ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року

м. Харків

справа № 641/6882/17

провадження №22-ц/818/388/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Сватенко Н.В.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Державний реєстратор Зміївської міської ради Харківської області Калініна Людмила Миколаївна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова, ухвалене 07 червня 2018 року об 11 годині 58 хвилин у складі судді Чайка І.В. (повний текст рішення складено 11 червня 2018 року),

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Зміївської міської ради Харківської області Калініної Людмили Миколаївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 35966332 від 04 липня 2017 року, згідно якого проведено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» (надалі ПАТ «ПУМБ», Банк).

В обґрунтування позову посилався на те, що рішенням Апеляційного суду Харківської області від 20.07.2017 року в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 6118550 від 14.02.2008 року в розмірі 212 379 грн. 77 коп. було звернуто стягнення на належний ОСОБА_1 та ОСОБА_4 предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_2 шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах відповідно до договору іпотеки № 6118550 від 14.02.2008 року, початкову ціну предмету іпотеки встановлено на рівні, не нижчому, ніж встановлено у звіті про незалежну оцінку об'єкта нерухомого майна від 05.04.2017 року, в розмірі 536 520 грн. Рішення у вказаній судовій справі переглядається судом касаційної інстанції. У жовтні 2017 року позивачу стало відомо, що 29 червня 2017 року державний реєстратор Зміївської міської ради Харківської області Калініна Людмила Миколаївна (надалі держреєстратор Калініна Л.М.) за заявою ПАТ «ПУМБ» провела державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру АДРЕСА_1 за Банком. Підставою для вказаної реєстрації став укладений 14 лютого 2008 року між закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», та ОСОБА_1, ОСОБА_4 договір іпотеки із відповідним застереженням. Разом з тим, згідно чинної на час укладання договору іпотеки редакції Закону України «Про іпотеку» проведення такої реєстрації було можливо лише у разі укладання між іпотекодержателем та іпотекодавцем договору про задоволення вимог іпотекодержателя. ОСОБА_1 і ОСОБА_4 такого договору із Банком не укладали. Застереження в іпотечному договорі було прирівняно до договору про задоволення вимог іпотекодержателя редакцією Закону України «Про іпотеку», що почала діяти з 14 січня 2009 року, тому не може застосовуватися до спірних правовідносин.

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 07 червня 2018 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення суду мотивовано тим, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 червня 2014 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 6118465 від 14 лютого 2008 року. Рішення набрало законної сили. Виконання вказаного зобов'язання було забезпечено укладеним між Банком та ОСОБА_1, ОСОБА_4 договором іпотеки. Відповідно до Закону України «Про іпотеку» в Банку було право на реєстрацію за собою права власності на предмет іпотеки на підставі відповідного застереження в договорі іпотеки у разі порушення виконання умов договору кредиту. На виконання встановленої законом процедури ОСОБА_1 і ОСОБА_4 направлялися вимоги про усунення порушення кредитного зобов'язання, що ними отримані. Вказані обставини перевірялися державним реєстратором Калініною Л.М. перед проведенням оскаржуваної державної реєстрації, тому вона була проведена з додержанням процедури.

В поданій 12 липня 2018 року апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована доводами позовної заяви, а також тим, що суд першої інстанції в порушення вимог закону не перевірив документи, що подавалися державному реєстратору Банком, чи виконав державний реєстратор свій обов'язок по перевірці документів, чи були у реєстратора підстави для проведення державної реєстрації права власності за Банком.

Ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області Овсяннікової А.І. від 30 серпня 2018 року провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 07 червня 2018 року відкрито (т.2 а.с. 28).

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 14 вересня 2018 року справу призначено до розгляду (т.2 а.с. 31).

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до пункту 8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), що набув чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Харківської області ліквідовано та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

03 жовтня 2018 року цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 було передано до Харківського апеляційного суду.

Згідно з даними автоматизованої системи документообігу суду 22 жовтня 2018 року визначено колегію суддів Харківського апеляційного суду із головуючим суддею (суддею-доповідачем) Тичковою О.Ю. (т.2 а.с. 49).

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судовим розглядом та вбачається із матеріалів справи, 14 лютого 2008 року між закритим акціонерним товариством «ПУМБ», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «ПУМБ», та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 6118465, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 156 550 грн. зі сплатою 12,99 % річних та терміном повернення до 14 лютого 2023 року (надалі Договір кредиту) (т.1 а.с. 207-209).

ОСОБА_1 не виконав свій обов'язок по своєчасному та в повному обсязі поверненню кредитних коштів Банку, тому рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 червня 2014 року з нього на користь ПАТ «ПУМБ» була стягнута заборгованість за Договором кредиту в розмірі 143 829 грн. та судові витрати (т.1 а.с. 85). Вказане рішення набрало законної сили.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за Договором кредиту, 14 лютого 2008 року між закритим акціонерним товариством «ПУМБ» та ОСОБА_1, ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки № 6118550 (надалі Договір іпотеки), згідно з умовами якого відповідачі передали Банку в іпотеку належну їм на праві власності квартиру АДРЕСА_2 (надалі Предмет іпотеки) (т.1 а.с. 202-204).

Згідно частини першої статті 626 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

Відповідно до пункту 4.1.1 Договору іпотеки іпотекодержатель вправі звернути стягнення на Предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог з вартості Предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця у разі невиконання чи неналежного виконання основного зобов'язання.

Звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється одним з таких способів за вибором іпотекодержателя: (1) за рішенням суду; (2) на підставі виконавчого напису нотаріуса; (3) шляхом позасудового врегулювання відповідно до передбачених цим Договором застережень про задоволення вимог іпотекодержателя. Визначені цим Догвоором способи звернення стягнення на Предмет іпотеки не перешкоджають Іпотекодержателю застосувати інші способи звернення стягнення на Предмет іпотеки, встановлені чинним законодавством України та/або письмовою домовленістю сторін. У разі, якщо встановлені цим Договором та/або чинним законодавством заходи позасудового врегулювання з будь-яких причин не призвели до задоволення вимог Іпотекодержателя в повному обсязі, Іпотекодержатель вправі у будь-який час припинити процедуру позасудового врегулювання та звернути стягнення на Предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса чи за рішенням суду (за вибором Іпотекодержателя) (пункт 4.2 Договору іпотеки).

У разі виникнення у Іпотекодержателя права звернути стягнення на Предмет іпотеки, Іпотекодержатель може прийняти рішення про прийняття Предмету іпотеки у свою власність, про що письмово повідомляє Іпотекодавця. В зазначеному повідомленні має міститися: підстави звернення стягнення на Предмет іпотеки, ціна, за якою Предмет іпотеки переходить у власність Іпотекодержателя, суть та розмір вимог за Основним зобов'язанням та вимог щодо відшкодування витрат Іпотекодержателя, передбачених цим Договором, які припиняються в результаті переходу до Іпотекодержателя права власності на Предмет іпотеки (п. 4.7.1 Договору іпотеки).

Зазначене застереження, яке вважається договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на нерухоме майно, що є Предметом іпотеки (п. 4.7.2 Договору іпотеки).

Факт невиконання ОСОБА_1 умов Договору кредиту по поверненню кредитних коштів та процентів за користування ним встановлений рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 червня 2014 року.

У зв'язку із виникненням у Банку права звернути стягнення на Предмет іпотеки ОСОБА_1 та ОСОБА_4 направлялися вимоги (попередження про ухвалення ПАТ «ПУМБ» рішення про прийняття Предмету іпотеки у свою власність) вих. № 44100/58 від 03 березня 2016 року (т.1 а.с. 106-107) та вих. № 44100/59 від 03 березня 2016 року (т.1 а.с. 108). Вказані вимоги були отримані Іпотекодавцями 24 березня 2016 року, що підтверджується копіями зворотніх повідомлень про вручення поштових відправлень (т.1 а.с. 109).

Внаслідок невиконання іпотекодавцями вимог Банку по усуненню порушень виконання основного зобов'язання 04 липня 2017 року державним реєстратором Калініною Л.М. було проведено державну реєстрацію права власності, індексний номер 3596632, на квартиру АДРЕСА_1 за ПАТ «ПУМБ» відповідно до його заяви (т.1 а.с. 80-81).

Суд погоджується із висновком суду першої інстанції про проведення державним реєстратором Калініною Л.М. державної реєстрації відповідно до вимог законодавства та з додержанням відповідної процедури.

Пунктом 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25 грудня 2015 року (надалі Порядок), у редакції, що діяла на час проведення державної реєстрації 04 липня 2017 року, визначено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Згідно наданих суду апеляційної інстанції копій документів, що були підставою для реєстрації за Банком права власності на предмет іпотеки, ПАТ «ПУМБ» при зверненні до держреєстратора Калініної Л.М. надав усі передбачені Порядком документи, а саме: копії договору іпотеки, дві вимоги/попередження № 44100/58 та № 44100/59 від 03 березня 2016 року та два поштових повідомлення про вручення вимог від 24.03.2016 року (т.2 а.с. 111-120).

Посилання апелянта на те, що для реєстрації за Банком права власності на Предмет іпотеки необхідним було попереднє укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку» в редакції, що діяла на час укладання Договору іпотеки, спростовуються положеннями згаданого Закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 36 Закону України № 898-IV від 05 червня 2003 року «Про іпотеку» у редакції Закону № 3480- IV від 23 лютого 2006 року, що діяв 14 лютого 2008 року, сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про

звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового

врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання

здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог

іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі,визначає

можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення ухвалене відповідно до норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 367, 368, 371, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова, ухвалене 07 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 21 січня 2019 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний