ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року м. Херсон

справа №668/3067/15

провадження № 22-ц/819/521/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого ( судді-доповідача)Чорної Т.Г.,
суддів:Пузанової Л.В.,
Склярської І.В.
секретарГеленко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області нарішення Херсонського міського суду Херсонської області,у складі судді Прохоренко В.В. від 12 листопада 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства Внутрішніх справ України в Херсонській області, Державної казначейської служби України, третя особа: Військова частина НОМЕР_1 , Управління Служби безпеки України в Херсонській області, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої неправомірними діями органу досудового розслідування,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Міністерства Внутрішніх справ України в Херсонській області, Державної казначейської служби України, третя особа: Військова частина НОМЕР_1 , Управління Служби безпеки України в Херсонській області, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої неправомірними діями органу досудового розслідування.

Позовна заява мотивована тим, що позивач у 2006 року придбав у власність автомобіль марки МАЗ 55501, реєстраційний номер ВТ1062Є та металеву ємність, що була встановлена на транспортному засобі.
У липні 2007 році автомобіль разом з ємністю у нього вилучений та в межах порушеного кримінального провадження, за постановою слідчого Слідчого управління Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області від 25 серпня 2007 року залучений до справи в якості речових доказів, вирішено питання про розміщення автомобілю на майданчику ДАЇ. Проте слідчим не було вжито необхідних заходів по збереженню речових доказів, а саме автомобіль не передавався на відповідальне зберігання, не складався акт із визначенням відповідальної особи щодо схоронності доказів.
Співробітниками Управління служби безпеки України в Херсонській області автомобіль був поставлений на територію Військової частини НОМЕР_1 , звідки у січні-лютому 2011 року викрадений невстановленими особами.
Постановою слідчого СУ УМВСУ в Херсонській області від 27 лютого 2014 року кримінальне провадження, в межах якого вилучалися речові докази, закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю складу злочину та постановлено повернути позивачу автомобіль та ємність.
Посилаючись на те, що у зв`язку із втратою речових доказів, до теперішнього часу належне йому майно не повернуто, позивач з урахуванням уточнених позовних вимог згідно поданої ним письмової заяви до УМВСУ в Херсонській області, просив суд відшкодувати завдану йому шкоду, шляхом стягнення з Державного бюджету України на його користь матеріальну шкоду в розмірі 106 093,82 грн. та понесені з розглядом справи витрати.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 12 листопада 2018 року позов задоволено частково.
Стягнуто з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 за рахунок коштів Державного бюджету України у відшкодування спричиненої майнової шкоди 106 093, 82 грн., а також судові витрати в розмірі 753, 12 грн. В решті позову відмовлено.
В апеляційній скарзі Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на те, що судом першої інстанції не було встановлено незаконності дій працівників УМВС України в Херсонській області, в матеріалах справи відсутні належні докази, якими б підтверджувалися обставини необхідні для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 при обгрунтуванні позову саме виною органів досудового слідства. Також не надано оцінку тим обставинам, що позивач був позбавлений права власності на автомобіль не в результаті проведення процесуальних дій відносно нього, не через неналежне виконання слідчим своїх службових обов?язків, а через крадіжку вказаного автомобіля невстановленими особами з території військової частини НОМЕР_1 , де вказаний автомобіль перебував на зберіганні. Крім того, в резолютивній частині рішення судом стягнуто з УМВС на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 753,12 грн, тоді як судові витрати за проведення у цій справі стягувалися з УМВС України в Херсонській області рішенням апеляційного суду Херсонської області від 17.09.2015 року та були безспірно списані з рахунків УМВС України в Херсонській області в листопаді 2015 року.

В письмових відзивах на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , Управління Служби безпеки України в Херсонській області, Військова частина НОМЕР_1 , поданих окремо, доводи апелянта не визнали, рішення суду просять залишити без змін, як постановлене з дотриманням вимог процесуального законодавства.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що за повідомленням ВДАЇ м.Херсона та згідно картки обліку транспортного засобу від 27.08.2015р. власником автомобілю марки МАЗ 5551, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1992року випуску є ОСОБА_1 (свідоцтво про реєстрацію ТЗ вилучено під час проведення досудового слідства та власнику не повернуто).
В рамках кримінальної справи №040006-08, що була порушена за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 239 КК України вищезазначений транспортний засіб вилучений в порядку оперативно-розшукової діяльності співробітниками Херсонського управління СБУ.
19 липня 2007 року комісією у складі заступника начальника Цюрупинського РВ УМВС України в Херсонській області, співробітника відділу КЗЕ УСБ України в Херсонській області та інших осіб автомобіль з ємністю поставлений на території 1 дивізіону Військової частини НОМЕР_1 , який дислокується в м.Цюрупинську Херсонської області, де був опломбований печатками Цюрупинського РВ УМВС.
25 серпня 2007 року слідчим СУ УМВС України в Херсонській області винесено постанову про приєднання до справи у якості речового доказу спірного транспортного засобу та визначено місце його зберігання на території Голопристанського міжрайонного відділення ДАЇ УМВС України в Херсонській області.
За інформацією підрозділів ДАЇ Голопристанського РВ УМВС України в Херсонській області належний позивачу транспортний засіб до спеціального майданчику не поміщався.
Постановою старшого слідчого в ОВС СУ УМВС України в Херсонській області від 27 лютого 2014р. кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 239 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України; вирішено повернути власнику речовий доказ - автомобіль марки МАЗ 5551, реєстраційний номер НОМЕР_2 та металеву ємність.
Речовий доказ ОСОБА_1 не повернутий у зв`язку з його викраденням у січні-лютому 2011 року невстановленими особами з території Військової частини НОМЕР_3 , за фактом якого 06 листопада 2012року порушено кримінальну справу, провадження у якій 08 грудня 2014 року було закрито. Постановою прокурора Цюрупинского району Херсонської області від 30 квітня 2015року скасовано постанову про закриття провадження у цій справі та досудове розслідування ще не закінчено на теперішній час.
Відповідно до положень параграфів 14,21 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами попереднього слідства, дізнання та судами, №34/15 від 12 лютого 1990 року, яка була чинна станом на 2007 рік та регулює спірні правовідносини за часом їх виникнення, речові докази у вигляді громіздких предметів передаються на зберігання, про що складається протокол.
Зберігання автомашин, мотоциклів і інших транспортних засобів, які використовувалися як знаряддя для вчинення злочину і визнанні речовими доказами, а також транспортні засоби, на які накладено арешт проводиться за письмовим дорученням слідчого, прокурора протягом попереднього слідства відповідними службами органів внутрішніх справ, органів СБУ (якщо вони не можуть бути передані на зберігання власнику, його родичам або іншим особам, а також організаціям), керівники яких видають про це зберігальну розписку, яка приєднується до справи. В розписці вказується, хто є персональним відповідальним за зберігання прийнятого транспортного засобу.
Згідно постанови старшого прокурора прокуратури Херсонської області від 15 вересня 2012 року про відмову у порушенні кримінальної справи відносно слідчого СУ УМВС України в Херсонській області Сопочева В.М. за фактом незабезпечення збереження речового доказу у кримінальній справі встановлено, що виконання доручення по переміщенню транспортного засобу на майданчик Голопристанського ДАЇ надавався співробітникам УСБ України в Херсонській області, проте останні доручення слідчого не виконали, як таке, що суперечило нормам КПК України.
Також встановлено, що слідчим порушено вимоги КПК України щодо вжиття достатніх заходів для збереження речового доказу у кримінальній справі, що свідчить про неналежне ставлення останнього до виконання своїх службових обов`язків (а.с.17-18).
Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до параграфу 93 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна
органами попереднього слідства, дізнання та судами від 12.02.1990 року (яка діяла на момент виникнення даних правовідносин) вбачається, що у випадках пошкодження, втрати вилучених речових доказів, цінностей та іншого майна заподіяну їх власникам збиток підлягає відшкодуванню на підставі Положення про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства і суду, затвердженого 18.05.81.
Згідно поданого ОСОБА_1 позову, він просить відшкодувати вартість майна, яке було втрачене з вини органів досудового розслідування.
На підставі Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", частин 1, 2, 7 ст.1176 ЦК України, шкода в порядку передбаченому цими нормами може бути відшкодована лише внаслідок обставин, визначених ст.1 цього Закону, а право на її відшкодування виникає у випадках, зазначених у його статті 2.
Відповідно до частин 1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.
За наведених ОСОБА_1 обставин завдана йому шкода може бути відшкодована на підставі ч.6 ст. 1176 ЦК України.
Умовою її відшкодування є встановлення законності дій або бездіяльності чи незаконного рішення органу досудового розслідування, прокуратури або суду.
За положеннями ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Згідно із ч. 4 ст. 4 Закону вартість майна визначається за цінами, що діють на момент прийняття рішення про відшкодування шкоди. У разі пошкодження майна завдана шкода відшкодовується повністю.
Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №Вс-13 від 5 червня 2015р. середня ринкова вартість автомобілю МАЗ-5551, 1992 року випуску становить 97 343 грн. 82 коп.
Вартість металевої ємності, вилученої у позивача, склала 8750грн.
Відповідачами не спростований цей розмір майнової шкоди, заподіяної позивачеві, що вибув з володіння останнього внаслідок неправомірних дій співробітників органів досудового слідства.
Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Згідно ч.2 ст. 25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.
Держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави, що передбачено ст. 2 ЦК України.
Її в таких випадках представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах.
За положеннями ст. 4 Закону відшкодування шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету.
З огляду на викладене, заподіяна такими діями шкода відшкодовується державою, як це передбачено ст. 1174 ЦК України.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду щодо того, що з огляду на встановлені обставини справи, а саме незабезпечення посадовою особою УМВС України в Херсонській області належного обліку та збереження речового доказу- автомобілю марки МАЗ 5551, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1992 року випуску, що належав ОСОБА_1 , останньому заподіяна шкода, яка має бути відшкодована відповідно до вимог чинного законодавства та у розмірі визначеному судом, який відповідачем належними та допустимим доказами не спростований.
Судові витрати стягнуті судом відповідно до ст.141 ЦПК України, які позивач документально підтвердив.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому на увагу не заслуговують.
Рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області залишити без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 листопада 2018 рокубез змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Г.Чорна

Судді: Л.В.Пузанова

І.В.Склярська

Повний текст постанови складено 11 квітня 2019 року

Суддя Т.Г. Чорна