ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2019 року м. Київ

справа № 357/4095/16

провадження № 22-ц/824/59/19

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

при секретарі - Аверковій А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2018 року у складі судді Цуранова А.Ю., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання чоловіка і жінки однією сім`єю без шлюбу та визнання права на спадкування, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на майно у порядку спадкування, за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на майно у порядку спадкування,

встановив:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 за участю третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3, з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_5 із ним, не менше як п'ять років до смерті останньої, визнати право на спадкування за законом майна померлої ОСОБА_5 за ним, усунути відповідачку ОСОБА_4 від спадкування за законом спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 з 1994 року проживав однією сім'єю разом з ОСОБА_5 З часу спільного проживання вони разом вели домашнє господарство, утримували своє житло, мали спільний бюджет, виконували права та обов'язки подружжя. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, після її смерті залишилась спадщина у вигляді квартири за адресою їх спільного проживання у АДРЕСА_1.

Позивач зазначив, що 03 грудня 2015 року він подав заяву про прийняття спадщини до нотаріуса та отримав витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі і за інформацією нотаріуса, позивачу стало відомо, що заяву про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5, подала ОСОБА_4, проте він вважає, що будь-яких доказів, які б свідчили про родинні стосунки між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 матеріали спадкової справи не містять. Крім того, станом на 14 травня 2016 року, сплив строк на прийняття спадщини ОСОБА_4

10 травня 2016 року третя особа ОСОБА_2 звернувся до суду з самостійними позовними вимогами посилаючись на те, що 16 лютого 2016 року він своєю заявою до нотаріуса прийняв спадщину після смерті його тітки ОСОБА_5 тому просив визнати за ним право власності на спірну квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті його тітки ОСОБА_5

Крім того, в цей же день, 10 травня 2016 року третя особа ОСОБА_3 також звернулась до суду з самостійними позовними вимогами посилаючись на те, що 02 лютого 2016 року вона також звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті її тітки ОСОБА_5, тому просила визнати за нею право власності на спірну квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті її тітки ОСОБА_5

25 липня 2016 року відповідачка за первісним позовом ОСОБА_4 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просила встановити факт, що ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була її двоюрідною сестрою, просила визнати за нею право власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5

ОСОБА_4 вказує в позові, що являється спадкоємцем за законом після смерті двоюрідної сестри ОСОБА_5, 12 грудня 2015 року вона прийняла спадщину у вигляді спірної квартири, звернувшись до нотаріальної контори із відповідною заявою, проте нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю документів для підтвердження родинних відносин з померлою ОСОБА_5, а також не надано необхідних правовстановлюючих документів на майно.

Позивач ОСОБА_4 зазначила, що відповідно до свідоцтва про народження вона є донькою ОСОБА_6, в свою чергу ОСОБА_7 є донькою ОСОБА_8, в якої була ще донька ОСОБА_9, яка змінила прізвище на ОСОБА_5 та в якої була донька ОСОБА_5 (спадкодавець по даній справі). Таким чином, ОСОБА_4 є двоюрідною сестрою покійної ОСОБА_5

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2018 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання права власності на майно у порядку спадкування було залишено без розгляду.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2018 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була двоюрідною сестрою ОСОБА_4.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

В задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішенняБілоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2018 року за його позовом скасувати та ухвалити по даній частині нове рішення, зважаючи на всі матеріали справи, які не дослідив належним чином суд п5ершої інстанції.

ОСОБА_1 вказує у скарзі, що судом не взято до уваги всі факти, які повідомлялись свідками. Так, суд першої інстанції не прийняв до уваги фактів наявності спільного бюджету у нього та ОСОБА_5 Крім того, усі свідки позивача підтвердили той факт, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не є родичами. В матеріалах справи наявні архівні довідки Державного архіву Чернігівської області, які також спростовують родинну спорідненість інших учасників справи.

Крім того, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, кожен з них також подали апеляційні скарги, в яких, просять скасувати рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у задоволенні їх позовних вимог.

Апелянти зазначають, що позивач ОСОБА_1 не зміг довести факт свого проживання з ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу, його позовні вимоги не відповідають вимогам закону і не можуть бути задоволені судом. А позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 не довела свою кровну спорідненість зі спадкодавцем ОСОБА_5

У відзивах на апеляційну скаргу позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 вказує, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вона є спадкоємцем третьої черги за законом за правом представлення після смерті двоюрідної сестри ОСОБА_5 у зв'язку з тим, що після смерті ОСОБА_5 відсутні спадкоємці першої та другої черги, вона вчасно прийняла спадщину, її не було усунено від права на спадкування, не було змінено черговості одержання права на спадкування. Вказує, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є дітьми одних і тих же батьків, отже між собою вони є рідними сестрами, а їх діти ОСОБА_5 (спадкодавець) та вона ОСОБА_4 (спадкоємець), між собою є двоюрідними сестрами.

В суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_1 підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення скарг ОСОБА_3 та ОСОБА_2, просив задовольнити скаргу.

Представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення поданих апеляційних скарг, просила рішення суду залишити без змін.

Відповідачі за зустрічним позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_2,будучи належним чином повідомлені про день та час розгляду апеляційної скарги, до суду апеляційної інстанції не з'явились, натомність їх представники адвокати ОСОБА_12 та ОСОБА_13направили заяву про відкладення розгляду скарги у зв'язку з їх участю в іншій справі, при цьому будь-яких доказів, які б підтверджували дану обставину, до заяв не долучено, тому у колегії суддів відсутні підстави вважати неявку представників з поважних причин, приймаючи до уваги регламентовані строки розгляду апеляційних скарг, колегія суддів вирішила за можливе провести судове засідання у їх відсутність, згідно ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданих апеляційних скарг, вважає, що вони не підлягають до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Біла Церква Київської області померла ОСОБА_5, про що складено відповідний актовий запис № 1878 (а.с. 11 том 1).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, що належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори 19.01.2004 року, а також на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 21.06.1994 року (а.с. 15, 121 том 1).

Із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 звернулись ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 93-137 том 2).

22.08.2016 року приватним нотаріусом Дерун А.А. винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1, з посиланням на те, що заявник не надав документи, що підтверджують родинні відносини з померлою ОСОБА_5 9а.с.37 том 2).

14.07.2016 року приватним нотаріусом Дерун А.А. винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_4, з посиланням на те, що не надані документи на підтвердження родинних стосунків з померлою ОСОБА_5 (а.с.137 том 2).

В матеріалах спадкової справи також міститься повідомлення № 135/02-14 від 14.03.2016 року вказаного нотаріуса на адресу ОСОБА_2 про заведення спадкової справи та проханням надати документи, що підтверджують факт родинних відносин з померлою (а.с.115, 125 том 2).

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_5 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 12.06.1985 року по день смерті одна (а.с. 98 том 2).

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.106 том 2).

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 з 24.07.1969 року до 30.05.2000 року знаходився в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_15 (а.с.106 том 2).

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано достовірних доказів на підтвердження факту проживання з однією сім`єю не менш як п'ять років з померлою ОСОБА_5, а тому він не набув права на спадкування після смерті спадкодавця, згідно ст. 1264 ЦК України.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Згідно зі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 &q?но;Про судову практику у справах про спадкування&qut;; при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно врахувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

У відповідності до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з ст.ст. 79-80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, у ч. 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Суд першої інстанції, перевіривши чи проживав позивач зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, давши цим доводам та наявним в матеріалах справи доказам оцінку, на думку колегії суддів, обґрунтовано відмовив у задоволенні первісного позову ОСОБА_1

Вирішуючи зустрічний позов, суд встановив що позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_11 (ОСОБА_11), яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5 за старим стилем) в селі Кам'янська Слобода Новгород-Сіверського району Чернігівської області (а.с. 167, 210 том 1).

Відповідно до копії актового запису про народження № 24 від 15.09.1990 року в с. Кам'янська Слобода Новгород-Сіверського району Черніговської області ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась ОСОБА_11, відомості про батьків: батько - ОСОБА_8, мати - ОСОБА_17. Прізвище, імена по батькові вказані згідно з документом мовою оригіналу. Дати вказані за старим стилем (а.с. 203 том 1).

З наведеного вбачається, що ОСОБА_11 та ОСОБА_11 є тією ж самою особою.

Отже, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 є онукою ОСОБА_33 та ОСОБА_19.

Разом з тим, ІНФОРМАЦІЯ_6 народилась ОСОБА_5, матір'ю якої є ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_3, відповідно копії актового запису про народження № 38 від 27.09.1940 року (а.с. 209 том. 1).

Відповідно до актового запису про смерть № 2 від 02.01.2002 року ОСОБА_10 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Кам'янська Слобода Новгород-Сіверського району Чернігівської області (а.с. 211 том 1).

Згідно копії запису акта про укладення шлюбу № 5 від 12.03.1971 року ОСОБА_21, що народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Кам'янська Слобода Новгород-Сіверського району Чернігівської області, до одруження мала прізвище ОСОБА_9 (а.с. 208 том 1).

Відповідно до копії актового запису про народження № 29 від 11.10.1912 року в с. Кам'янська Слобода Новгород-Сіверського району Черніговської області ІНФОРМАЦІЯ_7 (за старим стилем) народилась ОСОБА_9, відомості про батьків: ОСОБА_22 та мати ОСОБА_17 (а.с. 204 том 1).

Згідно свідоцтва про народження від 18.12.1867 р. ОСОБА_23, ІНФОРМАЦІЯ_4, в селі Кам'янська Слобода Новгород-Сіверського району Чернігівської області, батьки ОСОБА_24 та ОСОБА_25 (російською) (т.2 а.с.11)

В метричних книгах про народження, шлюб та смерть церкви в ім'я Різдва Христова села Кам'янська Слобода Новгород-Сіверського повіту Чернігівськоїх губернії за 1897-1912 роки значиться родина ОСОБА_19 (ОСОБА_19) у складі чоловіка - ОСОБА_33 та дружини - ОСОБА_26. В метричній книзі про народження за 1912 рік церкви в ім'я Різдва Христова села Кам'янська Слобода Новгород-Сіверського повіту Чернігівської губернії є актовий запис № 29 від 11.10.1912 року про народження 10 жовтня ОСОБА_27. Актових записів про народження інших осіб, що датовано 10-тим жовтня в метричній книзі за 1912 рік немає (а.с. 205 том 1).

Проте, в метричних книгах про народження, шлюб та смерть церкви в ім'я різдва Христова села Кам'янська Слобода Новгород-Сіверського повіту Чернігівської губернії за 1897-1912 роки родина ОСОБА_27 у складі чоловіка - ОСОБА_33 та дружини - ОСОБА_26 не значиться, за 1912-1919 роки та в книгах реєстрації первинних актових записів про народження, шлюб та смерть села Кам'янська Слобода за 1921-1935 роки родина «ОСОБА_9» у складі чоловіка - ОСОБА_33 та дружини - ОСОБА_26 також не значиться, при цьому є актовий запис № 10 від 27.04.1897 року про одруження (за старим стилем). Наречений: села Кам'янська Слобода селянин власник позашлюбний ОСОБА_28. Наречена: села Кам'янська Слобода ОСОБА_29 (а.с. 10 том 2).

Допитана в судовому засіданні в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_30 надала покази про те, що проживала по сусідству з родиною ОСОБА_28 в селі Кам'янська Слобода. В родині ОСОБА_28, чи ОСОБА_28 було п'ять доньок. Раніше всі знали та допомагали один одному. Всі знали також про доньок родини ОСОБА_28 - ОСОБА_6 та ОСОБА_9. ОСОБА_6 забрала собі в родину на виховання сестру ОСОБА_14, а ОСОБА_5, потім вони переїхали жити в Білу Церкву. В селі Кам'янська Слобода проживала лише одна особа ОСОБА_32.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що ОСОБА_5 також є онукою ОСОБА_33 та ОСОБА_34, а ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є сестрами, тому їх діти ОСОБА_5 (спадкодавець) та ОСОБА_4 є двоюрідними сестрами, факт родинних відносин між ними також підтверджується й іншими письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи у їх сукупності (а.с.167-212 том 1).

Відповідно до ст. 1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

Згідно з ч. 4 ч. 1266 ЦК України двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду, що ОСОБА_4 є спадкоємцем третьої черги за законом на спадкування за правом представлення, після смерті спадкодавця ОСОБА_5

Положеннями ст. 392 ЦК України закріплено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Померлій ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.01.2004 року, а також на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 21.06.1994 року належала спірна квартира за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15, 121 том 1).

Судом встановлено, що 12 грудня 2015 року ОСОБА_4 звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 (а.с.108 том 2).

Задовольняючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4, суд виходив з того, що позивачка має право на спадкове майно після смерті спадкодавця за правом представлення відповідно до ч.4 ст. 1266 ЦК України, з чим погоджується і судова колегія.

З огляду на викладене, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, правильно визначив характер спірних правовідносин і норми права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, належним чином оцінивши подані сторонами докази, правильно виходив із того, що ОСОБА_35 має право на спадкування за законом третьої черги за правом представлення після смерті спадкодавця ОСОБА_5, при цьому ОСОБА_1 не довів факту проживання однією сім'єю із померлим спадкодавцем ОСОБА_5 не менш, як п'ять років до часу відкриття спадщини, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не довели факту спорідненості з померлим спадкодавцем ОСОБА_5 і в цій ОСОБА_2 та ОСОБА_3 рішення суду не оскаржують.

Доводи апеляційних скарг ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах,

постановив :

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді :