.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 лютого 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження у справі за його заявою та рекомендовано звернутися до належного суду з позовною заявою в порядку позовного провадження згідно норм ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилався на те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просив її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що підставою для звернення до суду ОСОБА_1 було саме встановлення факту, що має юридичне значення факту родинних відносин, від чого залежить його можливість вирішити своє майнове право через нотаріальну контору в порядку звичайних нотаріальних дій; у постанові нотаріуса відсутні інші причини для відмови крім розбіжності в написанні по-батькові спадкоємця «Віталійович» та написанні імені спадкодавця «Вітольд»; відсутній спір про право; заявник з такою заявою до суду раніше не звертався.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, її розгляд здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (частина друга статті 15 ЦК України).

Відповідно до розяснення, наданого судам у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2009 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з'ясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини шостої статті 235 ЦПК України 2004 року, залишає заяву без розгляду та роз'яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз'яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети ні.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов'язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій, з метою прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, просить встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_1

Постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий суд не навів обґрунтування свого висновку щодо наявності спору про право, не зазначив між якими особами виник спір, обмежившись передчасним висновком про ймовірність виникнення такого спору.

Крім того, судом першої інстанції не було з'ясовано повне коло заінтересованих осіб у справі, серед яких можуть бути інші особи, які мають право на отримання спадщини після померлого, та Дніпровська міська рада, як орган місцевого самоврядування, що може звертатися з позовом про визнання спадщини відумерлою.

Отже, висновок місцевого суду про наявність підстав для застосування ч. 4 ст. 315 ЦПК України є необґрунтованим та передчасним.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає за необхідне оскаржувану ухвалу скасувати і направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Керуючись ст.ст.367,374,379,381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 лютого 2019 року про відмову у відкритті провадження скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 11 квітня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

ОСОБА_6