ПОСТАНОВА

Іменем України

29 серпня 2019 року м. Кропивницький

справа № 405/7508/18

провадження № 22-ц/4809/1086/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Голованя А. М., Кіселика С. А.,

секретар судового засідання Кравченко Я. С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Подільський відділ державної виконавчої служби міста Кропивницького,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 січня 2019 року в складі головуючої судді Шевченко І. М.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Подільський відділ державної виконавчої служби міста Кропивницького, про стягнення заборгованості за аліментами, пені за прострочення сплати аліментів, просила стягнути з останнього на її користь заборгованість по сплаті аліментів, яка виникла за період з 01.02.2014 року по 31.08.2018 року в розмірі 44 399,30 грн. та неустойку (пеню) по сплаті аліментів за період з 01.02.2014 року по 31.08.2018 року в сумі 340 195,77 грн.

Позов мотивувала тим, що з відповідачем мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.03.2014 року з відповідача на її користь на утримання до ОСОБА_4 стягнуті аліменти в розмірі ј частини всіх заробітку (доходу) щомісячно, не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 31.01.2014 року і до досягнення донькою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказане рішення набрало законної сили і обов`язкове до виконання.

07.12.2017 року вона змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».

Відповідач не виконує свого обов`язку щодо утримання дитини і за період з 01.02.2014 року по 31.08.2018 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 44 399,30 грн. На вказану суму нею обрахована пеня за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 340 195,77 грн.

Посилаючись на вказані обставини, норми чинного законодавства, просила задовольнити позов.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 січняя 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по сплаті аліментів за період з 01.02.2014 року по 31.08.2018 року в сумі 44 399,30 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) по сплаті аліментів за період з 01.02.2014 року по 31.08.2018 року в сумі 340 195,77 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

У травні 2019 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Зазначив, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Він не знав про існування даної цивільної справи і вказане судове рішення, оскільки не отримував судової повістки про розгляд справи, у зв`язку з цим було порушено його право на захист, право під час судового розгляду справи обґрунтувати свою позицію.

В обгрунтування своїх заперечень проти доводів позивача зазначив, що розмір аліментів, які стягуються на утримання дочки, для нього значний, внаслідок чого він має складне матеріальне становище, коштів, які він отримує не вистачає навіть для власного утримання з урахуванням того, що крім аліментів необхідно оплачувати житло, комунальні послуги, харчування.

Він оплачував аліменти, про що надає звіти про здійснення відрахування та виплати за період з 01.10.2015 по 10.11.2017 та звіт за період з 01.01.2017 по 10.11.2017.

За можливості ним регулярно сплачувались на рахунок позивача грошові кошти, про що надає копії квитанцій.

Жодного разу його не викликали до Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницького з приводу примусового виконання рішення про стягнення аліментів.

При передачі виконавчого документу для виконання посадовою особою Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницького було неправомірно, без врахування сплачених мною аліментів, здійснено розрахунок заборгованості з аліментів за період з лютого 2014 року по січень 2019 року, яким визначено невірно підраховану суму заборгованості в розмірі 53854,65 грн.

Вважає, що суд першої інстанції не з`ясував обставини щодо виникнення і розміру заборгованості, не витребував матеріали виконавчого провадження, і взяв за основу зазначений розрахунок, який відповідачеві не направлявся.

Лише у травні 2019 року відповідач дізнався про цей розрахунок і ознайомився із матеріалами виконавчого провадження.

Відповідач вважає безпідставними вимоги щодо стягнення заборгованості з аліментів, оскільки державним виконавцем стягується виникла заборгованість шляхом відрахування коштів із його заробітної плати у межах, встановлених законодавством.

Після надання ним доказів про сплату аліментів, в тому числі шляхом стягнення частини заробітної плати за місцем його роботи, державним виконавцем було вчинено розрахунок, згідно якого заборгованість за спірний період на час звернення позивача до суду складала 18 964,61 грн.

Вважає, що суд не пересвідчився у правильності виконавчих дій посадових осіб Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницькош, адже державним виконавцем не здійснено всіх необхідних дій для виконання рішення суду, зокрема із тривалий час не направлявся виконавчий лист за місцем роботи боржника, тому утворилася дана заборгованість, не перевірено належно майновий стан та інформацію щодо отримання доходу боржником, не вірно здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому ставить питання про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін. Вважає доводи апеляційної скарги безпідставними.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, позивача та її представника адвоката Троянську І. В., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги відповідача, дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

Сторони є батьками дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 4 березня 2014 року стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 на утримання доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягнуті аліменти в розмірі ј частини всіх доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 січня 2014 року і до досягнення донькою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист (а.с. 13), який пред`явлено до виконання.

Постановою старшого державного виконавця Кіровського районного відділу ДВС Кіровоградського МУЮ Рябоволик Д. В. від 2 вересня 2015 року відкрите виконавче провадження за виконавчим листом № 405/914/14, виданим Ленінським районним судом м. Кіровограда, яку направлено для відома та виконання боржнику (а.с. 165).

18 вересня 2015 року вказаний виконавчий лист державним виконавцем направлений за місцем роботи ОСОБА_7 до ТОВ "Господарчі товари", і отриманий останнім 8 жовтня 2015 року (а.с.168-169).

Згідно долученої до позовної заяви довідки-розрахунку від 12.09.2018 р. заборгованість відповідача по сплаті аліментів з 31.01.2014 по 31.08.2018 становить 44403 грн (а.с.11-12 т.1).

В подальшому Подільским відділом ДВС м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, яким прийнято вказане виконавче провадження до виконання (а.с. 206), у зв`язку з наданням боржником доказів щодо перерахування коштів на утримання дочки, зроблено перерахунок і визначено, що заборгованість ОСОБА_7 з аліментів за період з 31.01.2014 по 31.08.2019 року складала 18 694, 61 грн (а.с. 238-239), а на 29.08.2019 заборгованість за аліментами зменшилась до 14 138, 32 грн (а.с. 244-245).

Як встановлено в судовому засіданні відповідач звертався до відділу державної виконавчої служби щодо здійснення перерахунку заборгованості по сплаті аліментів, надав квитанції про перерахування коштів та звіти про відрахування аліментів за місцем роботи (а.с. 196, 197-200).

За результатами дослідження матеріалів виконавчого провадження, копія якого витребувана у Подільського відділу ДВС м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області і долучена до матеріалів справи в суді апеляційної інстанції за клопотанням відповідача (а.с. 160-245), яке не було досліджене судом першої інстанції, встановлено, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів за вказаний позивачем період з 31.01.2014 по 31.08.2019 становила 18 694, 61 грн, її розмір сторонами не оспорюється.

На даний час виконавчий лист знаходиться за місцем роботи ОСОБА_7 у ТОВ "Кронос-Лідер", де з зарплати боржника стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше встановленого ст. 184 СК України мінімуму, а також заборгованість зі сплати аліментів на підставі ч. 7 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", що складає разом 50% його заробітку (а.с. 243).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Згідно частини 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно частини 1 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 195 СК України, з аборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому суд має з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня їх фактичної сплати чи до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць із дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Статтею 71 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції на час виникнення спору) передбачено, що порядок стягнення аліментів визначається законом.

Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі:

1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача;

2) подання заяви стягувачем або боржником;

3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи;

4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби;

5) закінчення виконавчого провадження.

У разі виїзду боржника на постійне проживання до держави, з якою Україна не уклала договорів про надання правової допомоги, за рішенням суду до виїзду боржника за кордон стягнення аліментів здійснюється за весь період до досягнення дитиною повноліття.

У разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця.

Якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів.

Якщо відраховані з боржника суми аліментів не були перераховані стягувачу, виконавець письмово повідомляє стягувачу про розмір заборгованості, що утворилася, та роз`яснює йому права на звернення з позовом до підприємства, установи, організації, фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи, якщо така заборгованість утворилася з їхньої вини.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Якщо аліменти сплачуються на утримання дитини з інвалідністю, дитини, яка хворіє на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, або на утримання дитини, яка отримала тяжкі травми, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, виносяться державним виконавцем за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці.

Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, направляються до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного частиною п`ятою статті 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені.

У разі оскарження рішення, дії виконавця, постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, якщо їх не скасовано, підлягають виконанню відповідними органами після розгляду справи відповідним судом.

Тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі:

1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування;

2) використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю;

3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях;

4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці, виконавець роз`яснює стягувачу право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів.

У разі наявності в діях боржника ознак адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, державний виконавець складає протокол про адміністративне правопорушення та надсилає його для розгляду до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби.

Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом.

Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі.

Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

Належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини ОСОБА_7 , проте неправильно визначився із її розміром та сумою неустойки (пені), що підлягає стягненню за прострочення сплати аліментів за період з 31.01.2014 по 31.08.2019, не врахував положень ч. 1 ст. 196 СК України щодо права одержувача аліментів на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Таким чином, позивач як одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені), з урахуванням здійсненого нею розрахунку (а.с. 7-8), в максимальному розмірі 18 694, 61 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи позивача щодо необхідності стягнення виниклої внаслідок несвоєчасної і не в повному обсязі сплати аліментів заборгованості не є обгрунтованими, оскільки порядок її стягнення передбачений ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", і для її погашення не потрібне нове судове рішення.

Доводи відповідача щодо відсутності його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів через незнання про примусове виконання судового рішення, відсутність заробітку, не спростовують висновків суду першої інстанції про неналежне виконання боржником свого обов`язку по утриманню дитини, покладеного на нього рішенням суду, і не дають підстав вважати, що ОСОБА_7 з об`єктивних причин був позбавлений можливості протягом тривалого часу сплачувати аліменти.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, на підставі ст. 376 ЦПК України, оскаржене судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за аліментами, яка виникла в період з 31.01.2014 по 31.08.2018, і визначена державним виконавцем з урахуванням наданих відповідачем доказів про сплату коштів на утримання доньки, в розмірі 18694,61 грн, не підлягають задоволенню за їх безпідставністю, оскільки заборгованість погашається згідно норм ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Вимоги щодо стягнення пені за прострочення сплати аліментів необхідно задовольнити частково і стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) по сплаті аліментів за період з 01.02.2014 року по 31.08.2018 року в сумі 18 694,61 грн, що відповідає розміру заборгованості.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 січня 2019 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Подільський відділ державної виконавчої служби міста Кропивницького про стягнення заборгованості по аліментам, та пені за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНПП: НОМЕР_2 , неустойку (пеню) по сплаті аліментів за період з 01.02.2014 року по 31.08.2018 року в сумі 18694,61 грн.

В іншій частині позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді А. М. Головань

С. А. Кіселик