РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2101/18

15 січня 2019 року м. Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Цвіркун О. С.

з участю секретаря Забейди А.В.

позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 міської ради - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 міської ради, ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення міської ради та державного акта на право власності на земельну ділянку

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 міської ради та ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення міської ради та державного акта на право власності на земельну ділянку, в якому просила суд скасувати рішення ОСОБА_3 міської ради від 25.09.1996 № 394 «Про затвердження списку громадян, яким передано у приватну власність земельні ділянки» в частині передачі ОСОБА_5 у приватну власність земельної ділянки площею 0,06 га по вул. Гагаріна, 26 у м. Костопіль Рівненської області та рішення ОСОБА_3 міської ради № 830 від 11.02.2010 року «Про затвердження технічних документацій щодо складання документів що посвідчують право власності на земельні ділянки ( державних актів на право власності на земельні ділянки) для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель та споруд» в частині затвердження ОСОБА_5 технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель та споруд площею 0,0603 га за адресою вул. Гагаріна, 26 у м. Костопіль, скасувати виданий 27.10.2010 року ОСОБА_5 державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 400375 на площу 0,0603 га за адресою вул. Гагаріна, 26 у м. Костопіль та вирішити питання щодо стягнення з відповідачів на її користь судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_6 покликається на те, що 11 жовтня 2016 року померла її мати ОСОБА_7, якій за життя належали на праві приватної власності 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, квартира АДРЕСА_2 та земельна ділянка площею 0,0262 га по вул. Гагаріна, 26/1 у м. Костопіль Рівненської області, яка була надана їй для обслуговування власного житлового будинку та господарських споруд. Зазначає, що після смерті матері вона прийняла спадщин та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3. При оформленні у порядку спадкування права власності на земельну ділянку, яка належала її матері, їй стало відомо, що фактичні розміри земельної ділянки не співпадають із тими, які є у плані державного акта і що по факту є земельна ділянка площею 0,0333 га, у той час як у державному акті 0,0262 га. При зясуванні причин різниці у площі земельної ділянки у ОСОБА_3 міській раді, позивач зясувала, що вся земельна ділянка за адресою вул. Гагаріна, 26 у м. Костопіль Рівненської області належить громадянці ОСОБА_5В, яка є власником частини будинку по вул. Гагаріна, 26. Позивачці стало відомо , що як і її мамі, так і ОСОБА_5 рішенням Костолпільської міської ради від 25.09.1996 року № 394 виділено у власність земельну ділянку кожній площею 0,06 га за адресою вул. Гагаріна, 26 у м. Костопіль Рівненської області. У подальшому, зазначає ОСОБА_1, рішенням ОСОБА_3 міської ради № 830 від 11.02.2010 року «Про затвердження технічних документацій щодо складання документів що посвідчують право власності на земельні ділянки ( державних актів на право власності на земельні ділянки) для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель та споруд» для ОСОБА_5 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель та споруд площею 0,0603 га за адресою вул. Гагаріна, 26 у м. Костопіль, незважаючи на те, що за цією ж адресою мамі позивачки, ще 10 липня 2002 року було видано державний акт на право приватної власності на землю серії РВ 06120 на площу 0,0262 га з цільовим призначенням обслуговування власного житлового будинку та господарських споруд.

Враховуючи викладену обставину, позивач не може в загальному порядку оформити на себе право власності в порядку спадкування на належну її матері земельну ділянку, яка залишилися їй у спадок, що і стало причиною звернення до суду з вказаним позовом.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 152, 158 ЗК України, ст. 15 ЦК України просить суд задоволити її позовні вимоги.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позовних вимог позивача, зазначив, що дійсно ОСОБА_3 міською радою при винесенні спірних рішень було допущено помилки і вони підлягають скасуванню.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином в установленому законом порядку.

Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до переконання, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що мати позивачки ОСОБА_7 померла 11 жовтня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ГЮ № 194665, виданим 11.10.2016 року ОСОБА_3 районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного ТУЮ у Рівненській області (а.с.11).

За життя ОСОБА_7 належали на праві власності:

- 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, видане ОСОБА_3 міською радою 10.08.1994 року (а.с. 5);

- квартитра № 3 в будинку № 26 по вул. Гагаріна у м. Костопіль Рівненської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом ОСОБА_3 міської ради 01.06.2007 року, серія ЯЯЯ № 878484 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.6);

- земельна ділянка площею 0,0262 га по вул. Гагаріна, 26/1 у м. Костопіль Рівненської області, для обслуговування власного житлового будинку та господарських спору що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії РВ 06120, виданим ОСОБА_3 міською радою 10.07.2002 року на підставі рішення ОСОБА_3 міської ради від 25.09.1996 року № 394 (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_7 спадщину прийняла ОСОБА_1 - позивач по справі, якій було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 (а.с.9).

Судом встановлено, що позивач оформити у порядку спадкування право власності на земельну ділянку, яка належала її покійній матері не має можливості, оскільки згідно спірних рішень та державного акту на право власності на земельну ділянку вся земельна ділянка за адресою вул. Гагаріна, 26 у м. Костопіль Рівненської області належить громадянці ОСОБА_5, яка є власником частини будинку по вул. Гагаріна, 26.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В силу ст. 152 ЗК України та ст. 391 ЦК України власник земельної ділянки має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч.3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст.16 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

За ч.ч.2,3 ст.158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

За ч.5 ст.158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів.

Судом встановлено, що відповідно до Рішення Виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради народних депутатів Рівненської області № 394 від 25.09.1996 року «Про затвердження списку громадян, яким передано у приватну власність земельні ділянки» ОСОБА_5, вул. Гагаріна, № 26 передано у приватну власність 0,06 га для обслуговування житлового будинку та ОСОБА_8 вул. Гагаріна, № 26 передано у приватну власність 0,06 га. для обслуговування житлового будинку (а.с.34).

На підставі зазначеного рішення ОСОБА_8, 10.07.2002 року було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії РВ 06120, згідно якого останній передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0262 гектарів , яка розташована на території м. Костопіль, вул. Гагаріна, 26/1 (а.с.7).

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області № 564/493/18 від 12.04.2018 року, встановлено факт, що Державний акт на право приватної власності на землю серії РВ 06120 від 10.07.2002 року, у якому вказано прізвище ОСОБА_8 та ОСОБА_7, належить ОСОБА_7, яка померла 11 жовтня 2016 року (а.с. 18).

Окрім того, судом встановлено, що 22.10.2009 року ОСОБА_5 звернулася до Управління Держкомзему у Костопільському району із заявою про оформлення та видачу державного акта на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд площею 0,0600 га, яка розташована за адресою м. Костопіль, вул. Гагаріна, 26, на підставі рішення № 394 від 25.09.1996 року (а.с. 22).

Рішенням ОСОБА_3 міської ради Рівненської області № 830 від 11 лютого 2010 року «Про затвердження технічних документацій щодо складання документів що посвідчують право власності на земельні ділянки (державних актів на право власності на земельні ділянки) для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель та споруд» ОСОБА_5 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва жилих будинків, господарських будівель та споруд площею 0,0603 га за адресою вул. Гагаріна, 26 у м. Костопіль (а.с. 23 на звороті)

25.10.2010 року на підставі рішення виконкому ОСОБА_3 міської ради від 25 вересня 1996 року № 394 та рішення ОСОБА_3 міської ради від 25 лютого 2010 року № 830 ОСОБА_5 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0603 га, яка розташована за адресою Рівненська область, Костопільський район, м. Костопіль, вул. Гагаріна, 26 (а.с.35).

Однак, судом встановлено, що мати позивача ОСОБА_7 після виготовлення відповідної технічної документації (а.с.28-33) зареєструвала державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0262 га, яка розміщена в м. Костопіль по вул. Гагаріна, 26 серії РВ06120 від 10.07.2002 року.

З наведеного вбачається, що рішення ОСОБА_3 міської ради Рівненської області № 830 від 11 лютого 2010 року, яким ОСОБА_5 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва жилих будинків, господарських будівель та споруд площею 0,0603 га за адресою вул. Гагаріна, 26 у м. Костопіль , було ухвалено не зважаючи на те, що за цією адресою ОСОБА_7 10.07.2002 року було видано державний акт на право приватної власності на площу 0,0262 га з цільовим призначенням обслуговування власного житлового будинку та господарських споруд.

Враховуючи викладену та ту обставину, що позивач не може в загальному порядку оформити на себе право власності в порядку спадкування на належну її матері земельну ділянку, яка залишилися їй у спадок, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Також, на підставі ст.. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача понесені нею судові витрати на оплату судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. 152, 158 ЗК України, ст. 16, 321, 391 ЦК України, ст. 81, 141, 247, 258, 264-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 міської ради, ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення міської ради та державного акта на право власності на земельну ділянку задоволити.

Скасувати рішення ОСОБА_3 міської ради від 25.09.1996 № 394 «Про затвердження списку громадян, яким передано у приватну власність земельні ділянки» в частині передачі ОСОБА_5 у приватну власність земельної ділянки площею 0,06 га по вул. Гагаріна, 26 у м. Костопіль Рівненської області та рішення ОСОБА_3 міської ради № 830 від 11.02.2010 року «Про затвердження технічних документацій щодо складання документів що посвідчують право власності на земельні ділянки ( державних актів на право власності на земельні ділянки) для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель та споруд» в частині затвердження ОСОБА_5 технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель та споруд площею 0,0603 га за адресою вул. Гагаріна, 26 у м. Костопіль.

Скасувати виданий 27.10.2010 року ОСОБА_5 державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 400375 на площу 0,0603 га за адресою вул. Гагаріна, 26 у м. Костопіль.

Стягнути з ОСОБА_3 міської ради, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 витрати понесені останньою на оплату судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1, вул. Гагаріна, 26/3, м. Костопіль, Рівненська область, РНОКПП: НОМЕР_1.

Відповідачі:

ОСОБА_3 міська рада, , вул. 1-го Травня, 3, м. Костопіль, Рівненська область, 35000.

ОСОБА_5, вул. Островського, 7-а/21, м. Костопіль, Рівненська область, 35000, РНОКПП: НОМЕР_2.

Повний текст рішення складено 24.01.2019 року.

СуддяОСОБА_9