Житомирський апеляційний суд
Категорія 47 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді: Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

Трояновської Г.С.

секретаря

судового засідання Ковальської Я.В.

без повідомлення учасників справи

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 19 грудня 2018 року під головуванням судді Ведмідь Н.В.

у цивільній справі №295/14714/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус Стражник Тетяна Олексіївна, Житомирська районна державна адміністрація про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння та усунення перешкод у користуванні майном,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом. Просив визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1 від 31.12.2014 року, номер 15036, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Стражник Тетяною Олексіївною; скасувати державну реєстрацію права власності земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, загальною 0,12 га., цільове призначення: для індивідуального садівництва, кадастровий номер НОМЕР_1, за ОСОБА_4, номер запису про право власності 8330197; витребувати від ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 земельну ділянку загальною площею 0,0995 га., цільове призначення: для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, та належить ОСОБА_3 на праві приватної власності згідно державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого 24 жовтня 1997 року; скасувати державну реєстрацію житлового будинку загальною площею 193,3 кв.м. (житлова площа 50,5 кв. м.), що розташований за адресою АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_4 на праві власності, рішення про державну реєстрацію індексний номер 26884752 від 09.12.2015 року; зобов'язати ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 0,0995 га., цільове призначення для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що належить ОСОБА_3 на праві приватної власності згідно державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого 24 жовтня 1997 року, шляхом знесення житлового будинку загальною площею 193,3 кв. м. (житлова площа 50,5 кв. м.) та паркану, що належать йому на праві власності та розташовані за адресою АДРЕСА_3.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 19 грудня 2018 року клопотання представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_9 про передачу справи на розгляд іншому суду задоволено.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус Стражник Тетяна Олексіївна, Житомирська районна державна адміністрація про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння та усунення перешкод у користуванні майном передано на розгляд Житомирського районного суду Житомирської області.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та стягнути судові витрати з відповідача. Зазначає, що направляючи справу за підсудністю до Житомирського районного суду Житомирської області, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що земельна ділянка позивача видавалася на підставі рішення Житомирської міської ради за адресою АДРЕСА_2 що знаходиться в межах м.Житомира. Тому справа має розглядатись Богунським судом міста Житомира.

Розгляд справи Житомирським апеляційним судом проведено згідно положень ст.369 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Вирішуючи питання щодо підсудності справи, суд першої інстанції керувався положеннями ч.1 ст.30 ЦПК України та передав справу на розгляд до Житомирського районного суду Житомирської області.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Так, в ст.30 ЦПК України визначено категорії справ, за якими застосовується виключна підсудність.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов'язані між собою позовні вимоги пред'явлені одночасно щодо декількох об'єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об'єкта, вартість якого є найвищою.

Крім того, відповідно до постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», зокрема п.42, виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114ЦПК (в попередній редакції, чинна - ст. 30 ЦПК України). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним; про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364,367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370,372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» повторно наголосив на тому, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, і, як зазначено Європейською комісією з прав людини у рішенні у справі «Занд проти Австрії» (доповідь від 12 жовтня 1978 року), термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)».

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2 перелік позовів, для яких установлена виключна підсудність, розширеному тлумаченню не підлягає. Правила виключної підсудності діють також у випадку пред'явлення кількох позовних вимог, пов'язаних між собою, якщо на одну з них поширюється виключна підсудність.

В даному випадку, з матеріалів справи вбачається, що предметом оспорюваного правочину є нерухоме майно у вигляді земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1. Відповідно до відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно земельна ділянка та житловий будинок знаходяться за адресою АДРЕСА_3 (а.с.21,22).

Крім того, згідно до інформації Публічної кадастрової карти України земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 0,1200 га. перебуває в приватній власності для ведення індивідуального садівництва та знаходиться за адміністративними межами міста Житомир(а.с.59 т.2).

Таким чином, оскільки даний спір стосується нерухомого майна, яке розташоване на території Житомирського району Житомирської області, то для нього визначено виключну підсудність, а відтак дана справа має розглядатись Житомирським районним судом Житомирської області.

Оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.259,268,367,368,374,379,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 19 грудня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: